Справа № 445/2406/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/778/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 12 травня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 ,
потерпілихОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 21 липня 2015 року,-

встановила:
вироком Золочівського районного суду Львівської області від 21 липня 2015 року обвинуваченого

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого,

визнано винним за ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850 грн. та за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 1 700 грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_13 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 700 грн.

У відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію в 2014 році» обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом першої інстанції покарання.

Цивільні позови задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 2 000 грн. моральної шкоди в користь потерпілого ОСОБА_10 та 1 000 грн. моральної шкоди в користь потерпілої ОСОБА_11 .

Вироком суду також вирішено питання з речовими доказами.

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 21 липня 2015 року встановлено, що ОСОБА_14 протягом березня-травня 2013 року працював у ОСОБА_6 , виконуючи різні ремонтні роботи у нього вдома в с. Ясенівці Золочівського району Львівської області. Між ними виник спір з приводу оплати праці за виконану роботу.

Обвинувачений ОСОБА_15 визнаний винним і засуджений зазначеним вироком за те, що 09 травня 2013 року, близько 10:00 год., ОСОБА_14 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_16 приїхали до ОСОБА_6 додому в с. Ясенівці Золочівського району Львівської області з метою вирішити питання щодо оплати виконаної ОСОБА_17 роботи. Між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин, виник конфлікт під час якого обвинувачений почав наносити удари ОСОБА_18 і його матері ОСОБА_19 , в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_18 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а ОСОБА_19 легкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вироком Золочівського районного суду Львівської області від 21 липня 2015 року потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_20 подали на нього апеляційні скарги, в яких просять оскаржуваний вирок суду в частині часткового задоволення цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди в користь потерпілого ОСОБА_10 2 000 грн. і в користь потерпілої ОСОБА_11 1 000 грн. скасувати і стягнути в користь кожного з них по 10 000 грн. моральної шкоди.

Апелянти вважають, що оскаржуваний вирок, в частині часткового задоволення цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди є незаконним і необґрунтованим, оскільки висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_21 в обґрунтуванні своїх апеляційних скарг зазначають, що висновки суду першої інстанції що стосуються цивільного позову не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, прокурора про залишення оскаржуваного вироку без змін, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зміну оскаржуваного вироку в частині часткового задоволення цивільного позову і стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих по 10 000 грн., обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 125 і ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_15 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_18 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я , а потерпілій ОСОБА_19 легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання за вчинення цих злочинів, суд першої інстанції врахував ступінь їх тяжкості і особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який позитивно характеризується. Обставиною, що пом`якшує його покарання є утримання неповнолітньої дитини.

На підставі наведеного, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді штрафу.

Клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році» і звільнення від відбування призначеного судом покарання, судом першої інстанції задоволено підставно оскільки в обвинуваченого є на утриманні неповнолітня донька ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та призначене йому покарання учасниками судового розгляду не оспорюється.

Що ж стосується вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 по 10 000 грн. кожному у відшкодування заподіяної моральної шкоди, то колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове їх задоволення і стягнення в користь ОСОБА_10 2 000 грн. заподіяної моральної шкоди, а в користь ОСОБА_11 1 000 грн. моральної шкоди є обґрунтованим.

Задовольняючи частково цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що потерпілому ОСОБА_18 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а ОСОБА_19 легкі тілесні ушкодження та те, що потерпілі самі спровокували конфлікт, приїхавши до обвинуваченого додому і затіяли сварку.

Суд першої інстанції, підставно не взяв до уваги, що потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_21 внаслідок скоєння щодо них злочину не могли реалізовувати свої звички та не могли працювати, оскільки ці обставини не доведені позивачами. Позивачі також не обґрунтували розмір заподіяння їм матеріальної шкоди, хоча в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_14 покликається на те, що змушений був витрачати свої кошти на лікування.

Крім того, як убачається з пояснень потерпілого ОСОБА_10 в засіданні апеляційного суду, на його думку він виконав для ОСОБА_6 будівельні роботи вартістю понад 9 000 грн., виконання яких не оплачено їх замовником ОСОБА_23 .

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і залишення оскаржуваного вироку без змін.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює потерпілому ОСОБА_18 , що він має право звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_6 вартості виконаних ним робіт.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
вирок Золочівського районного суду Львівської області стосовно ОСОБА_24 від 21 липня 2015 року залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня її проголошення.
Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_25 .

Ухвала вступила в законну силу 22 вересня 2015 року.

Копію виготовлено «____» вересня 2015 року

Помічник судді ОСОБА_26