Справа № 687/995/15-к
Провадження № 1-кп/676/30/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_15 ,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимого вироком апеляційного суду Хмельницької області від 17 червня 2013 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 липня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ст.386, ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.3 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-
05 квітня 2015 року близько 03 години, ОСОБА_14 , перебуваючи в приміщенні бару «ВладЕліс», що по АДРЕСА_2 , з хуліганських спонукань, під час розмови із ОСОБА_8 безпідставно став до останнього чіплятися, а також грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась у публічній демонстрації грубої фізичної сили, умисно, безпричинно, у присутності значної кількості відвідувачів закладу наніс ОСОБА_7 один удар долонею правої руки в обличчя зліва, таким чином спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді слабо вираженого фіолетового синяка на рівні віток нижньої щелепи зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок таких дій ОСОБА_14 було тимчасово припинено нормальну роботу бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а присутні змушені були перервати нормальний відпочинок та заспокоїти ОСОБА_14 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_14 не вгамувався, а пішов до входу зазначеного розважального закладу та з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та відвідувачів бару, що супроводжувалася особливою зухвалістю та виражалась в публічній демонстрації грубої фізичної сили, умисно, безпричинно наніс ОСОБА_8 , який виходив з приміщення, один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, від чого потерпілий впав, таким чином спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синяка в підочній області зліва, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, 06 квітня 2015 року близько 16 год. ОСОБА_14 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , умисно, із застосуванням погроз побиття, спалення і знищення майна потерпілого і його родичів, примушував потерпілого ОСОБА_7 до відмови від давання показань щодо хуліганських дій вчинених ним напередодні у приміщенні бару «ВладЕліс». Зокрема, з метою добитися відмови від давання показань та дачі завідомо неправдивих показань щодо хуліганських дій, вчинених ОСОБА_14 за вищевикладених обставин, погрожував потерпілому ОСОБА_7 та висловив реальні наміри вчинити фізичне насильство над потерпілим та членами його сім`ї, а також погроз знищення майна потерпілого ОСОБА_7 , в тому числі житла, шляхом його підпалу. Вказані погрози потерпілий ОСОБА_7 сприйняв реально, побоюючись їх здійснення, оскільки знав негативну репутацію раніше судимого ОСОБА_14 .
Також, 10 квітня 2015 року близько 15 год. ОСОБА_14 , перебуваючи біля приміщення магазину «Полюс», що по вул. Центральна в смт. Чемерівці, повторно, умисно, із застосуванням погроз побиття, спалення і знищення майна потерпілого і його родичів, примушував потерпілого ОСОБА_7 до відмови від давання показань щодо хуліганських дій вчинених ним 05 квітня 2015 року в приміщенні бару «ВладЕліс». Зокрема, з метою добитися відмови від давання показань та дачі завідомо неправдивих показань щодо хуліганських дій, вчинених ОСОБА_14 за вищевикладених обставин, став повторно висловлювати реальні наміри про спалення транспортних засобів, житла потерпілих і їх родичів. При цьому, ОСОБА_14 наказав ОСОБА_7 , щоб аналогічні погрози він передав потерпілому ОСОБА_8 . Вказані погрози потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сприйняли реально, побоюючись їх виконання, оскільки знали негативну репутацію раніше судимого ОСОБА_14 .
