Справа № 595/1652/14-к
ВИРОК
Іменем України
26 квітня 2014 року, о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою з іншою особою, матеріали щодо якої виділені прокурором в окреме провадження, та відносно якої за даним фактом є обвинувальний вирок, який набрав законної сили ,проник у житло ОСОБА_9 , що розташоване в с.Пожежа Бучацького району Тернопільської області, де, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , відкрито викрав гроші в сумі 800 (вісімсот) гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 в період часу о 22 годині 17 травня 2014 року, з корисливих спонукань, спільно з іншою особою, матеріали щодо якої виділені прокурором в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки чужого майна, незаконно проникли у приміщення літньої кухні господарства ОСОБА_10 , за адресою в с.Малі Заліщики Бучацького району Тернопільської області, звідки таємно,повторно, викрали продукти харчування на загальну суму 731 (сімсот тридцять одна) гривня.
23 травня 2014 року, о 03 годині 00 хвилин, прибувши на хутір Луги, в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області,реалізовуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з іншою особою, відносно якої за даним фактом є обвинувальний вирок, який набрав законної сили, залишившись очікувати на вулиці, в той час як ОСОБА_11 проник у житло ОСОБА_6 , що розташоване на АДРЕСА_1 , та заволодів там у потерпілої гроші в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень, частину з яких дав ОСОБА_4 ..
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів передбачених ст.185 ч.З КК України по епізоду крадіжки у громадянки ОСОБА_10 та у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.З КК України по епізоду грабежу у громадянки ОСОБА_9 хоча визнав повністю, однак в своїх показах ствердив, що злочини вчинено ним у співучасті з ОСОБА_11 , при цьому останній був ініціатором вчинення цих злочинів та безпосередньо виконавцем, а він лише їздив машиною, підвозив ОСОБА_11 , та під час скоєння останнім злочинів, дивився перебуваючи на вулиці, щоб ніхто не надійшов. По епізоду крадіжки, що мала місце у громадянки ОСОБА_6 обвинувачений пояснив, що він даного злочину не вчиняв, посилаючись на те, що остання є його колишньою сусідкою і він відмовився йти разом з ОСОБА_11 вчиняти будь-яку крадіжку в потерпілої ОСОБА_6 .. Визнає свою вину у скоєні злочини стосовно потерпілої ОСОБА_6 лише в тому що отримав від ОСОБА_11 частину викрадених грошових коштів , які належали потерпілій- в сумі 500 грн.
Допитаний по суті пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_4 дав пояснення по суті справи по кожному епізоду.
Зокрема пояснив, 26 квітня 2014 року разом з ОСОБА_11 , вони поїхали в с. Пожежа Бучацького району . Приїхавши в село, він залишився чекати в машині, а ОСОБА_11 пішов в будинок ОСОБА_9 ,звідки через деякий час вийшов і сказав, що жінка дала 800 грн. По даному епізоду визнає свою вину повністю, при цьому вказав, що ініціатором вказаного злочину був ОСОБА_11 .. Потерпілій ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 800 грн. повернуто.
Щодо епізоду крадіжки вчиненої у потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_4 пояснив, що пропозиція поїхати в с. Малі Заліщики Бучацького району також надійшла від ОСОБА_11 01 травня 2014 року о 22 годині ночі вони приїхали разом в с. Малі Заліщики, де він , знову залишився чекати в машині, та знав що ОСОБА_11 пішов до будинку, в якому живе ОСОБА_10 вчинити крадіжку. Зі слів ОСОБА_11 йому відомо,що в потерпілої було викрадено лише 250 грн. більше нічого не було. Фактично, він знаходився на дорозі біля церкви, в будинку не був, а ОСОБА_11 повернувся з викраденими грошима в сумі 250 грн.. На наступний день вони поїхали в м. Чернівці і там мали намір продати викрадені вироби з будинку ОСОБА_10 а саме цепочку тоненьку, кульчики та кулон з камінчиком синього кольору, однак на базарі сказали, що це не золото, тому їх не продали. На його думку викрадено біжутерія, а не ювелірні вироби, в потерпілої ОСОБА_10 , та згодом ОСОБА_11 викинув ці вироби в лісопосадку. Що стосується спиртного напою- « Мартіні « цього напою, він не бачив серед викраденого.
Далі обвинувачений пояснив повторно, 17 травня 2014 року, прийшли в господарство ОСОБА_12 , залізли ще раз проникши до літньої кухні, звідки викрали в потерпілої ОСОБА_10 продукти харчування на загальну суму 731 грн., частину з яких реалізували на ринку. Під час досудового слідства , відшкодував завдану ОСОБА_10 шкоду, проте в якій сумі пояснити не зміг..
Що стосується викрадення грошей в потерпілої ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_4 пояснив , що участі у вчиненні цієї крадіжки він не брав. ОСОБА_6 є його сусідкою, так як він раніше проживав на хуторі ОСОБА_14 , де проживає ОСОБА_6 . Йому було відомо,що вночі 23 травня 2014 року безпосередньо ОСОБА_11 вчинив викрадення грошей в ОСОБА_6 ,проникши в житло. Інші обставини вчиненого злочину йому не відомі по відношенню до ОСОБА_6 . Зранку наступного дня з викрадених 1000 грн.,як йому повідомив ОСОБА_11 від останнього він отримав половину суми -500 грн.
У подальшому під час виступу у судових дебатах підсудний ОСОБА_4 зазначив, що свою вини у пред`явленому та зміненому обвинуваченні він визнає повністю та розкаюється у їх вчиненні,просив суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 жодного разу на виклики суду в судові засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують свої покази дані на попередньому судовому слідстві, а тому суд , з урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали можливим продовжити судовий розгляд за відсутності потерпілих, які за віком та станом здоровя, а також у зв`язку з віддаленістю місця їх проживання незявляються на виклики, продовжив судовий розгляд за їх відсутності у відповідності до вимог ст. 325 КПК України . При цьому суд врахував що потерпілі у своїх письмових заявах, висловили свою позицію , щодо обрання міри покарання ,покладаючись на думку суду..
Вислухавши обвинуваченого, представника потерпілої та вивчивши і дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження та є доказанною виходячи з наступного.
Відповідно до ч.5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним із основних принципів судочинства проголошується обов`язковість судових рішень. Звідси слідує, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними та фізичними особами на всій території України.
Статтею 90 КПК України передбачено рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами…, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
При цьому суд приймає до уваги вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26.06.2015 року стосовно засудженого ОСОБА_11 , який набрав законної сили,.Обставини кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному вироку фактично були предметом розгляду суду у провадженні кримінальної юрисдикції. Вказаним судом в рамках розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 , відповідно до якого злочинні дії вчинені в співучасті з ОСОБА_4 , ОСОБА_11 по кожному епізоду вчиненного злочину дав змістовні пояснення, в тому числі щодо дій ОСОБА_4 у їх вчиненні.
З цих підстав , покази обвинуваченого в частині не визнання своєї вини, наводячи як підставу своєї позиції дані про безпосереднє вчинення крадіжок лише ОСОБА_11 протирічить матеріалам справи.
