1-кп/521/775/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Одеса 16 жовтня 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 08 липня 2015 року за № 0002851, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Пологи Запорізької області, має середню спеціальну освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 410 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Одесі, має середню спеціальну освіту, працює учнем слюсаря в Одеській службі газового господарства, не одружений, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи з 25 квітня 2013 року до 02 квітня 2015 року військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_4 , з метою особистого збагачення, тобто з корисливих мотивів, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб у співучасті з колишнім військовослужбовцем строкової служби Особою 1 вчинив з єдиним умислом 3 епізоди викрадення іншого військового майна, шляхом зливу пального у пришукані на території парку військової частини каністри, а саме:

-у період з 2 до 4 години в один із днів першої декади січня 2015 року викрав з резервуару № 11 складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 дизельне пальне «Л-02-62» у кількості 500 літрів вартістю 8260 грн.;

-у період з 2 до 4 години в один із днів другої декади січня 2015 року викрав з цистерни на базі автомобіля «УРАЛ 4320» АЦ 5.5, який перебував на території складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 дизельне пальне «Л-02-62» у кількості 500 літрів вартістю 8260 грн.;

-у період з 2 до 4 години в один із днів першої декади березня 2015 року викрав з цистерни на базі автомобіля «УРАЛ 4320» АЦ 5.5, який перебував на території складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 дизельне пальне «Л-02-62» у кількості 300 літрів вартістю 6681 грн., а всього дизельне пальне«Л-02-62» у кількості 1300 літрів загальною вартістю 23201 грн.

У період з 1 до 5 години 4 травня 2015 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , будучи цивільними особами, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб між собою та з Особою 1, шляхом проникнення до сховищ ремонтно-технічної майстерні та складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_4 , а також зливу пального з цистерни на базі автомобіля «УРАЛ 4320» АЦ 5.5, який перебував на території складу пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , вчинили таємне викрадення чужого майна належних військовій частині НОМЕР_1 29 металевих каністр ємністю 20 літрів кожна, вартістю 504,28 грн., на загальну суму 14624,12 грн. та дизельного пального «Л-02-62» у кількості 580 літрів, вартістю 20,44 грн., на загальну суму 11855,2 грн., а всього разом на загальну суму 26479,32 грн.

Вина обвинувачених у скоєнні інкримінованих злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме їх поясненнями.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнавши себе винним у скоєнні злочинів, пояснив суду, що під час проходження строкової військової служби товаришував з військовослужбовцями ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 січні 2015 року він погодився на пропозицію ОСОБА_8 разом викрасти пальне, що належить військовій частині НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_8 пояснив, що раніше він вже викрадав пальне і продавав його, маючи дохід. В першій декаді січня 2015 року в нічний час разом з Готрашем вони взяли каністри в ремонтній майстерні частини, від якої Готраш мав ключі, і злили в них бензин з цистерни. Він відніс каністри з пальним в оговорене місце біля огорожі військової частини, а Готраш займався реалізацією викраденого. Отримані гроші поділили між собою. В другій декаді січня, а також в березні 2015 року разом з Готрашем таким же чином викрали пальне з автомобіля «УРАЛ», що знаходився на складі частини. Після демобілізації, на початку травня 2015 року за пропозицією ОСОБА_8 він і ОСОБА_9 вирішили викрасти пальне з військової частини НОМЕР_1 . 4 травня 2015 року близько 1 години він і Готраш через огорожу проникли на територію частини, а ОСОБА_9 залишився поза територією і очікував їх, щоб приймати викрадене. Готраш зламав дверні запори складу, звідки вони взяли 29 каністр і злили в них дизельне пальне з автомобіля «УРАЛ». Каністри з пальним вони перенесли за огорожу військової частини і передали їх ОСОБА_9 , який складував їх неподалік. Через деякий час приїхав покупець, якого знайшов ОСОБА_8 , і забрав викрадене пальне разом з каністрами. Отримані від покупця гроші розділили між собою. У скоєному розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_6 , повністю визнавши себе винним у скоєнні інкримінованого злочину, пояснив суду, що під час строкової військової служби у нього складись дружні стосунки з ОСОБА_10 . Після проходження служби на початку травня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , які запропонували йому викрасти пальне з військової частини НОМЕР_1 , де вони разом проходили службу. Він погодився і разом з приятелями 04 травня 2015 року близько 01 години прийшов до військової частини. Готраш і ОСОБА_11 через огорожу проникли на територію, а він залишився неподалік, оскільки, згідно до відведеної йому і оговореної заздалегідь ролі, повинен був прийняти від ОСОБА_8 і ОСОБА_11 викрадене пальне і складувати його за територією частини. Він очікував приблизно 3-4 години, після чого прийняв через огорожу від ОСОБА_11 каністри з пальним та склав їх неподалік. Через деякий час під`їхав покупець, якому ОСОБА_8 передав пальне. Виручені гроші вони поділили між собою. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинувачених у вчиненні злочинів та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджуються доказами, що маються в справі, та не потребують дослідження в ході судового розгляду справи, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винен у скоєнні викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб за ч. 2 с. 410 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище за ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 винен у таємному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем навчання ДНЗ «Бердянський центр професійно-технічної освіти» - характеризується позитивно, службова характеристика за місцем проходження строкової військової служби також позитивна.

ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання і за місцем проходження строкової військової служби характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є щире каяття кожного з них, оскільки вони повністю визнали вину та дали правдиві пояснення про обставини скоєння злочинів. Крім того, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує активне сприяння обох обвинувачених розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченим суд враховує ту обставину, що ними скоєні тяжкі злочини, особи винних, пом`якшуючі покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для виправлення кожного з них і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_5 необхідно призначити за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом із тим, враховуючи тяжкість злочинів, а також зважаючи на особи винних, їх молодий вік, наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 без відбування покарання, із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за їх поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 410, ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 410 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1