23.10.2015
Справа №642/2832/15
Провадження №1-кс/642/1011/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить у випадку встановлення місцезнаходження мобільного телефону «Ірhоnе 5s» ІМЕІ № НОМЕР_1 надати дозвіл на тимчасовий доступ до вищезазначеного телефону з можливістю його вилучення з місця або у особи, в якої він буде знаходитися (за умови, що зазначений телефон не буде знаходитися в місці або особи, яка користується дипломатичним імунітетом).

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, в провадженні Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000502 від 23.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто викрадення чужого майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2015 року близько 10 години 20 хвилин невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон «Ірhоnе 5s» ІМЕІ № НОМЕР_1 , чим ОСОБА_4 була спричинена матеріальна шкода.

За даним фактом 23.02.2015 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідуванні було встановлено, що ІМЕІ викраденого телефону № НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що виходячи з того, що особа, у якої перебуватиме мобільний телефон «Ірhоnе 5s» ІМЕІ № НОМЕР_1 на момент встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, може володіти відомостями про обставини, за яких вона отримала цей мобільний телефон, або навіть бути однією з тих, хто викрав мобільний, тому вилучення зазначеного мобільного телефону для кримінального провадження буде мати як доказове значення, таж і можливістю часткового відшкодування завданої злочином шкоди.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на наведені у ньому підстави.

Суд, вислухавши слідчого, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно роз`яснень, які містяться в узагальненнях Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, у вимогах до змісту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (ст. 160 КПК) відсутня вимога про надання інформації про прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати доступ до речей і документів, оскільки на органи досудового розслідування не покладається обов`язок надавати такі відомості, а в ухвалі слідчого судді ці відомості мають бути обов`язково зазначені (ст. 164 КПК). При надходженні клопотань, у яких відсутня інформація про прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, слід керуватись наступним.

Як зазначено вище, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Крім того, як вбачається з наведених роз`яснень, при вирішенні цього питання слід враховувати, що ч. 1 ст. 163 КПК передбачено обов`язок слідчого судді здійснити судовий виклик такої особи, а тому слід визнати правильною практику слідчих суддів, які вимагають від слідчого або іншого учасника кримінального провадження, який звернувся із клопотанням, обов`язкового викладення цих відомостей у клопотанні, посилаючись на згадані норми закону, а у протилежному випадку - відмовляють у задоволенні таких клопотань, оскільки по суті без зазначення особи, яка має надати доступ до речей та документів, клопотання не може бути визнано обґрунтованим.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слід зазначити, що при зверненні до суду з даним клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, слідчим ОСОБА_3 не виконані вимоги ч. 2 ст. 93 КПК України, згідно якої сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження слідчий намагається досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Так, у клопотанні порушується питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів , оскільки воно ґрунтується на необхідності правомірного доступу та вилучення речей, які можуть бути речовими доказами. Проте збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку).

Одночасно необхідно враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що слідчий СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 не надав у відповідності до вимог ч. 5 ст. 163 КПК України наявних та достатніх доказів в обґрунтування заявленого ним клопотання, допустив недоліки при їх підготовці для звернення до суду (відсутність відомостей про особу, яка має надати доступ до речей і документів, не виконані вимоги ч. 2 ст. 93 КПК України, в клопотанні фактично порушено питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів тощо), тому підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 160, 163-164 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1