Крім того, 20 квітня 2015 року о 02 год. 30 хв., ОСОБА_14 , проникнувши у приміщення житла по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою вступу в насильницькі статеві зносини із ОСОБА_9 умисно наніс їй один удар кулаком руки по обличчю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синяка в області зовнішнього відділу правої надбрівної дуги, що по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Далі ОСОБА_14 , всупереч волі потерпілих ОСОБА_16 та неповнолітньої ОСОБА_10 приліг до них у ліжко та став пропонувати статеві зносини утрьох. Побоюючись ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_17 втекла з житла на вулицю, залишивши ОСОБА_10 та ОСОБА_14 наодинці. Продовжуючи умисні дії, спрямовані на вчинення зґвалтування потерпілих, ОСОБА_14 , знаючи про неповнолітній вік потерпілої, став пропонувати ОСОБА_10 вступити з ним у статеві зносини, але коли потерпіла відмовила, він із застосуванням сили - утримуючи її руки, всупереч волі потерпілої ОСОБА_10 та із застосуванням погроз насильства, спробував зняти білизну, торкався верхньої частини статевих органів, молочних залоз, демонстрував свій статевий орган, показуючи готовність до статевого акту, проте не зміг подолати активний опір потерпілої ОСОБА_10 , яка стала звати на допомогу та плакала. На такі заклики про допомогу, у житло зайшла ОСОБА_9 , яка вскочила у ліжко і стала наполягати, щоб ОСОБА_14 покинув їх. Тоді ОСОБА_14 став пропонувати ОСОБА_18 вступити з ним у статеві зносини, а коли потерпіла відмовила, він, в всупереч її волі з застосуванням погрози насильства і з застосуванням сили, маючи значну фізичну перевагу над ОСОБА_9 , став утримувати її руки, при цьому торкався до молочних залоз та статевих органів, проникав пальцем у статевий орган потерпілої, демонстрував свій статевий орган, показуючи готовність до статевого акту, проте не зміг подолати активний опір потерпілої ОСОБА_9 , яка стала звати на допомогу, вирвалась і знову втекла у двір, де голосно звала на допомогу, стукала у шибки сусіднього будинку, що поруч з їх житлом. Побоюючись бути викритим, ОСОБА_14 залишив місце злочину не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення зґвалтування до кінця.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав частково, повністю визнавши вину у вчиненні хуліганських дій, частково у примушуванні потерпілого до відмови від давання показань, та не визнаючи вину у вчиненні інших злочинів, показав, що дійсно внаслідок того, що біля барної стійки зіткнувся із потерпілим ОСОБА_19 , ударив його долонею в обличчя. Відтак у барі сталася суперечка із друзями ОСОБА_19 , а коли вони вийшли на вулицю, він наніс удар рукою в голову ОСОБА_20 . Після того як викликали працівників міліції він поїхав із місця події. Крім того, через деякий час він зустрівся із ОСОБА_19 , якого в ході розмови запитав, навіщо він із товаришем звернулися в міліцію. Сказав, що в них можуть бути проблеми, так як може згоріти майно чи хтось може постраждати. Попросив сказати про це також ОСОБА_20 . Також він телефонував до ОСОБА_20 , проте той вимкнув слухавку. Вину у вчиненні цього злочину визнав частково, так як із ОСОБА_20 розмови не мав і не міг примусити його до відмови від давання показань.
Не визнав вину в частині замаху на зґвалтування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Показав, що з ОСОБА_21 познайомився в лютому 2015 року. В процесі спілкування з якою отримував пропозиції від ОСОБА_21 про можливість проведення вільного часу з нею. Проте в подальшому ОСОБА_21 уникала його. 20.04.2015 року близько 02 год. 30 хв. зайшов в приміщення літньої кухні по АДРЕСА_4 , де проживали потерпілі, з метою провчити ОСОБА_21 , щоб остання не уникала зустрічей з ним. В ході розмови з ОСОБА_21 , наніс їй один удар долонею по обличчю. Підтвердив, що близько години перебував в приміщенні з потерпілими, спілкувався з ними, декілька разів обнімав, цілував дівчат, торкався частин їх тіл (сідниць, молочних залоз), однак наміру зґвалтувати останніх не мав.
В частині звинувачення в замаху на викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 вину не визнав, пояснив, що жодного відношення до події 04.12.2014 року на території господарства потерпілої по АДРЕСА_5 не має.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ст.386, ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, підтверджується іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, за епізодом хуліганських дій та примушування потерпілих до відмови від давання показань винуватість ОСОБА_14 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , із яких встановлено, що в день події він перебував у барі «ВладЕліс». Коли він виходив із бару підійшов до ОСОБА_20 , який стояв із дівчиною та ОСОБА_22 , запитав, чи все нормально. Останній надав ствердну відповідь. Проте, ОСОБА_22 , із яким ОСОБА_19 був лише візуально знайомим, сказав, що той його знає і бажає із ним поквитатися. На його відповідь, що він мабуть сплутав, так як справ із ним не мав, ОСОБА_22 наніс йому удар долонею в обличчя, після чого підбігли друзі та знайомі, почали заспокоювати ОСОБА_22 та присутніх у барі. Відразу учасники конфлікту вийшли з приміщення бару, він відійшов на деяку відстань, після чого побачив, як ОСОБА_22 сів у автомобіль і поїхав з місця події. Чи наносив ОСОБА_22 удар ОСОБА_20 він не бачив. Наступного дня, коли він повертався з роботи, його зустрів ОСОБА_22 , який запитав його, чи він написав заяву у міліції і пригрозив, що закопає його до вечора. Через декілька днів він знову зустрів ОСОБА_22 , який намагався із ним примиритися, проте в подальшому сказав, щоб він відмовився від своїх свідчень, так як знає де живуть батьки, яке є майно, яке може згоріти, а йому не дадуть нормально жити. Всі ці погрози він сприйняв реально, так як побоювався їх здійснення зі сторони ОСОБА_22 .
Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що в приміщенні бару він стояв біля барної стійки із дівчиною. До них підійшов ОСОБА_22 , який почав щось розповідати, проте він намагався із ним не говорити. Тоді ж до них підійшов ОСОБА_19 , який запитав, чи все добре. Після цього ОСОБА_22 звернувся до ОСОБА_19 , повідомивши його, що він його знає, та дав йому ляпаса. Підбігли знайомі, які почали заспокоювати ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , згодом всі вийшли на вулицю. Коли він вийшов через 10 хвилин на вулицю, відразу ж ОСОБА_22 його вдарив кулаком в обличчя, від чого він впав на землю. Тоді ж викликали працівників міліції. Заяву в міліцію він подав через день. На наступний день до нього зателефонував ОСОБА_22 , і сказав, щоб він не подавав заяву в міліцію, так як йому там не допоможуть. Він, не бажаючи розмовляти, вимкнув телефон. Через тиждень ОСОБА_19 йому повідомив, що до нього із погрозами приходив ОСОБА_22 , який також погрожував і йому.
Факт вчинення хуліганських дій відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердив в судовому засіданні свідки ОСОБА_23 , який показав, що був свідком того, як ОСОБА_22 безпричинно в приміщенні бару наніс удар долонею по обличчю ОСОБА_19 , а також на вулиці рукою вдарив в обличчя ОСОБА_20 .
Відповідно до висновку №193 судово-медичної експертизи від 06.04.2015 року (т.2 а.с.11) у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у виді слабо вираженого фіолетового синяка на рівні віток нижньої щелепи зліва, яке могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму «удар» близько 1-2 діб тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи (11 год. 06.04.2015 року) і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Згідно із висновком №194 судово-медичної експертизи від 06.04.2015 року (т.2 а.с.31) у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у виді синяка в підочній області зліва, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока в зовнішньому відділі, які могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму «удар» близько 1-2 діб тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи (11 год. 20 хв. 06.04.2015 року) і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Відповідно до досліджених в судовому засіданні відеозаписів подій 05.04.2015 року у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підтверджено факт нанесення ОСОБА_14 удару в обличчя потерпілого ОСОБА_7 .
Як встановлено із дослідженого в судовому засіданні диску із звукозаписом 10 квітня 2015 року, ОСОБА_14 погрожував ОСОБА_7 знищенням майна (підпалом автомобіля та будинку).
При цьому, судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він не здійснював погроз безпосередньо потерпілому ОСОБА_8 , оскільки із показань потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що після того, як він шляхом погроз фізичною розправою над ним та його рідними, знищенням шляхом підпалу майна його рідних, сказав, щоб такі ж погрози він передав потерпілому ОСОБА_8 , що він і зробив під час зустрічі із останнім. Вказані показання підтвердив і потерпілий ОСОБА_8 . Крім того, потерпілі зазначили, що оскільки знали про минулі судимості обвинуваченого, його погрози сприйняли реально, побоюючись їх здійснення. Більш того, диспозиція ст.386 КК України не передбачає як обов`язкову ознаку об`єктивної сторони висловлення погроз безпосередньо потерпілому, адже такі дії можуть вчинятися і через певних осіб чи за допомогою технічних засобів.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_14 мали місце, а його дії за вищезазначеними епізодами, що виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, судом кваліфікуються за ч.1 ст.296 КК України; дії, що виразились у примушуванні потерпілих до відмови від давання показань та до давання завідомо неправдивих показань, шляхом погрози насильством над потерпілими та їх близьким родичам, знищенням майна потерпілих чи їх близьких родичів, судом кваліфікуються за ст.386 КК України. Обвинувачений ОСОБА_14 винен у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.
