Справа № 464/6436/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/820/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року місто Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відео конференції)

ст.консультанта з

комп`ютерних технологій ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 серпня 2015 року, -

встановила:
ОСОБА_7 засуджений 16.08.2013 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання 08 липня 2013 року; кінець строку відбуття покарання 08 липня 2016 року.
Адміністрація ЛВК № 48 спільно із спостережною комісією Сихівської районної адміністрації м. Львова звернулись до суду з поданням, в якому просять звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні подання Львівської виправної колонії №48 в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 .

В мотивах ухвали зазначено, що засуджений ОСОБА_7 хоч і відбув встановлену законом частину покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, переконливих доказів виправлення засудженого судом не здобуто.

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25.08.2015 року скасувати, та винести позитивне рішення щодо застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 , зазначає, що при винесенні ухвали суд не взяв до уваги цілий ряд обставин та фактів, що мали б значення для прийняття об`єктивного та неупередженого рішення. Серед них те, що після прибуття в установу ЛВК-48 28.10.2013 року, він адміністрацією установи був працевлаштований старшим днювальним відділення №48 з оплатою праці. Протягом року за сумлінне відношення до своїх обов`язків був заохочений, а адміністрація установи запропонувала йому більш відповідальну ділянку роботи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, виступ засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, за який був засуджений ОСОБА_7 відноситься до тяжких.

Як вбачається з постанови Пленуму Верховного суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м"яким" №2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також те, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, двічі звільнявся від відбуття покарання умовно-достроково, на виробництві установи не працевлаштований, за час відбування покарання, перебуваючи в установі допустив порушення вимог режиму утримання, за що на нього накладено стягнення, суд правомірно відмовив в умовно-достроковому звільненні.

З врахуванням цього місцевий суд правомірно визнав, що засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про незаконність судового рішення, неврахування судом першої інстанції того, що вінбув працевлаштований старшим днювальним відділення №48 з оплатою праці та наявність у нього заохочень, так як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою. При перевірці справи не виявлено допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою скасування ухвали, про що порушується питання в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і в такій слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 366, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4