Справа № 191/2485/15-к
Провадження № 1-в/191/401/15
У Х В А Л А
іменем України
14 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представників адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення СВК № 94 с. Шахтарське клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яким просить суд згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України розглянути його заяву про застосування до нього ст. 81 КК України, тобто умовно-дострокове звільнення.

Засуджений в судовому засіданні свої вимоги підтримав, а також пояснив, що в червні 2014 року переніс важку операцію, після якої були тяжкі наслідки. У зв`язку з цим лікарями був наданий висновок про те, що йому заборонені будь-які види праці. З моменту прибуття до ВК № 94 до проведення операції він працював в ПТУ днювальним. Має п`ятьох дітей.

Представник адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання засудженого заперечував та пояснив, що засуджений ОСОБА_7 з грудня 2014 року знаходиться в моєму відділенні № 15. Відсутні підстави для застосування до засудженого ст.. 81 КК України, оскільки в період відбуття покарання він не працював, навіть не виявляв такого бажання, хоча йому пропонувалось влаштуватися на легку роботу, але засуджений відмовлявся, посилаючись на важкий стан здоров`я. Лише в період з травня по червень 2014 року, тобто до операції, засуджений працював днювальним в учбовому центрі, за що має одне заохочення у вигляді подяки за сумлінне ставлення до праці. Стягнень засуджений не має.

Представник адміністрації ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_7 перебував в його відділенні з липня 2013 року по грудень 2014 року. Свого виправлення він не довів, вимоги режиму утримання дотримується під контролем адміністрації, в СВК стягнень не мав, має одне заохочення. До операції працював днювальним в ПТУ. Після операції бажання працювати не виявляв, хоча мав обмеження в роботі, а саме, міг виконувати легкі види праці.

Представник адміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що у виписці з протоколу № 8 від 17.03.2015 року засідання комісії по розгляду особових справ засуджених на умовно-дострокове звільнення, помилково було зазначено представлення матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, оскільки згідно самого протоколу засідання комісії засудженому було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, представників адміністрації, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин.

В розумінні правил ст. 81 КК України підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно довідки за особовою справою № 394-О-13 ОСОБА_7 раніше був засуджений 6 разів. По даній справі засуджений: 06.11.2012 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04.06.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 263 1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку: 04.11.2012 року. Кінець строку: 04.05.2016 року. Умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України підлягає по відбуттю 2/3 частини строку, тобто з 04.03.2015 року. Матеріали розглянуті комісією установи 17.03.2015 року, якою відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як особі, що не довела своє виправлення.

З матеріалів особової справи № 394-О-13 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 прибув до СВК № 94 10.07.2013 року. Протягом відбування покарання засуджений має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, яке на нього накладене в 2014 році. Мав одне стягнення в умовах СІЗО у вигляді догани 15.04.2013 року, яке погашено. За характеристикою від 04.08.2014 року засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, заходи виховного характеру відвідує, але реагує на них не завжди правильно, активної участі у суспільно-корисному житті відділення та установи не приймає, у вільний від роботи час читає багато книжок, дивиться новини та науково-популярні телепередачі, приймає участь у диференційованій програмі виховного впливу, але ставлення до самої програми формальне, відносини в колективі будує з різною категорією засуджених, авторитетом серед них не користується, за характером скритний, хитрий, піддається негативному впливу з боку інших засуджених, у відносинах з адміністрацією тактовний, ввічливий, провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, але не розкаюється у вчиненому.

За характеристикою від 20.08.2014 року засуджений не працевлаштований, заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення, виконуючі разові доручення з благоустрою прилеглої до нього території, участі у диференційованій програмі виховного впливу не приймає, вимоги режиму утримання розуміє правильно, порушень не допускає, в колективі відділення уживчивий, товаришує із засудженими, які мають потенційно позитивну спрямованість, користується серед них певним авторитетом, за характером товариський, миролюбний, не прагне до лідерства, у відносинах з адміністрацією тактовний, ввічливий, провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині.

За характеристикою від 20.02.2015 року засуджений не працевлаштований, товаришує із засудженими різної спрямованості, авторитетом серед них не користується, заходи виховного характеру відвідує систематично, участі в роботах по благоустрою відділення та установи не приймає, приймає участь у диференційованій програмі виховного впливу «Духовне відродження», провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає повністю, на теперішній час поведінка засудженого не є зразковою, так як він вимоги режиму виконує під контролем, а також в особистості засудженого не відбулися позитивні зміни, які б твердо свідчили, що він довів своє виправлення.

Згідно виписки з амбулаторної карти № 3818 медичної частини СВК № 94 засуджений ОСОБА_7 з 23.06.2014 року по 16.07.2014 року, з 19.11.2014 року по 03.12.2014 року та з 03.06.2015 року по 24.06.2015 року перебував в хірургічному відділенні при ЛЗ ДСІЗО. Висновок: раціональне працевлаштування, працездатний з обмеженнями, на дільниці по виготовленню пакетів працювати може.

Отже, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки працював нетривалий час, а саме в період з січня по травень 2014 року, що підтверджується рапортом директора СНЦ 94 ОСОБА_8 (а. с. 22 особової справи), після проведення операції не виявляв бажання працювати, хоча за медичним висновком працездатний з обмеженнями, має лише одне заохочення у вигляді подяки, характеризується як особа, в особистості якої не відбулися позитивні зміни, та згідно зазначених характеристик не вбачається підстав чітко стверджувати, що засуджений розкаюється у вчиненому злочині та досяг такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Наявність у засудженого чотирьох малолітніх дітей в розумінні правил вищезазначеного законодавства не може бути підставою для застосування до нього ст.. 81 КК України.

Таким чином, в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України, Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», керуючись ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Копію ухвали направити начальнику СВК № 94 для вручення засудженому ОСОБА_7 .
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1