За епізодом замаху на зґвалтування винуватість ОСОБА_14 підтверджується наступними доказами.
Так, в суді потерпіла ОСОБА_10 показала, що із ОСОБА_22 вона разом із ОСОБА_21 познайомилися за декілька місяців до події. Оскільки під час знайомства йому сподобалася ОСОБА_21 , ОСОБА_22 постійно говорив, що обов`язково вступить із нею у статеві відносини. 19.04.2015 року вона спільно із ОСОБА_21 та іншими дівчатами пішли у бар, де святкували закінчення практики ОСОБА_21 та її однокурсниць. Тоді ж до них підійшов ОСОБА_22 , який сказав ОСОБА_21 , що їй кінець. На запитання ОСОБА_21 , останній відповів, що це через те, що вона не бажає вступити із ним у статеві відносини. Близько 00 годин вони прийшли у приміщення літньої кухні, де винаймали житло, та лягли спати. Біля 03 год. вона почула стукіт у двері, від чого прокинулася. Оскільки дверима неодноразово шарпали, засув злетів, внаслідок чого двері відчинилися. У кімнату зайшов ОСОБА_22 , який запитав, чому ОСОБА_21 не брала трубку та не відчиняла, та наніс удар в її обличчя, від чого ОСОБА_21 впала і вдарилася головою в шафу. На запитання ОСОБА_21 , чому він прийшов і навіщо її вдарив, ОСОБА_22 пригрозив, що ще раз вдарить, якщо буде багато говорити. Оскільки ОСОБА_21 стало зле, то вона вибігла на вулицю, а ОСОБА_22 в одязі ліг до ОСОБА_24 у ліжко, та намагався вступити у статевий акт, торкався руками грудей, статевих органів, сідниць, утримував її руки, оскільки вона пручалася. Просила його не робити нічого із нею, кричала. На її крики прибігла ОСОБА_21 та лягла в ліжко, після чого ОСОБА_22 всю увагу переніс на неї, намагаючись вступити із нею у статевий акт, та вчиняючи такі ж дії. На їх прохання не робити цього та піти не реагував. Оскільки ОСОБА_21 було погано, вона ще двічі виходила на вулицю, де намагалася покликати дівчат, які знімали житло в іншому будинку на території домоволодіння. Тоді ОСОБА_22 намагався вступити у статевий акт із ОСОБА_24 , проте вона чинила активну протидію. Після чого, він говорив ОСОБА_21 , щоб вона не робила спроб викликати працівників міліції, так як там їй не допоможуть. Погрожував підпалом будинку, вдарити ОСОБА_21 і її, якщо буде не так, як він хоче. Коли ОСОБА_21 востаннє вийшла із приміщення літньої кухні, щоб покликати однокурсницю, із якою повернулися, ОСОБА_22 одразу припинив свої дії пригрозивши, що все рівно вступить із нею у статеві відносини, пішов на вулицю. На наступний день ОСОБА_21 звернулася у лікарню, а згодом і в міліцію, після чого вона також звернулася у міліцію.
Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила вищевказані показання ОСОБА_10 , та в суді показала, що ОСОБА_22 з часу знайомства постійно домагався із нею статевої близькості, словесно схиляв її до цього. Напередодні події вона із друзями перебувала в кафе «ВладЕліс», де до них підійшов ОСОБА_22 , який пригрозив, сказавши, що їй буде кінець за те, що вона не погоджується на статеву близькість із ним. Вона налякалася погроз ОСОБА_25 . Після того, як вони прийшли додому та лягли спати, близько 3 год. до неї на телефон зателефонували із невідомого номеру, вона відповіла на дзвінок та почула, що ОСОБА_22 сказав їй відчинити двері. Вона виключила телефон, тоді ж почали шарпати двері, від чого прокинулася ОСОБА_24 . Злетів засув, двері відчинилися і в кімнату зайшов ОСОБА_22 . Вона присіла на ліжко і запитала, чого ОСОБА_22 прийшов, на що він відразу ж вдарив її справа у голову, від чого вона впала, вдарившись у шафу. Від цього на декілька хвилин вона втратила свідомість. Коли отямилася, почула, що ОСОБА_24 розмовляє із ОСОБА_25 , який виражався нецензурною лайкою у її адресу та сказав, що або зґвалтує її, або уб`є. Вона налякалася його погроз. Оскільки їй стало зле, носом пішла кров, сказала, що вийде на вулицю. Тоді ж ОСОБА_22 сказав їй, щоб вона не здумала викликати міліції, так як там у нього все домовлено На вулиці вона почула крики ОСОБА_24 , яка просила ОСОБА_22 , щоб він не ліз до неї, а також крикнув їй, що якщо вона не повернеться, буде гірше. Коли вона повернулася, то він наказав їй лягти у ліжко, та переліз до неї через ОСОБА_24 . Він почав її схиляти до статевої близькості, намагався вступити у статевий акт, намагався зняти із неї одяг, торкався руками грудей, статевих органів. Вона його просила не робити нічого із нею, так як вагітна, має хлопця та має незабаром одружитися. Проте він продовжував її торкатися, намагався поцілувати. Тоді вона знову встала із ліжка і сказала, що їй зле, вийшла із приміщення літньої кухні. Тоді ж вона намагалася зателефонувати до дівчат, які мешкають у будинку на тому ж домоволодінні, стукала у двері та вікна. Згодом до неї зателефонувала ОСОБА_26 , яка на її прохання вийшла із будинку. Вона їй повідомила, що у них в житлі знаходиться ОСОБА_22 , який пристає до неї та ОСОБА_24 , а також попросила допомогти забрати його. Коли вони зайшли у коридор літньої кухні, назустріч їм вийшов ОСОБА_22 , який підійшовши до неї, взяв за шию, та сказав, що всерівно рано чи пізно вступить із нею у статеву близькість. Тоді ж ОСОБА_27 із ОСОБА_22 вийшли із літньої кухні, а вони із ОСОБА_24 зачинились та перебували у літній кухні до ранку. Зранку у коледжі вона розповіла про те, що була побита ОСОБА_22 куратору та заступнику директору, в подальшому розповіла про обставини події у лікарні, куди були викликані працівники міліції.
Потерпілий ОСОБА_12 в суді показав, що в нього на праві приватної власності по АДРЕСА_4 перебуває домоволодіння, в будинку та літній кухні якого винаймають житло студенти. Десь на початку літа 2015 року від працівників міліції він дізнався, що ОСОБА_22 проник до житла дівчат, які жили з березня 2015 року у літній кухні.
Свідок ОСОБА_28 в суді дала показання, що в ніч події близько 3 години , почула стукіт у вікно. Подивившись на телефон, виявила пропущені виклики ОСОБА_9 . Тоді ж вона зателефонувала останній, яка попросила вийти на вулицю. На вулиці ОСОБА_21 повідомила, що у їх будинку ОСОБА_22 чіпляється до ОСОБА_24 , а також попросила допомогти забрати його із будинку. Оскільки вона була знайома із ОСОБА_22 , мала на нього певний вплив, вона пішла до будинку, де мешкали ОСОБА_21 та ОСОБА_24 . В коридорі при виході вона зустріла ОСОБА_22 , який обійняв ОСОБА_21 , попрощався із нею та пішов на вулицю, де вона із ним розмовляла декілька хвилин. Після цього до них підійшов ОСОБА_29 , із яким ОСОБА_22 пішов із подвір`я.
Свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , кожна окремо, в суді підтвердили, що наступного дня після події потерпіла ОСОБА_9 розповіла їм, що вночі ОСОБА_22 проник до неї та ОСОБА_10 у житло, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Зазначили, що ОСОБА_21 була схвильована, боялася погроз ОСОБА_22 , та висловлювали намір змінити навчальний заклад.
