Ухвала

іменем України 7 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0007431 щодо ОСОБА_2,

встановила:

вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 5 лютого 2015 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку Дніпропетровської області,

зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду 1500 грн., матеріальну шкоду 1824 грн. 93 коп. та витрати на правову допомогу 2000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року вирок в частині призначеного покарання та цивільного позову змінено.

Пом'якшено ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 510 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 500 грн.

Скасовано вирок в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 1824,93 грн.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнана винною у тому, що вона 09.09.2014 року приблизно о 12 годині перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні кабінету гастроентеролога № 41 на 2-му поверсі відділення консультативної поліклініки Кіровоградської обласної лікарні за адресою: м. Кіровоград, пр. Університетський, 2/5, корп. 1, в ході сварки з ОСОБА_1, що раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, нанесла один удар кулаком лівої руки в область грудної клітки з лівої сторони та три удари кулаком правої руки в область правого плеча потерпілої, після чого схопила її обома руками за передпліччя правої руки, внаслідок чого заподіяла легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпіла ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення і особі засудженої внаслідок м'якості, безпідставне зменшення розміру моральної шкоди та відмову в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди. Зазначає, що апеляційний суд не взяв до уваги епікризи, де зазначено, яке саме лікування повинно застосовуватися та які ліки прийматися, а також квитанції про придбання цих ліків та безпідставно відмовив в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди. Повідомляє про необґрунтоване зменшення апеляційним судом розміру стягнутої моральної шкоди, яка не є співрозмірною понесеними нею моральними та фізичними стражданнями.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні нею інкримінованого правопорушення та кваліфікація її дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання та вирішення цивільного позову у провадженні, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання суд, урахував обставини і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винної, відсутність обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді штрафу.

Разом з тим, як правильно зазначив апеляційний суд, ч. 2 ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п'ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Апеляційний суд погодився із видом покарання, призначеного ОСОБА_2 судом першої інстанції, але врахувавши, що ОСОБА_2 має на утриманні сина студента, який навчається у іншому місті та скрутне матеріальне становище, дійшов обґрунтованого висновку про можливість його пом'якшення, зменшивши суму штрафу.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України .

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постановляючи вирок та стягуючи моральну шкоду в сумі 1500 грн., районний суд не звернув уваги на ці вимоги закону.

Апеляційна інстанція змінюючи вирок в частині моральної шкоди, врахувала вказані вимоги закону, характер тілесних ушкоджень, фізичні і моральні страждання потерпілої, а також матеріальний стан обвинуваченої та обґрунтовано зазначила, що співрозмірним понесеним потерпілою моральним та фізичним стражданням буде моральна шкода в сумі 500 грн.

Що стосується матеріальної шкоди, то цивільний позов має містить докази на підтвердження заявлених сум спричиненої шкоди.

Суд першої інстанції без належного вмотивування, обґрунтування та розрахунку стягнув 1824,93 грн. матеріальної шкоди на користь потерпілої, лише формально зазначив, що ці кошти витрачені на відновлення попереднього стану здоров'я.

Як убачається з ухвали, апеляційний суд зазначив, що з цивільного позову потерпілої та додатків до нього слідує, що після спричинення останній тілесних ушкоджень, вона проходила курс лікування, у зв'язку із чим були понесені витрати матеріального характеру.

Апеляційна інстанція в своєму рішенні вказала, що з висновку судово - медичної експертизи вбачається спричинення потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді синців в ділянці правої плечової кістки, правому плечі, лівій молочній залозі, саден на правому передпліччі, правому променево-зап'ясному суглобі, в ділянці проксимальної фаланги 2 пальця правої кисті, правому плечі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. А надані потерпілою фіксальні чеки та квитанції, які засвідчують витрати останньої на медикаменти, містять перелік препаратів та процедур, які використовувалися потерпілою для лікування та діагностики гіпертонічних захворювань.

Апеляційний суд зазначив, що, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що загострення гіпертонічного кризу сталося через отримання потерпілою тілесних ушкоджень.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що потерпіла не довела обґрунтованість спричиненої їй матеріальної шкоди, та відмовив в задоволенні цивільного позову в частині, що стосується стягнення матеріальної шкоди, належним чином вмотивував своє рішення.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Касаційна скарга потерпілої не містить доводів щодо істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які були б підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої та вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5