Справа № 1-145/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого-судді В.Б.Шидловського

при секретарі В.І.Демчук

за участю прокурора М.М.Тещенка

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт.Любар справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, військовозобов»язаного, приватного підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.296 ч.3, 122 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2011 року біля 01-ї год. 30 хв. підсудний ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, проїзджав на своєму власному автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Молодіжній в с.Стрижівка Любарського району. Пасажиром даного автомобіля була ОСОБА_2Є, яка сиділа разом із ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні, за кермом автомобіля знаходився син підсудного ОСОБА_3 Підсудний наказав водію зупинити автомобіль. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_1 безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, умисно наніс ОСОБА_2 один удар рукою в область обличчя. Коли остання, вчинивши опір, спробувала вибратися із салону автомобіля, намагаючись від нього втекти, ОСОБА_1 продовжуючи свої хуліганські дії, схопив її за комір куртки та різко потягнув назад, внаслідок чого остання упала на землю, спиною до низу. ОСОБА_1 нахилившись над ОСОБА_2 наніс їй ще один удар кулаком руки в область обличчя. З метою припинення хуліганських дій з боку ОСОБА_1, в бійку втрутився ОСОБА_4, який відтягнувши його за одяг, надав можливість ОСОБА_2 втекти, внаслідок чого, ОСОБА_1 будучи роздратованим діями ОСОБА_4, взвяши його за праве плече відштовхнув від себе. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1, ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної черепно-лицевої травми у вигляді 2-х синців на обличчі, струсу головного мозку, подвійного перелому лівої величної дуги, післятравматичного лівобічного гаймориту. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_2 утворилися від дії тупих твердих предметів, від 2-х ударів рукою затиснутих в кулак по голові, не могли виникнути при будь-якому падінні на поверхні. Тілесні ушкодження у ОСОБА_2 відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознаками довготривалого розладу здоров»я.

У судовому засіданні в предявленому обвинуваченні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся і дав покази по встановлених судом обставинах справи, що наведенні вище.

Крім особистого визнання своє вини підсудним, його вина у вчиненні ним даних злочинів стверджується дослідженими по справі доказами:

