Справа № 10-67/2010 Головуючийс у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч.3 КК України Доповідач : Макойда З.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Перетятька В.О.

Суддів Данка В.В., Макойди З.М.

з участю прокурора Камінського М.М.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією старшого помічника прокурора Франківського району м.Львова ОСОБА_3 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 14 грудня 2009 року

Цією постановою скаргу ОСОБА_4 задоволено, постанову слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 10.07.2006 року про порушення кримінальної справи по факту заволодіння чужим майном у великих розмірах, шляхом обману та зловживання довірою за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.З КК України - скасовано.

В апеляції старший помічник прокурора Франківського району м.Львова ОСОБА_3 просить вказану постанову судді скасувати, в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити, а матеріали справи повернути прокурору Франківського району м.Львова для організації подальшого досудового слідства.

Зазначає, що ця постанова судді є необгрунтованою, винесена з порушенням вимог ст.ст. 6,94,97,236-7,236-8 КПК України, оскільки в ході проведення дослідної перевірки отримано заяву та пояснення у ОСОБА_5 та інші документи, які вказували на наявність складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, тому були приводи для винесення слідчим постанови про порушення кримінальної справи.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляцію і просив ЇЇ задоволити з підстав викладених в ній, виступ захисника, який заперечив апеляцію і просив її залишити без задоволення, а постанову судді в силі, оскільки така І законною, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши доводи зазначені в апеляції, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Так, ОСОБА_4 звернулася в суд першої інстанції зі скаргою на постанову слідчого від 10.07 2006 року, якою порушено кримінальну справу по факту заволодіння чужим майном у великих розмірах, шляхом обману та зловживання довірою, за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч.З КК України, де зазначає, що ця постанова винесена без законних підстав на її порушення, оскільки на момент винесення були відсутні будь-які підстави, які б могли вказувати на наявність ознак злочину. Також, в порушення ст ст. 94, 98,130 КПК України не вказано приводів і підстав для порушення справи, немає жодних посилань на необхідні ознаки об'єктивної сторони складу злочину, і саме не вказано, яки шляхом відбулось заволодіння грошовими коштами, в чому полягав обман чи зловживання довірою, кого введено в оману та чию довіру використано недобросовісно, яким чином завдана шкода ОСОБА_5

Крім цього, ОСОБА_4 зазначає, що оскаржувана нею постанова слідчим порушена по факту вчинення злочину, однак така стосується її інтересів та прав.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, в грудні 2004 року між ОСОБА_4З та ОСОБА_5 було досягнуто домовленості про продаж останньому суборендованих приміщень, хоча на той момент ОСОБА_4 не являлась їх власником. В подальшому, ОСОБА_5 було проведено оплату за придбані приміщення в сумі 61000 гривень, проте договір купівлі-продажу укладено не було, а такий було укладено лише в липні 2005 року після того, як ОСОБА_5 під тиском та погрозами погодився на укладення договору позики на суму 57000 доларів США. які він не отримував, їх фактично повинен був заплатити ОСОБА_4 за те, що вона продасть йому приміщення, хоча за приміщення він провів оплату. Обидва договора були посвідчені нотаріально і внаслідок їх укладення, а саме договору позики ОСОБА_5 заподіяно шкоду на суму 57000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час порушення кримінальної справи становило 288135 грн., в звязку з чим йому спричинено шкоду у великих розмірах.

В матеріалах дослідної перевірки відсутні будь-які дані, щодо мети ОСОБА_4 незаконно отримати грошові кошти у заявника, а також те, що на момент досягнення домовленості вона не являлась власником спірного приміщення, які орендував ОСОБА_5, а навпаки вбачається, що станом на грудень 2004 року ОСОБА_5 орендував приміщення по вул. Стрийській-57, власником яких було ТзОВ „Львівська гарнізонна база", де в лютому 2005 року загальними зборами засновників товариства було прийнято рішення про відчуження орендованих приміщень, яким на рахунок цього ТзОВ було проведено оплату вартості придбаних приміщень. Також договір позики укладення якого було гарантією укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_5 орендованих приміщень і, який був укладений після укладення договору купівлі-продажу.

Водночас, в матеріалах справи є постанова старшого оперуповноваженого відділення ДСБЕЗ Франкського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_6, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи по наслідках дослідної перевірки, яка проводилась на підставі заяви ОСОБА_5

Апелянт зазначає, що постанова судді є необґрунтованою, винесена з порушенням кримінально-процесуального закону, однак, на думку колегії суддів, такі доводи є безпідставними, суд першої інстанції не вдався до оцінки доказів по справі, а лише вказав на те, що підстав та приводів для порушення даної кримінальної справи не було.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, що на момент її порушення був цивільно-правовий спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який вирішувався Шевченківським районним судом м.Львова і рішення цього суду від 28.02.2007 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 25.06.2007 року встановлює відсутність в діях ОСОБА_4 будь-яких ознак неправомірності, насильства чи погроз.

Таким чином, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд перевірив наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи.

Таких наявних приводів і підстав суд не встановив, тому, на думку колегії суддів, правильно скасував зазначену постанову слідчого.

Все це свідчить про те, що постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 382, 236-8,365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляцію старшого помічника прокурора Франківського району м.Львов Камінського М М. залишити без задоволення, а постанову судді Франківської районного суду м. Львова від 14 грудня 2009 року - без змін.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9