Крім того, винуватість ОСОБА_14 підтверджується дослідженими у суді даними протоколу огляду місця події від 20 квітня 2015 року (т.2 а.с.79-88), згідно із яких встановлено факт деформації засуву вхідних дверей літньої кухні, в якій проживали потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також зафіксовано обстановку у житлі, факт близького розміщення вхідних дверей літньої кухні та будинку, де проживала свідок ОСОБА_28 .
Відповідно до висновку №237 судово-медичної експертизи від 21.04.2015 року (т.2 а.с.97-98) у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синяка в області зовнішнього відділу правої надбрівної дуги могли утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Відповідно до дослідженого в судовому засіданні звукозапису подій 20 квітня 2015 року підтверджено факт домагання ОСОБА_14 інтимної близькості у потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_24 та погроз на їх адресу.
Сукупність зазначених доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_14 у вчиненні замаху на зґвалтування потерпілих ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_10 . При цьому, судом критично оцінюються показання обвинуваченого про непричетність до вчинення замаху на зґвалтування потерпілих, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по справі, а також суд не приймає його показання до уваги та вважає їх спробою уникнути кримінальної відповідальності з наступних міркувань.
Зокрема, як потерпіла ОСОБА_9 , так і потерпіла ОСОБА_10 в суді дали показання, що ОСОБА_14 після нанесення удару кулаком у скроню ОСОБА_9 погрожував побиттям обох потерпілих, якщо щось піде не так, як він хоче, зазначав, що або уб`є потерпілу ОСОБА_9 , або ж зґвалтує її, застерігав телефонувати у міліцію, ображав нецензурною лайкою потерпілу ОСОБА_9 , без згоди потерпілих, утримуючи за руки, намагався вступити у статевий акт, проте через активну протидію потерпілих не довів злочинного наміру до кінця. Більш того, судом встановлено, що злочин ОСОБА_14 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як злочин було припинено саме через дії потерпілої ОСОБА_9 , яка декілька разів вибігала на вулицю, телефонувала до однокурсниць, які проживали у будинку на тому ж домоволодінні, стукала у вікна і двері будинку, де вони проживали, з метою покликати їх на допомогу, та що в результаті таких дій вона викликала на вулицю ОСОБА_28 , яка погодилась припинити незаконні дії ОСОБА_14 .
Сам же факт проникнення ОСОБА_14 у нічний час до приміщення, де проживали потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , завдання удару ОСОБА_9 та погрози розправи над ними, свідчить про те, що обвинувачений намагався вступити із потерпілими у статеві зносини із погрозами застосуванням фізичного насильства, як засобу подолання опору потерпілих, які зазначені погрози сприйняли як реальні, побоюючись їх здійснення.
При цьому, із показань потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , судом встановлено, що до події потерпілі були знайомі із ОСОБА_14 , неодноразового спілкування із ним, останній знав, що ОСОБА_10 є неповнолітньою та навчалася на 2 курсі, поступивши на навчання після 9 класу.
З огляду на послідовність та узгодженість показань потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідність їх показань показанням свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 , будь-яких підстав сумніватися у достовірності їх показань у суду немає.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_14 мали місце, а його дії, що виразились в умисному незакінченому замаху на зґвалтування, тобто вступу в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозами його застосування, судом кваліфікуються за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України (епізод щодо потерпілої ОСОБА_9 ); дії, що виразилися в умисному незакінченому замаху на зґвалтування, тобто вступу в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозами його застосування, відносно неповнолітньої, судом кваліфікуються за ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України (епізод щодо потерпілої ОСОБА_10 ). Обвинувачений ОСОБА_14 винен у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.
Крім того, ОСОБА_14 обвинувачується за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України в тому, що 04 грудня 2014 року близько 17 год. 30 хв., умисно, повторно, за попередньою змовою із двома особами, відомості про яких виділені в окреме провадження, з корисливим мотивом, проник на територію господарства потерпілої ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_5 , де за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя - металевої фомки, намагались проникнути в приміщення житлового будинку потерпілої та здійснили спробу зламати вхідні двері житлового будинку, проте свій злочинний намір не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки потерпіла викликала на допомогу своїх односельчан, які припинили вчинення даного злочину, затримавши на місці скоєння злочину особу справа щодо якого виділена в окреме провадження.
