Справа № 1 116/10
ВИРОК

Іменем України

29 квітня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

02 липня 2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік,

26 березня 2007 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.ч.2,3 ст. 185,ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 26 березня 2010 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 12 днів.

за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України

встановив:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив ряд повторних, в т.ч. тяжкий злочин проти власності за таких обставин:

05 липня 2010 року, близько 21-00 год. ОСОБА_2 прийшов до будинку № 4 по вул.. Молодіжній в м. Комсомольську, де піднявшись на третій поверх, шляхом вільного доступу, із загального коридору згаданого будинку, таємно, з корисливих спонукань викрав велосипед марки «Україна», який згодом продав незнайомому чоловіку на Центральному ринку в м. Комсомольську.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2, 12 вересня 2010 року, близько 18-00 год., з метою викрадення чужого майна, прийшов до будинку № 30 по провул. Молодіжному в м. Комсомольску, де через відчинену кватирку проник до квартири № 4, звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав телевізор марки «Jinlipu», мобільний телефон марки «Soni Ericson», фен марки «Orion», електричний чайник марки «Saturn», DVD плеєр «Sitronics», пару жіночих туфель, дві золті обручки 583 проби, пару золотих сережок та продукти харчування, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3349 гривень. Викраденим майном підсудний розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07 жовтня 2010 року близько 10-00 год. ОСОБА_2 знаходячись за місцем свого постійного проживання - в квартирі № 50 буд.№ 13 по вул. Миру в м. Комсомольську, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю брата ОСОБА_5 викрав належний останньому на праві приватної власності компютер в зборі, внаслідок чого завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 478 грн.

Свою вину в предявленому обвинуваченні за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підсудний визнав повністю. Заперечуючи власну причетність до вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_4, свої первинні показання на досудовому слідстві та явку з повинною пояснив тиском з боку працівників міліції.

Суд, дослідивши представлені по справі докази, вважає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується такими доказами:

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_4

Свою вину в предявленому обвинуваченні підсудний не визнав. Явку з повинною (а.с. 56), та визнавальні показання на досудовому слідстві (а.с. 163) пояснив тиском з боку працівників міліції.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що крадіжку майна виявила 12 вересня 2010 року ввечері, після повернення з роботи. Від сусіда дізналась, що у вікно їх квартири близько 18-00 год. стукав невідомий хлопець, і за наданим ним описом син впізнав в невідомому ОСОБА_2. Згадана обставина була повідомлена нею працівникам міліції в той же день під час звернення із відповідною заявою про порушення кримінальної справи (а.с. 35-44).

На стадії досудового слідства частина викраденого у ОСОБА_4 майна була виявлена у співмешканки підсудного ОСОБА_6 (а.с. 58), походження якого ОСОБА_2 пояснив тим, що згадані речі були передані йому ОСОБА_7 (нині покійним (а.с. 261) в якості повернення боргу, які він /ОСОБА_2О./ одразу після зустрічі з ОСОБА_7 приніс на зберігання в квартиру до свого знайомого ОСОБА_8, на підтвердження чого підсудний звернувся до суду з клопотанням про його допит.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що влітку 2010 року він випадково, на вулиці, побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_2, поруч з ними були якісь пакети, після чого підсудний приніс йому на зберігання пакет з телевізором, який невдовзі забрав. Походження речей ОСОБА_2 йому не пояснював.

Під час огляду місця події з квартири ОСОБА_4 серед іншого, в якості речового доказу з підвіконника квартири була вилучена пластикова пляшка з відбитками пальців рук (а.с. 37-43), які за висновком криміналістичної експертизи належать підсудному (а.с. 90-96). ОСОБА_2, намагаючись в черговий раз спростувати докази, які з достовірністю доводять його причетність до вчинення інкримінованого злочину, походження відбитків пальців пояснив тим, що напередодні, в згаданій квартирі, в компанії із сином потерпілої - ОСОБА_9 та їх спільними знайомими вживав алкогольні напої, що знову ж спростовується показаннями самої потерпілої, яка заперечила згаданий факт, та оголошеними в судовому засіданні показаннями ОСОБА_9 (а.с. 68), із змісту яких вбачається, «що ОСОБА_2 він знає візуально, бачив пару раз».

Таким чином, аналіз зібраних по справі доказів дають суду підставу дійти висновку про те, що умисні дії ОСОБА_2, які виразились в таємному, повторному викраденні майна ОСОБА_4, повязаними з проникненням у житло, органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

Обравши способом захисту заперечення своєї причетності до вчинення згаданого інкримінованого злочину, ОСОБА_2, усвідомлюючи характер доказів по справі, в т.ч. наявність вилучених речових доказів, вдався до заперечення своїх первинних показань /в т.ч. явки з повинною та показань, наданих під час досудового слідства), мотивуючи їх характер тиском з боку працівників міліції, з приводу чого під час судового слідства він звернувся із скаргою до прокуратури, за фактом якої було проведено відповідну перевірку з прийняттям рішення про відсутність в діях працівників міліції підстав для порушення кримінальної справи (а.с. 241-259).

Отже, відсутність відвертості підсудного перед судом, невизнання ним своєї вини по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 та чисельні спроби у будь-який спосіб піддати сумніву докази, що обєктивно підтверджують факт здійсненої ним крадіжки майна, повязаної з проникненням у житло, на думку суду є переконливим свідченням його бажання уникнути відповідальності за вчинений тяжкий злочин проти власності.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, суд, обмежившись допитом підсудного і потерпілих, та застосовуючи положення ст.299 КПК України в цій частині предявленого обвинувачення, приймає до уваги, що фактичні обставини справи, обєм та вартість викраденого ніким не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_2, які виразились у повторному викраденні майна потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_10 органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 вчинив ряд умисних, в т.ч. тяжкий злочин проти власності. Проживає в родині з матірю. До взяття під вартою не працював, зі слів підсудного існував за рахунок випадкових заробітків у приватних осіб.

За висновком ЛКК ОСОБА_2 є практично здоровим, працездатним і таким, що може виконувати загальну фізичну працю без обмеження, примусового лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує. За висновком судово-психіатричної експертизи (а.с. 182) виявляє ознаки легкої розумової відсталості з психопатизацією особистості, проте згадані особливості не могли суттєво вплинути на його свідомість та діяльність в момент скоєння інкримінованого йому діяння. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд, приймаючи до уваги ту обставину, що підсудний раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і знову вчинив ряд умисних, в т.ч.тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_2 повинен в лише в умовах ізоляції від суспільства. Загальний строк покарання визначений судом з врахуванням помякшуючої покарання обставини - визнання підсудним своєї вини по епізодам викрадення майна потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_10.

Питання про судові витрати та речові докази вирішене судом відповідно до положень ст.ст.81,93 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених злочинів призначити ОСОБА_2 три роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду від 26 березня 2007 року і остаточно, за сукупністю вироків призначити ОСОБА_2 чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні засудженого залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 18 жовтня 2010 року.

На користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області стягнути з засудженого судові витрати, повязані з проведенням дактилоскопічної експертизи в розмірі 486 грн.77 коп.

Речові докази, що були обєктом злочинних дій, повернути їх законним володільцям.

На вирок суду протягом 15 діб з часу його проголошення, засудженим в той же строк з часу вручення копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_11

З оригіналом вірно:

Суддя Т.В. Окунь