21.11.2014
Справа №642/9595/14-к
Провадження № 1-кс/642/2695/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 р. слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.384, ч.3 ст.365-2 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

04 листопада 2014 року до суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 28 жовтня 2014 року направив рекомендованим листом на ім`я начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області, полковника міліції ОСОБА_4 , заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.3 ст. 365-2 КК України, тобто складання завідомо неправдивого висновку експерта

під час провадження досудового розслідування з корисливих мотивів та штучним

створенням доказів обвинувачення та зловживання своїми повноваженнями особою, яка надає публічні послуги, а саме здійснення експертизи за неофіційну винагороду, що спричинило тяжкі наслідки для держави, однак до цього час відомості до ЄРДР за його заявою не внесені, його звернення проігноровані.

Прокурор та представник управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області, до суду не зявились, належним чином повідомлені про слухання справи неодноразово. Суд розглядає справу за їх відсутності, відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 направив рекомендованим листом на ім`я начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області, полковника міліції ОСОБА_4 , заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.3 ст. 365-2 КК України, тобто складання завідомо неправдивого висновку експерта під час провадження досудового розслідування з корисливих мотивів та штучним створенням доказів обвинувачення та зловживання своїми повноваженнями особою, яка надає публічні послуги, а саме здійснення експертизи за неофіційну винагороду, що спричинило тяжкі наслідки для держави.

В заяві заявник зазначив, що 6 січня 2013 року на ТЦ «Барабашова» в магазині між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виникла бійка. В процесі досудового розслідування було отримано три висновки судово-медичного експерта. В обвинувальному акті у кримінальному провадженні за обвинуваченням заявника зазначено про відсутність витрат на оплату експерта, прокурором під час судового розгляду позов про стягнення вказаних витрат заявлений не був. Заявник вважає, що експерт отримав кошти від зацікавленої сторони - потерпілого ОСОБА_5 , який не відобразив суму винагороди експерту в цивільному позові через передання її неофіційно. Вважає, що незаконними діями експерта ОСОБА_6 державі заподіяна матеріальна шкода на суму 56400 грн. Крім того заявник вказує що при складані висновку експерт посилається на документи які слідчим не надавались та які експертом до висновкудолучені не були, матеріали кримінального провадження не містять клопотань експерта щодо надання матеріалів і зразків або залучення медичної документації з будь якого джерела, крім того положення п.п. 2.2.1., п.п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р. на які посилається експерт при обґрунтуванні визначення ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 за результатом тривалості амбулаторного лікування не підтвердженого медичною документацією, суперечать його ж висновкам та не мають відношення до предмету проведеної експертизи, що говорить про наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Зазначена заява отримана управлінням Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області 29 жовтня 2014 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Даних про внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_3 суду не надано.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до положень статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Згідно частини 2 ст. 60 КПК України заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію.

Параграф 1 глави 26 КПК України передбачає оскарження рішень , дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.38 КПК України органами досудового розслідування (органами що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів внутрішніх справ.

Досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування.

Згідно з п. 1.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 1050 від 19.11.2012 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2012 р. за № 2095/22407, джерелом інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до органу внутрішніх справ, уповноваженого розпочати досудове розслідування, є повідомлення будь-яких осіб та самостійно виявлені слідчим або іншою службовою особою органів внутрішніх справ з будь-якого джерела обставини кримінальних правопорушень. Пунктом 3.3. вказаної Інструкції встановлено, що заяву або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду отримує саме слідчий.

Виходячи с викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога визнати протиправною бездіяльність начальника ДСБЕЗ ГУ МВСУ в Х/о щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин, з урахуванням того, що особа не володіє інформацією про фактичне отримання конкретним слідчим її заяви про скоєння злочину, є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Виходячи з положень ст. 214 КПК України, управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області зобов`язане внести відомості про вчинення за заявою ОСОБА_3 про вчинення судово-медичним експертом ХОБСМЕ ОСОБА_6 кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.384, ч.3 ст. 365-2 КК України.

Оцінка діям судово-медичного експерта ОСОБА_6 , висновок щодо наявності або відсутності у його діях складу кримінального правопорушення може бути надана у відповідному процесуальному документі, складеному за наслідками проведення досудового розслідування.

За таких обставин скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306-307, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей за заявою ОСОБА_3 від 28 жовтня 2014 року, про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.384, ч.3 ст. 365-2 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зобов`язати начальника Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 28 жовтня 2014 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.3 ст.365-2 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1