Справа № 742/3835/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/987/2015
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001552, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки Чернігівської області, громадянки України,з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 14 червня 2004 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 307, ст. 69, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.190, ст.ст. 70, 96 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна, звільненої 14 червня 2008 року по відбуттю строку покарання;

- 07 травня 2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області зач.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 11 грудня 2009 року Срібнянським районним судом Черннігівської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненої 05 грудня 2012 року умовно-достроково згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2012 року, невідбутий строк покарання 1 рік, 5 місяць, 15 днів;

- 20 березня 2013 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців, звільненої 11 червня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2014 року;

- 13 жовтня 2014 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_6 захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченою ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просить його в частині призначення покарання змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано 2 роки 1 місяць позбавлення волі, як частково невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2014 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Застосовано до обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена посилається на наявність таких пом`якшуючих обставин як: шире каяття, незадовільний стан здоров`я, наявність матрі пенсійного віку, а також сина, що перебуває в АТО на передовій, які потребують її допомоги. На думку апелянта, наявність цих вищевказаних обставин дозволяє застосувати до неї при призначенні покарання ст. 75 КК України.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 18 вересня 2015 року близько 13 год. 30 хв. Комарова,перебуваючи в магазині «Фуршет»,розташованому в м. Прилуки, вул. Київська,138, який працював згідно розкладу, скориставшись тимчасовою відсутністю біля неї працівників магазину та сторонніх осіб,маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, намагалась таємно викрасти, поклавши собі до валізи зі стелажів два гелі для гоління «Gillette Series CooI Wave» вартістю 91 грн. 40 коп. за один, на суму 182 грн. 80 коп., освіжувач для туалету «Блу Бабл» в таблетках вартістю 30 грн. 15 коп., освіжувач повітря «Аромо Гель» вартістю 48 грн. та набір освіжувачів для повітря з гачко «Лаванда» з двох одиниць вартістю 36 грн. 30 коп., а всього намагалась викрасти майна з магазину «Фуршет» належного дочірному підприємству «Рітейл Центр», на загальну суму 297 грн. 25 коп., після чого не розрахувавшись за вказані товарно-матеріальні цінності пройшла мимо кас магазину, та, не маючи при цьому початкової спроби розпорядитись викраденим майном, була затримана на місці вчинення злочину співробітниками магазину, тобто обвинувачена не довела злочину до кінця з причин, що незалежали від її волі, оскільки не вчинила всіх дій, які вона вважала за необхідне вчинити для доведення злочину до кінця.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали подану останньою апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, та просив застосувати відносно ОСОБА_9 ст. 75 КК України; думку прокурора, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_9 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

ЇЇ дії за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі і аналогічних та корисних злочинів, середньо характеризується за місцем проживання, має матір похилого віку з хворобливим станом здоров`я, якій надає допомогу, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання і дійшов вірного висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, однак призначив покарання в межах санкції інкримінованого їй злочину.

Посилання апелянта на пом`якшуючі обставини наявність у неї сина, який знаходиться у зоні АТО не підтверджено матеріалами кримінального провадження. При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, зокрема і на ті, на які посилається апелянт в своїй скарзі, враховані судом першої інстанції і міра покарання не підлягає пом`якшенню. Підстав для застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Окрім того, відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Всі аргументи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженій, яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4