АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3409/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_7 ,

його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати. Зокрема, апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді, на підставі якої було проведено обшук, було дозволено під час обшуку квартири вилучати лише документи, печатки, електронно-обчислювальні машини та записи у різних формах. Також автор апеляції звертає увагу, що під час розгляду клопотання ОСОБА_11 пред`явила слідчому судді документи, що підтверджують походження частини грошових коштів і надала пояснення, що вказані кошти належать їй та її чоловіку на праві спільної власності. При цьому ОСОБА_7 стверджує, що він та його дружина у кримінальному провадженні не є підозрюваними, обвинуваченими чи цивільними відповідачами.
На думку апелянта, в матеріалах провадження відсутні докази причетності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 до схеми за участю УМК «Черкаситрансгаз», докази фіктивності господарських операцій і підприємств, нібито підконтрольних останнім, а також відсутні докази факту їх підконтрольності та факту перерахування їм виручки згідно розробленого плану, з метою прикриття незаконної діяльності. Крім того, автор апеляції вказує, що слідчим не додано до клопотання належних документів, які б підтверджували зазначені у клопотанні доводи.
Також ОСОБА_7 вказує на порушення вимог ст. 367 КПК України. Зокрема, як зазначає апелянт, під час перебування у нарадчій кімнаті слідчий суддя розглядав інші справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ ГУ СБ України у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000187, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2015 року заознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування 12 листопада 2015 року було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході цього обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 98900 доларів США.
18 листопада 2015 року слідчий в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені 12 листопада 2015 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7

19 листопада 2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000187, про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , їх представників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави вважати, що зазначені грошові кошти призначалися для фінансування та матеріального забезпечення кримінальних правопорушень, винагороди за їх вчинення, а також набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень, по яким проводиться досудове розслідування.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Як вбачається з матеріалів провадження, 29 жовтня 2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл слідчому в ОВС СВ ГУ СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 та слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та фактично використовується ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання знарядь кримінального правопорушення і їх вилучення, зокрема: документальних матеріалів щодо створення, придбання та фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності: ТОВ «Дойтчес фляйш Україна», ТОВ «Посейдон-Трейд», ТОВ «Техінвест-Проект», ТОВ «Фірма Мет-Пром», ПВКП «Акваторія», ТОВ «Компанія Інтермаркет», ТОВ «Інт-Транс», ТОВ «Транс-Інвестгруп», ТОВ «Тех-Мет», ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «Метмаркет», печаток та штампів вказаних суб`єктів господарювання, печаток та штампів інших суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, установ, організацій, які можуть використовуватися у протиправній діяльності, договорів про банківське обслуговування в режимі віддаленого доступу «клієнт-банк» вказаних суб`єктів господарювання; персональних електронно-обчислювальних машин та інших електронних приладів, на яких зберігається або може зберігатись інформація із відомостями щодо вчинення злочину, що неможливо встановити без проведення комп`ютерно-технічної експертизи, записників, блокнотів, зошитів, чорнових записів з відомостями, що свідчать про вчинення злочинів.

12 листопада 2015 року такий обшук в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 , був проведений та під час його проведення було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які не входили в перелік майна, вказаного в ухвалі слідчого судді від 29 жовтня 2015 року.

Таким чином, вилучені 12 листопада 2015 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 98900 доларів США фактично є тимчасово вилученим майном, дозвіл на вилучення якого у відповідній ухвалі слідчого судді не надавався. У зв`язку з цим слідчий, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, подав 13 листопада 2015 року клопотання про арешт майна, тобто вказаних грошових коштів, але воно було повернуто прокурору як таке, що подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, оскільки зі змісту клопотання не вбачалося підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

18 листопада 2015 року слідчий знову подав клопотання про арешт майна, тобто цих же грошових коштів, виклавши в ньому такі доводи необхідності накладення арешту на грошові кошти, внаслідок яких це клопотання стало містити взаємовиключні підстави для накладення арешту на майно.

Зокрема, слідчий мотивував своє клопотання тим, що грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені 12 листопада 2015 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , призначалися (використовувалися) для фінансування та матеріального забезпечення кримінальних правопорушень, винагороди за їх вчинення або є одержаними внаслідок вчинення кримінальних правопорушень чи є доходами від них. Тому, як вказано у клопотанні, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, забезпечення можливої конфіскації майна виникла необхідність накласти на них арешт. При цьому слідчий в клопотанні так і не визначився, в якому правовому режимі перебувають ці грошові кошти, тобто в режимі тимчасово вилученого майна чи в режимі майна, яке слугує для забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Крім того, в клопотанні слідчий так і не вказав на конкретну правову підставу для накладення арешту на грошові кошти, зазначивши лише, що керується ст. 40; ч. ч. 2, 4 ст. 167; ч. ч. 2, 3 ст. 170; ст. 171 КПК України.

Між тим, ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, як правові підстави для накладення арешту на майно, є взаємовиключними, тобто ч. 2 вказаної статті передбачає можливість накладення арешту на майно будь-якої особи, якщо воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, а ч. 3 цієї ж статті передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного та інших визначених в ній осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову, але в останньому випадку слідчий повинен обов`язково додати до клопотання про арешт майна дані про те, що особа повідомлена про підозру. Оскільки слідчий, посилаючись у клопотанні про арешт майна на можливу його конфіскацію та на ч. 3 ст. 170 КПК України, не надав жодних даних про повідомлену особі підозру, то його клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 172 того ж КПК, слідчий суддя мав повернути це клопотання прокурору для усунення недоліків. Замість цього слідчий суддя наклав арешт на грошові кошти в розмірі 98900 доларів США, як на тимчасово вилучене майно, але так і не вказав в своїй ухвалі, якому саме критерію ч. 2 ст. 167 КПК України вони відповідають.

Не звернув слідчий суддя уваги і на той факт, що грошові кошти в розмірі 98900 доларів США, які були вилучені під час обшуку, не були оглянуті у відповідності до ст. 237 КПК України і, як повідомив прокурор в засіданні суду апеляційної інстанції, протокол огляду вказаних грошових коштів до теперішнього часу не складений. Останнє підтверджується витребуваними судом апеляційної інстанції матеріалами кримінального провадження. Отже, слідчий суддя наклав арешт на грошові кошти, які, згідно припущень слідчого в клопотанні та відповідно до оскаржуваної ухвали, повинні мати ознаки речових доказів, однак вони не можуть бути визнані такими внаслідок відсутності процесуального документу, в якому були б зафіксовані їх індивідуальні особливості.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів ні з матеріалів судового провадження, ні з матеріалів кримінального провадження не вбачає.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 98900 доларів США, які були вилучені в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та якою користується ОСОБА_7 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4