Хоча обвинувачений ОСОБА_4 заперечує факт своєї участі у вчиненні грабежу, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої , поєднаний з проникненням у житло, стосовно потерпілої ОСОБА_16 , мотивуючи тим, що він лише сидів в машині, а безпосередньо в будинок не заходив і будь-яких дій по відношенню до потерпілої та щодо викрадення грошей не здійснював, суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Доводи обвинуваченого проте, що він не був в житловому приміщенні під час вчинення відкритого викрадення грошей у ОСОБА_16 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя, спростовуються дослідженими доказами,зокрема: - протоколом заяви про злочин ОСОБА_9 від 26.04.2014 р., де вона вказала про обставини викрадення у неї з житлового будинку грошових коштів в сумі 800 грн. І що вказаний злочин було вчинено двома особами. ( т.1 а.с21);
Оглядом місця події, яким встановлено, що у житлі ОСОБА_9 порушена обстановка, а також в ході якого вилучено предмети та сліди рук.(а.с.23-27, т.1)
Висновком дактилоскопічної експертизи № 11-33/14 від 12.07.2014 року,згідно якого, слід вилучений під час огляду житла ОСОБА_9 із внутрішньої поверхні дверей, що ведуть в першу з права від коридору кімнату, залишений гіпотенарною частиною долоні правої руки ОСОБА_4 (а.с.35-54, т.1)
Висновком трасологічної експертизи, згідно якого, слід низу взуття розміром 273x97 мм, який вилучений при огляді житла ОСОБА_9 , залишений таким же взуттям, як і взуття, яке добровільно видав ОСОБА_11 (а.с.83-88, т.1)
-показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 26 квітня 2014 року приблизно 01 години ночі, до неї в житло проникли двоє осіб, які були одягнені в чорних масках, привязали її шнурками за руки, до деревянного бамбетля і стали вимагати вказати де знаходяться в будинку гроші та золото. Оскільки вона кричала та кликала на допомогу, один з них закривав своєю рукою їй рот, а також залишився біля неї спостерігати, щоб нерозвязалась, а інший попрямував в житлові приміщення. Знайшовши гроші, у спальній кімнаті, вони обоє залишили будинок.
Сам грабіж ОСОБА_4 вчинив спільно з іншою особою, відкрито та шляхом проникнення в житло, заволодівши майном потерпілої ОСОБА_9 в її присутності, із застосуванням насильства, оскільки він розумів, що він діяв в присутності потерпілої, що усвідомлювала злочинність його дій. Після заволодіння грошовими коштами 800 грн. ОСОБА_4 мав реальну можливість ними розпорядитись, оскільки тікав разом з ОСОБА_11 із викраденим від потерпілої.
У суду немає підстав не довіряти показанням потерпілої даними на досудовому слідстві та суд вважає їх такими, що вони є правдивими і відповідають фактичним обставинам справи і іншим доказам у справі.
Суд не бере до уваги покази обвинуваченого в тій частині, що він під час даного злочину перебував на вулиці, так як його покази в цій частині повністю спростовані вище вказаними процесуальними документами, які підтверджують його причетність до скоєного злочину.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину доведена також протоколом огляду місця події від 02.05.2014 р. та фототаблицею до нього (а.к.п. 111-118 т.1). Оглядом місця події, встановлено, що у житлових приміщеннях в будинку ОСОБА_10 порушена обстановка, а також в ході якого вилучено предмети та сліди рук.
Висновком дактилоскопічної експертизи від 18 червня 2014 року, згідно якого, три сліди, вилучені під час огляду житла ОСОБА_17 із внутрішньої поверхні дверей в спальну кімнату, залишені вказівним, середнім та безіменним пальцями правої руки ОСОБА_4 (а.к. п.126-144, т.1)
Під час допиту як потерпілої 02.05.2014 року ОСОБА_10 попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдиве показання, що стверджується її підписом у протоколі допиту (а.к.п.189 т.1). Суд надає віри показанням потерпілої, яка до обвинуваченого упереджено не відноситься, немає підстав його оговорювати. Обвинувачений не навів доводів, чи підстав за яких потерпіла ОСОБА_10 говорить неправду на досудовому слідстві.
