Провадження № 1-кп/185/680/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року. Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002714 від 08.10.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда
Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою,
працюючого автомийщиком в ОСОБА_6 , маючого дитину
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 з 29 листопада 2013 року зарахований у військовий запас, має військове звання солдат, був поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний. 14 січня 2015 року Верховної Радою України був затверджений Указ Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію», згідно якого було оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України. Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України здійснити обсяг, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
05 серпня 2015 року, військовозобов`язаний ОСОБА_3 прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград вул. Кузнечна буд.№72 Дніпропетровської області, для проходження медичного огляду. За результатами військово-лікарняної комісії ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби. 11 серпня 2015 року у приміщенні кабінету №309 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_3 працівником військомату ОСОБА_8 вручено повістку з датою прибуття на 13 серпня 2015 о 07 годині 30 хвилин для відправлення по команді № НОМЕР_1 за військово-обліковою спеціальністю №956647 для проходження служби за мобілізацією. Військовозобов`язаному ОСОБА_3 було доведено про те, що останньому потрібно прибути до пункту відправлення для призову за мобілізацією о 07 годині 30 хвилин 13 серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , а також про те що ОСОБА_3 зараховано до команди № НОМЕР_1 за військово-обліковою спеціальністю №956647, а також роз`яснено матеріальне забезпечення для осіб, які призиваються за мобілізацією та доведено про кримінальну відповідальність в разі ухилення від призову за мобілізацією. 13 серпня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув.
Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , усупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, будучі придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 13 серпня 2015 року о 07 годині 30 хвилин не прибув до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
Під час досудового розслідування 16 листопада 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області юристом 2 класу ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002714, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград вул. Радянська, 64, уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ст. 336 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.2,3,4 ст. 76 КК України, а саме:
п. 2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

п. 3 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

п. 4 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ст. 336 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 16 листопада 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області юристом 2 класу ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 листопада 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області юристом 2 класу ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002714 від 08.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробувальним терміном на один рік з виконанням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .