Ухвала
іменем україни

08 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2015 року щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Засівка Свалявського району Закарпатської
області, жителя

АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі потерпілий, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає незаконним звільнення засуджених від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що, на його думку, суди не правильно врахували як пом`якшуючі обставини щире каяття та сприяння розкриттю злочину, оскільки засуджені не відшкодували завданої йому шкоди й своїми злочинними діяннями позбавили його можливості матеріально утримувати себе та родину.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2015 року визнано винуватим та засуджено:

- ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 104, 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і покладено певні обов`язки, визначені ст. 76 КК України;

- ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статей 104, 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і покладено певні обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 38 972 грн. на відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено в частині вирішення цивільного позову.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 02 травня 2013 року приблизно о 02.00 год. за попередньою змовою між собою проникли до приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 , звідки викрали гроші та майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 69 013,18 грн.
Вони ж повторно, за попередньою змовою між собою, 08 травня 2013 року приблизно о 01.30 год. проникли до приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_3 , звідки викрали гроші та майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 8092,99 грн.

Вони ж повторно, за попередньою змовою між собою, 27 травня 2013 року приблизно о 02.00 год. проникли до приміщення фотосалону «Сюзанна», що по АДРЕСА_2 , звідки викрали гроші та майно потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 15 533 грн.

28 травня 2013 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, приблизно о 02.00 год. проникли до приміщення торгового кіоску по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_10 на загальну суму 24 190 грн. та ОСОБА_11 на загальну суму 22 704 грн.

30 травня 2013 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою між собою приблизно о 02.30 год. проникли до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по АДРЕСА_5 , звідки викрали майно потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 4004 грн.

Крім того, 10 січня 2014 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 приблизно о 02.00 год. проникли до приміщення диско-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що по АДРЕСА_3 , звідки викрали майно ОСОБА_13 на загальну суму 50 188,20 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання потерпілим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, вивчивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку потерпілим не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги про незаконне звільнення засуджених від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, що призвело до призначення м`якого покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, урахував дані про особу засуджених, які на час вчинення кримінального правопорушення були неповнолітніми, за місцем проживання і навчання характеризуються позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, частково відшкодували заподіяну шкоду.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про можливість звільнення засуджених від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в апеляційному порядку, в тому числі і за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , аналогічною за доводами його касаційній скарзі, змінив вирок місцевого суду в частині цивільного позову, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення та навів належне обґрунтування своїх висновків про залишення без задоволення іншої частини апеляційних вимог.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у відкритті провадження за його касаційною скаргою на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3