Ухвала
іменем україни
11 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2015 року,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся ОСОБА_5 з вимогами про перевірку ухвали апеляційного суду.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 вересня 2015 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 вересня 2015 року про зміну запобіжного заходу.
За змістом касаційної скарги, ОСОБА_5 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства як місцевим так і апеляційним судом, зокрема вказуючи на безпідставність зміни йому запобіжного заходу та незаконність постановленого апеляційним судом рішення, просить перевірити судові рішення та скасувати їх.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України ухвали слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягають, отже предметом розгляду суду касаційної інстанції є оскаржувана ОСОБА_5 ухвала апеляційного суду.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд з посиланням на ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України зазначив, що таке судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вказаною нормою визначено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, до них відносяться, у тому числі й ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення слідчий суддя керувався вимогами, у тому числі й ст.ст. 183, 200, 398 КПК України, та змінив запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання ОСОБА_5 під вартою.

Згідно з нормами п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка, у тому числі підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України звернення до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу здійснюється в порядку ст. 184 КПК України, якою передбачений порядок застосування запобіжних заходів.
Отже аналіз зазначених норм вказує саме на застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, обвинуваченого, який не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, який і був застосований слідчим суддею до ОСОБА_5 .
Тобто, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд позбавив ОСОБА_5 права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яка підлягає оскарженню, чим допустив істотне порушення кримінального процесуального закону.
Крім того, некоректним при прийнятті рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 є посилання суду на вимоги ст. 398 КПК України, якою врегульовано дії судді доповідача суду апеляційної інстанції після отримання ним апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, визначених ч. 1 ст. 392 КПК України, тобто таких, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. У той же час, порядок перевірки ухвал слідчого судді врегульовано ст. 422 КПК України.

Зазначені недоліки є істотними, тобто такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2015 року скасувати та призначити новий апеляційний розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9