Із оголошених в судовому засіданні показів потерпілої ОСОБА_2 слідує, що 09 березня 2011 року біля 01-ї год. 30 хв. вона була пасажиром автомобіля ОСОБА_1 та сиділа разом із ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні, за кермом автомобіля знаходився син підсудного ОСОБА_3 Коли вони проїзджали по вулиці Молодіжній в с.Стрижівка ОСОБА_1, який перебував в стані алкогольного сп»ягніння, наказав водію зупинити автомобіль. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_1 безпричинно наніс їй один удар рукою в область обличчя. Коли вона спробувала вибратися із салону автомобіля, намагаючись втекти, ОСОБА_1 продовжуючи свої хуліганські дії, схопив її за комір куртки та різко потягнув назад, внаслідок чого вона упала на землю, спиною до низу. ОСОБА_1 нахилившись над нею наніс їй ще один удар кулаком руки в область обличчя. В бійку втрутився ОСОБА_4, який відтягнувши ОСОБА_1 за одяг, надав можливість їй втекти. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1 їй було заподіяно тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 08 березня 2011 року біля 23-ї год. він перебував разом із своїм батьком ОСОБА_1 в кафе «Шансон» в смт.Любар по вул.Леніна Любарського району, куди вони приїхали на його автомобілі ВАЗ 2106. ОСОБА_1 стояв за бар стійкою і пив чай, спиртного він не вживав і в стані алкогольного сп»яніння він не перебував. В цей час до кафе зайшла ОСОБА_5, його одногрупниця, яка зайшла із двома незнайомими йому хлопцями. Вони у трьох підійшли до бар стійки, де замовили пляшку горілки та пляшку «Ром-Коли», а також сік. Після цього вони пішли та сіли за столик в середині кафе. Він вийшов на вулицю і перебував біля входу в кафе. Приблизно через 10 хвилин, вийшла ОСОБА_5, під час їхньої розмови, вона запитала його чи може він її провести до доми через 10-15 хвилин, на що він відповів, що пішком не поведе, а як буде їхати з батьком до доми автомобілем, то може підвезти. ОСОБА_6 пішла до кафе, а він сів за кермо автомобіля. В подальшому, через 20 хвилин вийшла ОСОБА_6, яка запитала його, чи можна сісти до автомобіля, тому що вона не хотіла бачити тих хлопців з якими прийшла. Коли ОСОБА_6 сіла до автомобіля вони стали слухати музику. Остання попросила його, щоб він купив їй ще пляшку «Ром-Коли», що він і зробив. Собі він придбав воду, так як був за кермом. Через 10-15 хв. до автомобіля зі сторони водійської дверки підійшов ОСОБА_1, який відкривши дверку запитав, хто це такий, на що він відповів, що це ОСОБА_5, яка попросила його відвезти її до доми. ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_5 однією ногою сіла йому на руки. Після цього вони стали рухатись в напрямку с.Стрижівка Любарського району. Перебуваючи в автомобілі ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 вживала «Коньяк», який вони пили з пляшки. В когось із них по дорозі виникла ідея, в кого саме, він не пам»ятає, поїхати до кафе ПП Осипенка, щоб попити чаю. Проїзджаючи біля кафе ПП Осипенка вони побачили, що звідтиля виходять люди, зрозумівши, що кафе закривається, він сказав, щоб їхати в кафе «Кристал -2». ОСОБА_7 не відмовилася з ними їхати, їй ще хотілося погуляти. Проїзджаючи біля даного кафе вони побачили, що воно також закрите, і він відразу повернув в вуличку «Казарезка», щоб по кругу підвезти до доми ОСОБА_5 і самим їхати додоми. Перебуваючи приблизно по середині вулиці, ОСОБА_1 нічого йому не пояснивши, рукою вибив коробку передач і сказав зупинитися. По якій причині він мав зупинятися, він не здогадувався. ОСОБА_7 по дорозі їхнього руху про щось із батьком говорила, про що він не чув. ОСОБА_1 не виходячи з автомобіля сказав до ОСОБА_5, щоб вона вийшла з нього, як вона мала виходити з автомобіля, було не зрозуміло, так як він продовжував сидіти на передньому пасажирському сидінні. Не виходячи з автомобіля ОСОБА_1 став її виштовхувати на вулицю, взявши руками за плечі. ОСОБА_8 з автомобіля не хотіла виходити, наполягаючи на тому, щоб вони її відвезли до доми. Побачивши, що батько почав злитися на поведінку ОСОБА_8, він вийшов з автомобіля і підійшовши до передньої пасажирської дверки, яка була вже відкрита, взяв ОСОБА_8 за руки і став допомагати батькові витягувати її з автомобіля. Коли він її витягнув, вона стала на ноги, але позаду виліз батько, після чого вони удвох упали, по якій причині, він не знає. ОСОБА_7 упала лицем униз, а ОСОБА_1 на неї зверху. Він допоміг їм піднятися, після чого батько ОСОБА_1 сів за кермо, а він сів збоку і вони поїхали до доми. ОСОБА_7 в свою чергу пішла в сторону вулиці Леніна. Будь-яких ударів ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 не наносив.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3, оскільки він є близьким родичем підсудного ОСОБА_1, тобто його сином. Окрім того покази свідка ОСОБА_3 спростовуються показами підсудного, потерпілої та заключенням судово-медичної експертизи.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_9 слідує, що 08 березня 2011 року біля 2-ї год. ночі вона перебувала в гостях у своїх сусідів ОСОБА_10, де святкувала свято 8-го березня. В цей час до житлового будинку зайшов її син ОСОБА_11, який повідомив їй, що до доми повернулася її дочка ОСОБА_7, на обличчі у якої є тілесні ушкодження, пояснивши що її побив ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_4. Повернувшись до свого житлового будинку, вона в одній із кімнат побачила там свою дочку ОСОБА_7, в якої на обличчі були синці. Запитавши її що трапилося, остання відповіла, що коли її одногрупник ОСОБА_3 її підвозив до доми на автомобілі його батька ОСОБА_1, останній, коли ОСОБА_3 проїхав їхнє помешкання, зупинив автомобіль на польовій дорозі , неподалік кафе «Кристал -2», ОСОБА_1 без будь-якої причини став наносити їй удари руками в різні частини тіла. Змігши від нього втекти, вона побігла в напрямку свого домогосподартсва. Вислухавши дочку ОСОБА_7, вона зателефонувала до Любарського РВ УМВС та викликала працівників міліції.