Провадження № 1-кп/127/299/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1 КК України, відомості про яке внесені 22 січня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420, та ст. 185 ч. 2 КК України, відомості про яке внесені 28 січня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517,-
В С Т А Н О В И В:
22 січня 2014 року, приблизно, о 16.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 прийшов у кафе «Шериф», що по вул. Козицького, 62 в м. Вінниці, де зустрівся із знайомим ОСОБА_6 та раніше незнайомим ОСОБА_7 , з якими почав вживати спиртні напої. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia 6700 classic Gold Edition» в корпусі золотистого кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта №316/14-21 від 19 лютого 2014 року, 1734 гривні, і вирішив ним заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , попросив у нього мобільний телефон для того, щоб піти купити сигарет та з магазину зателефонувати і повідомити, які з марок сигарет наявні в продажі. Після цього, не маючи на меті повертати телефон ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, мобільним телефоном розпорядився на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, 26 січня 2014 року, приблизно, о 12.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати ОСОБА_8 , щоб попросити у нього гроші в борг, на що останній відмовив і вийшов зі своєї кімнати на кухню, залишивши свій мобільний телефон марки «Samsung E1202» на столі. Побачивши мобільний телефон, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел на його викрадення. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, викрав вищезазначений мобільний телефон та залишив квартиру. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди, яка згідно з висновком судово товарознавчої експертизи №90 від 19 лютого 2014 року, складає 268 гривень 19 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин встановлених судом, наведених вище, повністю визнав, суду пояснив, що 22 січня 2014 року він зустрівся в кафе «Шериф», що по вул. Козицького в м. Вінниці з ОСОБА_6 та раніше незнайомим ОСОБА_7 . Під час спілкування він у останнього побачив мобільний телефон в корпусі золотистого кольору та вирішив ним заволодіти. Сказав хлопцям, що йде у магазин купувати сигарет і попросив ОСОБА_7 надати йому свій мобільний телефон, щоб в подальшому зателефонувати їм та повідомити, які з марок сигарет наявні в продажі. ОСОБА_7 дав йому свій мобільний телефон, який він не повернув, а здав його в ломбард. Крім того, 26 січня 2014 року, приблизно, о 12.00 год., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, викрав із кімнати квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , мобільний телефон останнього. У вчиненому щиро каявся, просив суд суворо його не карати. Шкоду потерпілим повністю добровільно відшкодував.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно зі ст. 349 ч. 3 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати: по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 за ст. 190 ч. 1 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне добровільне відшкодування шкоди потерпілим.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення крадіжки в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції 24 грудня 2015 року) при призначенні основного покарання, не зазначеного в частині 1 цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання в зв`язку зі змінами в законодавстві та повним відбуттям обвинуваченим ОСОБА_4 призначеного йому покарання, звільнивши його з під варти із залу суду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати в сумі 636 гривень 50 копійок, пов`язаних із залученням експерта.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 190 КК України 100 (сто) годин громадських робіт;
-за ч. 2 ст. 185 КК України 5 (п`ять) місяців арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 24 грудня 2015 року) повністю звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання в зв`язку з його відбуттям, зарахувавши час перебування його під вартою з 12 жовтня 2015 року по 29 грудня 2015 року включно, звільнивши його з під варти із залу суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (банк одержувача ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, номер рахунку 0002, , одержувач УК у м. Вінниці /м. Вінниця/ 24060300, за кодом бюджетної класифікації доходів 24060300 «Інші надходження» та символом звітності 115 для зарахування до державного бюджету) 636 (шістсот тридцять шість) гривень 50 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: