Провадження № 1-кс/461/5639/13
Галицький районний суд м.Львова
УХВАЛА

12.12.2013

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М.,

при секретарі Волоско Х.О.,

з участю скаржника ОСОБА_1,

прокурора Щербакова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на постанову від 28 жовтня 2013 року слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження № 0000003,

в с т а н о в и в :

до Галицького районного суду м.Львова надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 від 28 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000003 від 22.11.12р.

Скаржниця ОСОБА_1 скаргу мотивує тим, що постанова про закриття кримінального провадження від 28 жовтня 2013 року є незаконною та винесена всупереч нормам КПК України з підстав, наведених у її зверненні. Просить постанову про закриття кримінального провадження від 28 жовтня 2013 року - скасувати.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 скаргу підтримала із зазначених у ній підстав, просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 28.10.13р. та направити для продовження досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив, що скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова про закриття кримінального провадження №0000003 винесена на законних підставах, всі необхідні слідчі дії під час досудового розслідування виконані, що вбачається із матеріалів кримінального провадження, приводів для її скасування немає, крім того, як зазначив прокурор, обґрунтування скаржниці побудовані на договорі позики, який підтверджений наявністю розписки, а також на договорі купівлі-продажу квартири і на попередньому договорі купівлі-продажу цієї ж квартири, а відтак, правовідносини, що виникли на підставі вказаних договорів носять виключно цивільно-правовий характер, а спори що виникають з таких правовідносин підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому дослідження вказаних правочинів у ході досудового розслідування, так як факт їх підписання ніким не заперечується, є неприпустимим, оскільки будь-які рішення щодо них можуть стати преюдиційними і вплинути на результати розгляду у порядку цивільного судочинства справ щодо дійсності вищевказаних правочинів.

Суд вивчивши матеріали кримінального провадження №0000003, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, заслухавши думку прокурора та особи, яка подала скаргу щодо оскаржуваної постанови, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000003 від 22 листопада 2012 року досудове розслідування у ньому здійснювалось за фактом заволодіння шахрайським способом ОСОБА_3 коштами ОСОБА_1 на загальну суму 20000,00 доларів США.

Кримінальне провадження здійснювалося за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

За результатами розслідування кримінального провадження №0000003 слідчий СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 28 жовтня 2013 року виніс постанову про закриття даного кримінального провадження.

Згідно п.3 ч.1ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

ОСОБА_1 строк подання скарги не пропущено.

Згідно положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом'якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

За нормами ч.2 ст.190 КК України кримінальним правопорушенням є шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Як встановлено, в поданій заяві про вчинення злочину, заявник ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_3 шахрайським методом заволодів її коштами на загальну суму 20000,00 доларів США, які заявниця отримала з договору застави її квартири.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження встановлено, що органами досудового розслідування в повній мірі перевірено викладені в заяві факти та правомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України з наступних підстав.

З об'єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 22 листопада 2012 року що 04 лютого 2011 року встановлено, що ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Відповідно до умов договору ОСОБА_1, продала спірну квартиру ОСОБА_4, за 20 000 доларів США. Окрім цього, 04 лютого 2011 року був укладений попередній договір купівлі-продажу вище вказаної квартири, згідно якого в термін до 04 серпня 2011 року сторони зобовязуються укласти основний договір купівлі продажу квартири, згідно з яким ОСОБА_1, мала відкупити у ОСОБА_4, вищевказану квартиру за 29600,00 доларів США. Вказані договори були предметом перевірки під час розгляду Апеляційним судом Львівської області цивільної справи з приводу визнання вищевказаних договорів недійсними. Рішенням суду згадані договори залишено в силі.

Окрім цього в матеріалах справи наявна розписка від 15 грудня 2013 року, згідно якої ОСОБА_3 передав у власність (у позику) ОСОБА_6, син ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 20000,00 Євро. Розписка підписана ОСОБА_6 та, в якості свідків: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Як стверджує ОСОБА_1 жодних коштів від ОСОБА_3 згідно вказаної розписки вона не отримувала, однак, як зясовано під час досудового розслідування, факт підписання вказаної розписки ніким не заперечено, в той же час, жодних дій щодо визнання вказаної розписки недійсною в порядку цивільного судочинства не здійснено.

Оскільки досудовим розслідуванням не встановлено факту заволодіння майном ОСОБА_1 або придбання права на майно останньої шляхом обману чи зловживання довірою, слідчим СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 правомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому слідчим, який приймав рішення про закриття кримінального провадження, оцінено зібрані в кримінальному провадженні 0000003 докази з точки зору достатності та взаємозв'язку та прийнято відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

В результаті розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження встановлено, що постанова слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 від 28 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 22 листопада 2012 року у зв'язку з відсутністю у діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, прийнята на підставі та в межах повноважень слідчого.

Оскаржуване рішення слідчого ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Тому суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, в задоволенні скарги слід відмовити.

Ствердження ОСОБА_1, а також посилання у поданій скарзі на те, що слідчим не проведено одночасного допиту між особами, які виступали в якості свідків у вказаному кримінальному провадженні та не отримано у мобільного оператора відомостей про телефонні та смс розмови не спростовують обґрунтованість прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому суд виходить з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України. При цьому слідчий оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст.ст.303 - 310, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову від 28 жовтня 2013 року слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження № 0000003 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку ст.395 КПК України.

Слідчий суддя Мисько Х.М.