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_11 слідує, що 09 березня 2011 року біля 2-ї год. ночі він повернувся до доми і в житловому будинку побачив свою сестру ОСОБА_2, яка сиділа в прихожій кімнаті і трималася руками за обличчя та плакала. Він запитав її, що з нею трапилося, і вона сказала, що її побили. Коли він запитав, хто саме, вона відповіла, що ОСОБА_1. Він помітив, що в ОСОБА_2 на обличчі, особливо в лівій частині обличчя, були синці та підпухлість. Зрозумівши, що трапилось щось не добре, він побіг до сусіда ОСОБА_10, та повідомив про це свою матір ОСОБА_9, яка там знаходилася. Після цього, вони разом із матір»ю прийшли до доми. Так як ОСОБА_2 плакала, він не міг на це дивитися і вийшов до іншої кімнати, з нею далі розмовляла мати. В подальшому мати викликала працівників міліції, які приїхавши стали відбирати пояснення по даному інцинденті.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_12 слідує, що 14 березня 2011 року біля 11-ї год. 30 хв. до неврологічного відділення поступила ОСОБА_2, жителька с.Стрижівка Любарського району, з попереднім діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми лобно-лицевої області, перелом лівої скульної дуги. Зі слів ОСОБА_2 вона була побита незнайомим чоловіком в с.Стрижівка Любарського району. Попередньо вона була оглянута психотерапевтом ОСОБА_13 Також була оглянута судово-медичним експертом в м.Житомир. З приводу перелому лівої виличної дуги зверталася до стоматолога Житомирської обласної лікарні. На час лікування ОСОБА_2 потребує подальшого медикоментозного лівкування .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, 08 березня 2011 року біля 23-ї год 45 хв. він разом із братом ОСОБА_15 поверталися до доми із с.Н.Чортория Любарського району. Рухаючись по вул.Леніна в смт.Любар, вони вирішили зайти до кафе «Шансон», щоб попити кави. Зайшовши до приміщення кафе, вони побачили там ОСОБА_3, ОСОБА_1, та продавця ОСОБА_16. Коли вони вийшли на вулицю, то стали розмовляти з ОСОБА_3 В цей час в салоні автомобіля ВАЗ 2106, який належить ОСОБА_1, та який стояв поряд біля приміщення кафе, сиділа ОСОБА_2, жителька с.Стрижівка Любарського району. Сівши до іншого автомобіля, вони поїхали до доми. Чи вживав спиртне в кафе «Шансон» ОСОБА_1 йому не відомо, так як цього він не бачив.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_17 слідує, що на даний час вона працює продавцем в кафе «Шансон», що розташоване в смт.Любар вул.Леніна Любарського району. Так, 08 березня 2011 року біля 22-ї год вона перебувала на своєму робочому місці в приміщені кафе «Шансон». В цей час до приміщення кафе зайшов ОСОБА_1 із своїм сином ОСОБА_3 Через декілька хвилин до приміщення кафе також зайшла жителька с.Стрижівка ОСОБА_2, яка замовивши «Ром-колу» сіла за один із столиків в приміщені кафе. ОСОБА_1 в цей час стояв біля барної стійки і розмовляв з нею, взявши собі 100 грам «Коньяку». Під час перебування в приміщені кафе між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких розмов не було, в суперечку між собою вони не вступали. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вийшли з приміщення кафе, ОСОБА_2 в цей час в кафе вже не було. Що відбувалося між ними за територію кафе їй не відомо.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_18 слідує, що 08 березня 2011 року біля 21-ї год. до неї у гості прийшла її знайома ОСОБА_2 жителька с.Стрижівка Любарського району, з якою вона в своєму житловому будинку святкувала свято 8-го березня, при цьому спиртних напоїв вони не вживали. В подальшому біля 22 год 30 хв. ОСОБА_2 вийшовши з її житлового будинку пішла до доми в напрямку с.Стрижівка Любарського району. 09 березня 2011 року біля 2-ї год 20 хв. ночі до неї на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_2 і повідомила їй, що коли вона поверталася до доми, вона зайшла до кафе «Шансон», що розташоване в смт.Любар по вул.Леніна, де зустріла свого одногрупника ОСОБА_3, якого попросила відвезти її до доми, на що він погодився. Коли він вже мав намір від»їзджати від кафе, до автомобіля на переднє пасажирське сидіння, де вона сиділа, сів ОСОБА_1 Після цього вони поїхали в напрямку с.Іванківці, де рухалися по вул.Леніна. Доїхавши до кафе «Кристал-2» вони повернули ліворуч, виїхавши на польову дорогу. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_1 з невідомих їй причин, зі слів ОСОБА_2, став руками наносити удари в різні частини тіла. В подальшому ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_1 від неї і їй вдалося втекти.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 08 березня 2011 року біля 23-ї год 45 хв. він разом із братом ОСОБА_19 поверталися до доми із с.Н.Чортория Любарського району. Проходячи по вул.Леніна смт.Любар, вони вирішили зайти до кафе «Шансон». Зайшовши до приміщення кафе, вони побачили ОСОБА_3, ОСОБА_1 та продавця ОСОБА_16. Коли вони вийшли на вулицю з приміщення кафе то побачили, що в салоні автомобіля ВАЗ 2106, який належить ОСОБА_1 сидить ОСОБА_2, жителька с.Стрижівка Любарського району, а біля автомобіля знаходився ОСОБА_3 Сівши до іншого автомобіля вони поїхали до доми. Чи вживав спиртне в кафе «Шанс» ОСОБА_1 йому не відомо так як цього він не бачив.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи Житомирського обласного бюро СМЕ № 1485 від 27 квітня 2011 року, ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої поєднаної черепно-лицевої травми у вигляді синців на обличчі, струсу головного мозку, подвійного перелому лівої виличної дуги, після травматичного лівобічного гаймориту. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_2 утворилися від дії тупих твердих предметів, від 2-х ударів рукою затиснутих в кулак по голові, не могли виникнути при будь-якому падінні на поверхні. Тілесні ушкодження в ОСОБА_2 відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознаками довготривалого розладу здоров»я.

Як вбачається із протоколу відтворення обстановки та обставин події від 14 квітня 2011 року з потерпілою ОСОБА_2, остання вказала місце скоєння відносно неї злочину, яке розташоване в с.Стрижівка по вул.Молодіжній Любарського району, поблизу домогосподарства ОСОБА_20, а також вказала на механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_1

Із довідок з Любарської центральної районної лікарні вбачається, що ОСОБА_1 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває та за медичною допомогою н звертався.

Заслухавши та оголосивши покази підсудного, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1, яка виразилася в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, які були пов»язані з опором ОСОБА_3, який припиняв хуліганські дії, доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.296 ч.3 КК України.

Вина ОСОБА_1, яка виразилася в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я, доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.122 ч.1 КК України.

Під час судового розгляду справи підсудним ОСОБА_1 було заявлено клопотання про закриття кримінальної справи відносно нього та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п.д Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, оскільки він є учасником бойових дій в Афганістані і має статус учасника бойових дій.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував в задоволенні вказаного клопотання, допитавши підсудного, який не заперечував щодо закриття вказаної кримінальної справи на підставі Закону України Про амністію у 2011 році, розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що клопотання підсудного підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості за які передбачено покарання менш суворе ніж позбавлення волі на строк не більше п»яти років, злочини скоїв до набрання чинності Законом «Про амністію у 2011 році», є учасником бойових дій в Афганістані і має статус учасника бойових дій ,не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі амністії.

Відповідно до ст. 1 п.д та ст.6 Закону України № 3680-VІ від 08.07.2011 року Про амністію у 2011 році звільненню від кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних із позбавленням волі підлягають особи, які мають статус ветеранів війни( учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), вчинили умисні злочини які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, і які не заперечують щодо застосування відносно них амністії.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.6 п.4, 244, 248 КПК України ст. 1 п. д, ст. 6 Закону України Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. ст. 296 ч. 3, 122 ч. 1 КК України провадженням закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 п. «д» Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року.

Запобіжний захід, підписку про невиїзд, підсудному ОСОБА_1 - скасувати.

Заявлений по справі цивільний позов прокурора Любарського району про стягнення з ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 4863,68 грн. залишити без розгляду.

На постанову може бути подана апеляція в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд протягом семи діб з моменту її оголошення.

Суддя Любарського районного судуОСОБА_21