АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002423 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, повернуто першому заступнику прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_7 для усунення виявлених недоліків; відхилено клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший більш м`який; задоволено частково клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді утримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 09 жовтня 2015 року включно.
Рішення суду про повернення обвинувального акту обґрунтовано тим, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та рішенням Європейського суду з прав людини, оскільки формулювання обвинувачення викладено у незрозумілій формі, з істотними протиріччями, що перешкоджає призначити справу до розгляду. Вказано на те, що при повній ідентичності формулювання обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 345 КК України, правову кваліфікацію дій обвинувачених викладено по різному,. Зокрема, вказано, що ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; а дії ОСОБА_10 за ч.2 ст. 345 КК України кваліфіковано за ознакою заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказане протиріччя в обвинувальному акті, на думку суду, потребує усунення. Також зазначає, про необхідність конкретизації твердження в обвинуваченні, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 стали погрожувати фізичною розправою працівникам правоохоронного органу, в чому виражалася така розправа, що має значення для кваліфікації їх дій. Така неконкретність обвинувачення порушує право обвинувачених на захист та перешкоджає суду в подальшому зробити законні висновки по суті обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.296 КК України.
Прокурор в апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що вимоги до змісту при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дотримано. При прийнятті рішення, суд в порядку ст. 314 КПК України вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню на стадії підготовчого засідання; проаналізував суть пред`явленого обвинувачення, не дослідивши докази по справі; вдався до аналізу правових категорій «удар» та «побої», що свідчить про упередженість суду при винесенні рішення.
Вказує на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, формулювання обвинувачення наведено в тому обсязі, який встановлено в ході досудового розслідування, з максимальною конкретизацією всіх обставин вчинення цих злочинів, які можна встановити.
Обвинувачений ОСОБА_6 на апеляційну скаргу прокурора подав заперечення, в якому просить залишити її без задоволення, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою. Вважає, що без усунення прокурором вказаних судом недоліків, не можливий подальший розгляд справи, а дії, які вчиняє прокурор спрямовані на штучне затягування розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку обвинувачених та їх захисника про законність ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини, і зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на половня закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених та інших вимог кримінального процесуального закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч висновкам суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, зазначений акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , саме у тій формі, які прокурор вважав встановленими.
А тому, під час підготовчого засідання, ще до призначення розгляду по суті, суд не вправі оцінювати (підтверджувати, спростовувати чи ставити під сумнів), саме ті обставини, які зазначені у акті, зокрема пропонувати слідчим органам зазначити фактично інші обставини подій, у тому числі вказати відомості, про усі нанесенні удари ОСОБА_6 працівникам правоохоронним органам, з відображенням їх часу, місця і обставин.
Більш того, висновки суду про викладення обвинувачення у не зрозумілій формі, на цій стадії провадження взагалі є такими, що не відповідають вимогам КПК України.
За таких обставин, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду в частині повернення обвинувального акта скасуванню.
Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на 60 днів.
При цьому розглядаючи вказане клопотання, проти якого заперечили обвинувачені та їх захисник, колегія суддів приходить до такого висновку.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою спливає 09 жовтня 2015 року.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом першої інстанції вимоги кримінального процесуального закону дотримані, підстав для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено. В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходячись на волі, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі впливати на свідків та потерпілих, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під вартою на 30 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року у кримінальному провадженні № 0002423 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002423 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК Українинаправити до Подільського районного суду на розгляд зі стадії підготовчого засідання в іншому складі суду.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.345 КК України задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Київському СІЗО №13, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 (тридцять) днів, тобто з 10 жовтня 2015 року до 09 листопада 2015 року включно.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1774/2015
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14

Доповідач ОСОБА_1