Суд вважає, що ОСОБА_14 необхідно виправдати у вчиненні вказаного злочину на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_14 заперечив свою вину у вчиненні вказаного злочину, зазначивши, що замаху на крадіжку майна ОСОБА_11 він не вчиняв.
Як встановлено із показань потерпілої ОСОБА_11 в день події вона була в приміщенні літньої кухні власного домоволодіння. Через вікно на подвір`ї вона побачила силуети трьох чоловіків. Коли вона обернулася за телефоном, почула тріск пошкодження дверей будинку. Тоді ж вона зателефонувала до сусідів, які відразу ж прибігли і затримали одного чоловіка. Обличчя чоловіків, які намагалися проникнути у будинок, вона не бачила, тому не може їх впізнати. При цьому, потерпіла зазначила, що не може стверджувати, що двоє інших осіб, які не були затримані, схожі на обвинуваченого ОСОБА_14 , а навпаки один із них був вищим зростом за обвинуваченого, інший нижчим.
Судом не приймаються до уваги дані протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 12.04.2015 року, оскільки зазначеною негласною слідчою (розшуковою) дією не встановлено будь-яких фактів участі ОСОБА_14 саме у вчиненні замаху на крадіжку майна ОСОБА_11 . Крім того, із зазначеного протоколу не зрозуміло, із якого саме та на який телефон відбувалися дзвінки (ідентифікаційні ознаки), якої вони тривалості, а також детальний зміст розмов абонентів (т.3 а.с.83-86).
Інших, будь-яких об`єктивних доказів причетності ОСОБА_14 до вчинення цього кримінального правопорушення стороною обвинувачення не надано.
Таким чином, в судовому засіданні будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_14 спільно із невстановленими особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, вчинили замах на крадіжку майна ОСОБА_11 , у зв`язку з чим обвинуваченого слід виправдати у вчиненні зазначеного злочину.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_14 раніше судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не має постійного місця роботи. За місцем проживання характеризується негативно, як особа на яку неодноразово надходили скарги. Поряд з цим, обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, матір та бабусю.
Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлені.
Обставиною, що обтяжує покарання судом встановлено рецидив злочину.
Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Органами досудового слідства обставиною, що обтяжує вину ОСОБА_14 зазначено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, однак дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки будь-яким медичним документом, оглядом чи іншим належним доказом стан сп`яніння ОСОБА_14 не зафіксовано, а тому суд позбавлений можливості вважати, що останній вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння і цю обставину як таку, що обтяжує покарання слід виключити з обвинувачення ОСОБА_14 .
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.296 КК України, арешту в межах санкції ст.386 КК України, позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, а за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами злочинів.
При цьому, враховуючи, що ОСОБА_14 вчинив не закінченні злочини, судом при призначенні покарання враховуються і положення вимог ч.ч.1,3 ст.68 КК України, відповідно до яких при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, відсутності сукупності обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього вимог ст.ст.69, 75 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України, звільнення від покарання з випробуванням чи призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
При визначенні принципу складання покарання за сукупністю злочинів суд виходить із тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_14 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, матір та бабусю, тому суд вважає, що при призначенні покарання за ч.1 ст.70 КК України слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов не заявлено. Питання про речові докази та документи підлягають вирішенню на підставі ст.100 КПК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд, -
ОСОБА_14 визнати винним за ч.1 ст.296, ст.386, ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ст. 386 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;
- за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавленні волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавленні волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді у виді позбавленні волі на строк 7 (сім) років.
ОСОБА_14 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у частині обвинувачення за епізодом замаху на крадіжку майна ОСОБА_11 , та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 18.01.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 22.04.2015 року (т.2 а.с. 146-148) по 25.07.2015 року включно, відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: компакт-диски з відеозаписом подій 05.04.2015 року (т. 2 а.с. 20), з звукозаписом подій 10.04.2015 року (т. 2 а.с.61), з звукозаписом погроз висловлених ОСОБА_14 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 110-111) залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Флай» ІМЕІ: НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 61), що переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити йому;
- мобільний телефон марки «Леново А390Т» ІМЕІ: НОМЕР_3 (т. 2 а.с. 112), що переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити їй.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий
Судді