Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-576/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: ч.2 ст.368 КК ОСОБА_1
України Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Швидкого Д.М.

суддів Колодницького Е.И., Кекуха В.Ф.

за участю прокурора Ленкової Н.Д.

Адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляційним поданням прокурора Придніпровського району м. Черкаси на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2010 року, яким -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий, засуджений за ч. 1 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в системі правоохоронних органів строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, та покладенням на нього певних обов'язків.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на загальну суму 535 грн.08 коп. за проведення судової експертизи. Вирішена доля речових доказів.

ОСОБА_4 засуджений за те, що він працюючи, згідно наказу начальника УМВС України в Черкаській області від 03.02.2009 року на посаді дільничного інспектора ВДІМ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, маючи спеціальне звання - лейтенант міліції, під час проведення перевірки за фактом нанесення тілесних пошкоджень потерпілому ОСОБА_5, на протязі часу з 23 лютого 2009 року по 04 березня 2009 року повідомив підозрюваному ОСОБА_6 про необхідність передачі йому хабара в сумі 1000 грн. за не притягнення його до кримінальної відповідальності. В зв'язку з цим, 04 березня 2009 року, близько 13 год. ЗО хв., у під'їзді сусіднього з Придніпровським РВ житловому будинку ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 хабара в сумі 1000 гривень.

На вказаний вирок прокурор Придніпровського району м. Черкаси подав апеляційне подання, в якому просить його скасувати та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_4 за ст.368 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати певні посади на 2 роки, за ст. 364 ч.З КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати певні посади на 2 роки. Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати певні посади на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення адвоката ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_4, про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 368 ч.2, 364 ч.З КК України.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2010 року дії ОСОБА_4 перекваліфіковані з ч.2 ст. 368 на ч.І ст. 368 КК України, за ч.З ст.364 КК України справа провадженням закрита на підставі п.2 ч.І ст.6 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляцію, в якій ставить питання про попередню кваліфікацію дій ОСОБА_4.

Одначе, постановляючи вирок щодо ОСОБА_4, суд дотримався вимог ст.323 КПК України про те, що вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим, тобто, він має бути постановлений за умови правильного застосування в ньому кримінального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону, ґрунтуватися на матеріалах справи, на доказах, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінені судом за переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд, дослідивши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, дав їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4, кваліфікованих за ч.2 ст. 368 КК України такої ознаки як вимагання хабара від потерпілого ОСОБА_7

Так, як видно з показів ОСОБА_7 при досудовому слідстві і в суді, при його розмові з ОСОБА_4 про ті обставини, які розцінені як вимагання хабара, а саме про порушення щодо підозрюваного кримінальної справи, повідомлення керівництву технікуму про знаходження в розшуку і про виключення його з цього учбового закладу, якщо буде порушена щодо нього кримінальна справа та інше, розмова про дачу хабара не велася. Така розмова, як видно з показів ОСОБА_7, вперше відбулася у приміщенні опорного пункту міліції, де ОСОБА_4 за своє сприяння в вирішенні питання про не притягнення першого до кримінальної відповідальності, запропонував дати йому 500 грн. А після того, як відбулася розмова ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з сторожем школи ОСОБА_5 і який погодився отримати від ОСОБА_7 2000 грн. за його розписку про те, що він, ОСОБА_5, до останнього претензій не має, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 заплатити ОСОБА_5 1000 грн., а решту віддати йому, що пізніше і відбулося.

Таким чином, суд правильно прийшов до висновку, що будь-яких погроз чи примусу відносно ОСОБА_7 ОСОБА_4 не вчиняв. Між ними відбувались розмови та домовленості про умови та порядок передачі хабара за вчинення ОСОБА_4 відповідних дій на користь ОСОБА_7, а саме, як це визнано судом доведеним, - за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Сама ж по собі пропозиція дати хабар за вчинення службовою особою будь яких дій на користь хабародавця не є вимаганням.

При таких обставинах суд правильно перекваліфікував дії ОСОБА_4 з ч.2 на ч.І ст. 368 КК України.

Також суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.Зет.364 КК України.

Суд ретельно дослідив всі обставини справи, фактичні дані, отримані в ході її

судового розгляду і законно прийшов до висновку про те, що виконані засудженим

ОСОБА_4 дії у зв'язку з одержанням хабара, зокрема - проведення перевірки

відповідно до ст.97 КПК України, прийняття рішення про відмову в порушенні

кримінальної справи, спілкування з сторожем школи ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а саме:

характер розмов, намагання врегулювати ситуацію шляхом матеріального

відшкодування, повідомлення про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, - самі по собі не є злочинними, оскільки вони, фактично, входили в круг

службових обов'язків ОСОБА_4 і не завдали істотної шкоди авторитету чи престижу правоохоронних органів та законним інтересам потерпілого ОСОБА_7 і завуалірованою формою примусити останнього, який не обізнаний з правом, дати хабара. В даному випадку проглядаються незначні елементи шахрайства, а не зловживання владою або службовим становищем.

З огляду на це, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.З ст. 364 КК України і вказані обвинувачення правильно були б виключені з вироку.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до ст. 365 КПК України, колегією суддів вирок щодо ОСОБА_4 перевірено в межах апеляції.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2010 року щодо ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляцію державного обвинувача Мовчана О.М. - без задоволення.

Головуючий

Судді