Провадження № 1-кп/331/387/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, освіта повна вища, який офіційно не працевлаштований, сімейний стан розлучений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що 07 липня 2015 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, він, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі супермаркету «Велика Кишеня», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Горького, буд. 71, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, взяв з торгової полиці майно, що належить ТОВ «Фудмережа», а саме: картридж «Фьюжин Проглейд Павер» в кількості однієї одиниці, вартістю 279 гривень 08 копійок (без врахування ПДВ), а всього товару на загальну суму 279 гривень 08 копійок (без врахування ПДВ).
Після чого, сховав вказаний товар до своєї кишені. Далі, пройшовши касу, за вищевказаний товар ОСОБА_4 не розрахувався, таким чином, намагаючись таємно викрасти зазначене вище майно, що належить ТОВ «Фудмережа», однак, через незалежну від його волі причину, свій злочинний умисел до кінця довести не зміг, оскільки, був зупинений співробітником служби безпеки вищевказаного супермаркету та, у подальшому, переданий працівникам міліції.
Своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від волі винного, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування, 13 липня 2015 року між представником потерпілої особи ОСОБА_6 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469 КПК України укладено угоду про примирення, яка відповідно до ст. 471 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Виходячи зі змісту даної угоди, представник потерпілої особи та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому засіданні.
Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і останній погодився на його призначення. Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Представник потерпілої особи ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого між ним та представником потерпілої особи виду та розміру покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілої особи ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 13 липня 2015 року, укладену між представником потерпілої особи ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази:
- картридж «Фьюжин Проглейд Павер», який переданий на відповідальне зберігання під розписку представнику ТОВ «Фудмережа» залишити у законного власника за належністю (т. 2, а.п. 14-15);
- паперовий конверт, в якому знаходиться DVD - диск, який містить відеозапис з камери спостереження за 07.07.2015 року, встановленої в супермаркеті «Велика Кишеня», який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 2, а.п. 18-19).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України;
- прокурором з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1