Офіційний курс НБУ за іноземну валюту 100 Євро становить 1576,3826 станом на 01.05.2014 р.. (а.к.п. 197, т.1)
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу часткового не визнання ним своєї вини, стосовно тих обставин, що він в приміщенні будинку не був, а під час скоєння злочину перебував на вулиці та розцінює їх як обраний метод захисту з метою уникнення від справедливого покарання, оскільки його вина у вчиненні даного злочину підтверджується дослідженими доказами, сумнівів у легітивності яких ніким не висловлена
Відповідно до статті 42 Конституції України в установленому законом порядку громадянам надано право займатися підприємницькою діяльністю і така діяльність контролюється державними органами та здійснюється з дотриманням певного порядку, обліку, контролю з боку держави. Тому на досудовому слідстві є обов`язковим надання вказаними підприємцями визначених чинним законодавством документів для підтвердження своєї діяльності.
За таких обставин, суд не бере до уваги, як належний та допустимий доказ довідку видану ПП «Щербата» стосовно вартості одного грама золота, у виробі та у ломі,оскільки жодного підтвердження щодо виду діяльності вказаного підприємця, досудовим слідством не представлено. Аналогічно слід визнати недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні і виключити з документальних доказів довідки щодо вартості однієї пляшки «Мартіні» ( а.к.п. 195-196 т.1).
По епізоду крадіжки продуктів харчування у потерпілої ОСОБА_10 винність підтверджується такими доказами.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно якого, ОСОБА_10 будучи попереджена про кримінальну відповідальність згідно з ст..383 КПК України вказала про в своїй заяві про обставини події, проте, що невідомі особи проникли до приміщення літньої кухні, зламавши замок в дверях в ніч з 17 на 18 травня, звідки викрали продукти харчування: італійські сири- 6 штук; італійська кава »лавада»- 4 шт. італійські консерви з риби 4 шт., італійська тушонка 4 шт. ( т.1 а.к.п.206)
Протоколом огляду місця події від 18.05.2014 року, в ході якого було оглянуто місце події, де було виявлено що у літній кухні ОСОБА_17 порушена обстановка, на вхідних дверях ригель врізного замка дверей зігнутий вверх, також пошкоджена планка входження ригеля прикріплена до рами дверей; частково наявні пошкодження рами дверей. Також в ході огляду вилучено предмети та сліди рук, та фото таблицями до протоколу ( а. к.п. 207-215,т.1)
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.06.2014 року з фото-таблицею до нього вбачається, що ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини вчинення разом з ОСОБА_11 відкритого викраденення грошових коштів в ОСОБА_9 з будинку, який розташований в с. Пожежа Бучацького району, а також детально показав яким чином вчиняли даний злочин.
Крім того, вказаним протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , підтверджуються факт крадіжки вчиненої з проникненням в житло ОСОБА_10 відповідно до якого , він детально показав та розповів про те,як він 01.05.2014 року через вікно проник в житловий будинок та вказав на сервант ( шафу) з якої ним було викрадено ювелірні вироби та випивка, а також повідомив в який спосіб було залишено цей будинок намагався їх викрасти. Аналогічно ОСОБА_4 детально показав та розповів про те,як він з приміщення літньої кухні шляхом проникнення , викрав продукти харчування в ОСОБА_10 (т.1 а.к.п.. 177-183)
Довідки про вартість продуктів харчування, які були викрадені з приміщення літньої кухні ОСОБА_17 суд не приймає до уваги.( а.к.п. 289-294 т. 1) та визнає недопустимими доказами, оскільки згідно ст.242 КПК України якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, проводиться експертиза.
Стосовно оглянутих судом вищезазначених довідок про вартість викраденого майна, у яких зазначається про розмір заподіяної шкоди, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Разом з тим, вказані докази отримані поза передбаченим кримінальним процесуальним Кодексом України порядком, у зв`язку з чим суд вважає їх недопустимим доказами.
У той же час, фактичні обставини кримінального правопорушення суд вважає встановленими на підставі безпосередньо досліджених у судовому засіданні вищевказаних доказів, а обставини щодо викраденого майна та суми викрадених коштів та товарів підтверджено показами потерпілої, які обвинувачений та його захисник в процесі судового розгляду незаперечили.
