Ухвала
іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006592, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно призначив засудженому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, при цьому не врахував ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого, також належним чином свого рішення не мотивував, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а судові рішення вимогам статей 370, 374, 419 КПК України.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 серпня 2014 року близько 21 години, перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав сумку з ноутбуком марки «Асеr», вартістю 1 500 грн, які належали ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора про часткове підтримання поданої скарги та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Положенням п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України, що потягло за собою призначення ОСОБА_5 невиправдано м`якого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є слушними.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування реального покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, ставлення засудженого до вчиненого.

Між тим, звільняючи засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, у достатній мірі не врахував конкретних обставин справи та усіх даних про особу засудженого.

Зокрема, суд у достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак позитивних висновків з цього не зробив, суспільно корисною працею не займався.

Тобто суд першої інстанції не дотримався вимог статей 65 67 КК України та при призначенні ОСОБА_5 покарання безпідставно застосував положення ст. 75 КК України.
З огляду на зазначене, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора вищезазначені порушення кримінального закону залишив поза увагою, підлягає скасуванню й ухвала суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну оцінку, й відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

За умови підтвердження викладених обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3