Що стосується епізоду таємного викрадення грошових коштів, вчинене шляхом проникнення в житло у потерпілої ОСОБА_6 суд прийшов до наступних висновків.
Так, згідно з п. З постанови ПВСУ № 2 від 7 лютого 2003 р. "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", при ексцесі виконавця, тобто коли один зі співучасників вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин (наприклад, при домовленості заподіяти потерпілому тілесні ушкодження позбавив його життя), за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи - за злочини, вчинені ними в межах домовленості.
Так, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 червня 2015 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 3 ст.186 КК України, по епізоду вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_6 , вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб,поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої. Під час судового розгляду , з досліджених в судовому засіданні доказів було достовірно встановлено, що ОСОБА_11 ,проник до будинку ОСОБА_6 , де в одній із кімнат раптово побачив потерпілу ОСОБА_6 і з цього моменту він вийшов за межі домовленості з ОСОБА_4 , в яких фактична домовленість була на крадіжку, шляхом проникнення в будинок. Діючи в стані ексцесу виконавця , ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном , вчинив відкрите викрадення майна ОСОБА_6 при цьому зав`язавши ноги та руки ОСОБА_6 простинею. Водночас ОСОБА_11 , даючи показання, не заперечив причетність ОСОБА_4 до вчинення крадіжки, а не грабежу, чітко вказувавши на роль кожного у вчиненні данного злочину та їх обоюдний умисел був спрямований на крадіжку, шляхом проникнення в будинок потерпілої ОСОБА_6 . Такі показання ОСОБА_11 в своїй сукупності підтверджують наведені вище показання ОСОБА_4 про обставини скоєння даного злочину. Даючи показання в суді, обвинувачений підтвердив роль кожного з них, як співучасників вчинення злочину. А саме показав, що під час здійснення ОСОБА_11 крадіжки, він розумів, що фактично є співучасником злочину при цьому кожний з них мав свої розпреділені ролі, зокрема ОСОБА_4 повинен був спостерігати за обстановкою на вулиці . Крім того, суду показав, що після даної крадіжки ОСОБА_11 передав йому частину викрадених грошей, а про обставини які сталися під час цієї крадіжки нічого не повідомляв. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 заздалегідь, тобто до початку скоєння злочину, дійшли між собою домовленості про вчинення цього злочину та розподіл між ними ролей, згідно з яким ОСОБА_11 безпосередньо проник у приміщення будинку ОСОБА_6 та викрав звідти гроші, а ОСОБА_4 очікував ОСОБА_11 та спостерігав за обстановкою, а потім зникли з місця скоєння злочину разом з викраденим яке розділили. Те, що ОСОБА_11 скоїв відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої ОСОБА_6 суд розцінює як ексцес виконавця .
Досліджені у судовому засіданні та наведені у вироку докази процесуально допустимі та взаємодоповнюють себе, що свідчить про їх правдивість та достовірність. Також, зазначені докази суд вважає достовірними і такими , що у сукупності та логічній послідовності повністю відображають обставини скоєння злочинів.
В процесі судового розгляду, а також ні на досудовому слідстві не встановлено обставин й не наведено доказів про не винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , а часткове невизнання ним своєї вини у вчиненні злочинів визнається судом як метод його захисту з метою зменшити відповідальність за вчинене і спростовується вищенаведеними докази. Крім того спільні, послідовні та злагоджені дії
обвинуваченого та іншоїособи, стосовно якої вирок набрав законної сили, по викраденню майна потерпілих на думку суду свідчать про попередню змову їх на вчинення саме крадіжки та грабежу.
За таких встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до переконливого висновку, що злочини мали місце і скоїв їх обвинувачений ОСОБА_4 .
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності та їх оцінка, суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого та зміненого прокурором обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в житло, що завдало шкоду потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 кваліфікуючи вказані дії за ч. 3 ст.185 КК України. Також дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.186 ч.3 КК України, щодо відкритого викрадення чужого майна у потерпілої ОСОБА_9 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб,шляхом проникнення в житлове приміщення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання підсудному суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009 року № 11 від 06.11.2009 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 -67 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких, те що злочинні дії вчиненні по відношенню до перестарілих та одиноких осіб, якими є потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , особу винного, який раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психіатричному закладах не перебуває., його стан здоровя. Підстав вважати, що ОСОБА_4 щиро кається і активно сприяє розкриттю злочину немає, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_4 давав покази, які свідчать про часткове невизнання ним вини у вчинених злочинах, ставлення підсудного до вчинення злочинів, а тому призначаючи йому покарання суд не приймає до уваги таку, зазначену у обвинувальному акті, пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено. Суд також приймає до уваги ту обставину, що злочин підсудній вчинив внаслідок важкого матеріального становища. Щодо матеріальних збитків, спричинених злочинами, суд враховує наступне. Потерпілим шкода в повному обсязі не відшкодована, оскільки сам підсудній не зміг пояснити в якій сумі повернуто кошти кожному із потерпілих, хоча також враховує і відсутність претензій зі сторони потерпілих, які не заявляли цивільних позовів та думку представника потерпілої- ОСОБА_21 . До пом`якшуючих відповідальність обставин, суд відносить позитивну характеристику за місцем проживання та наявність на вихованні двоє неповнолітніх дітей. Тому, враховуючи всі вищевикладені обставини та вчиненням підсудним тяжких злочинів, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а міра покарання йому повинна бути обрана у вигляді позбавлення волі .
Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до переконання що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів доцільним буде призначення міри покарання у виді позбавлення волі , так як виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях позбавлення волі та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, ближче до мінімальної межі санкцій статті, за якою кваліфіковано і інкриміновані йому злочини, і таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.
З огляду на особу обвинуваченого, підстав для застосування щодо нього ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено. Виходячи з цих обставин, суд не може погодитись із запропонованою мірою покарання, яке висловив в дебатах державний обвинувач та інші , щодо застосування до ОСОБА_4 статті 75 КК України, оскільки така міра покарання , відповідно обиралась судом раніше і за апеляційним поданням прокуратури Тернопільської області вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.11.2014 р. відносно ОСОБА_4 був скасований ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області унаслідок мякості.
Цивільні позови потерпілими у кримінальному провадженні не заявлені.
Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають відшкодуванню в якості процесуальних витрат
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3 КК України та призначити йому покарання:
- за ст. 185 ч. 3 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
- за ст. 186 ч. 3 КК України у виді пяти років позбавлення волі;
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити йому покарання у виді - пяти років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання., та зарахувати в строк перебування під вартою з 17 . 06.2014 року по 17.09.2014 р.
Солідарно стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз:
-Судова дактилоскопічна експертиза № 11-33/14 в сумі- 294,84 грн.
-Судова дактилоскопічна експертиза № 11-32/14 в сумі- 294,84 грн.
-Судова дактилоскопічна експертиза № 11-34/14 в сумі- 196,56 грн.
-Судова трасологічна експертиза № 11-39/14 в сумі- 245,70 грн.
-Судова трасологічна експертиза № 11-31/14 в сумі- 196,56 грн.
-Судова трасологічна експертиза № 11-40/14 в сумі- 245,70 грн.
-Після набрання вироком законної сили, речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері схову Бучацького РВ УМВС України у Тернопільській області, а саме: записка ОСОБА_11 , станок та гель для гоління, три пари чоловічого взуття, сліди низу взуття, відрізок шнура, сліди рукавиць, сліди фрагменту низу взуття, запальничка, волокна та пачка сигарет «Прима» знищити.
-Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
- На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
-Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Головуючий: підпис ОСОБА_1