АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/123/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1,2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - - ОСОБА_7
обвинуваченої - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 обвинувачується в тому , що вона маючи злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами ПAT КБ «ПриватБанк» шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення з корисливих мотивів, 28.08.2006 року перебуваючи у відділенні № 22 ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташоване за адресою: м. Харків, пл. Конституції, 21/2 уклала строковий кредитний договір № HAE1RX11240179 з ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 2305,6 гривень на строк 12 місяців до 25.08.2007 року включно,з внесенням щомісячного платежу в рахунок погашення заборгованості в період з «23» по «27» число кожного місяця, для придбання мобільного телефону марки «Nokia 6270». У свою чергу, ПАТ КБ «ПриватБанк», 28.08.2006 року, виконуючи свої обов`язки за вказаним кредитним договором перерахував кредитні кошти в день надання кредиту на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АльфаБанк, з призначення платежу «перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № Х005001572 від 28.08.2006 року» за придбання мобільного телефону марки «Nokia 6270» в мережі магазинів ТОВ «Евросеть». При цьому ОСОБА_8 , бажаючи ввести в оману ПАТ КБ «ПриватБанк», стосовно дійсності своїх намірів та з метою надання своїм діям цивільно-правового характеру у вказаному кредитному договорі зазначила предметом застави вказаний мобільний телефон, як умову забезпечення виконання нею боргових зобов`язань по поверненню кредиту у сумі 2305,6 гривень. Після цього, ОСОБА_8 достовірно розуміючи, що повертати ПАТ КБ «ПриватБанк», отримані грошові кошти та заставне майно не буде, обернула їх у свою власність, так як з дня укладення кредитного договору по теперішній час не здійснила жодного платежу в рахунок його погашення,чим заподіяла ПАТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду на суму 2305,6 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи повторно, шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, 09.02.2007 року перебуваючи у фірмовому магазині «Самсунг», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Квітки Основяненко, 9, в якому знаходилося відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», уклала строковий кредитний договір № HAXRRX13300039 з ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 1698 гривень на строк 12 місяців до 08.02.2008 року включно, з внесенням щомісячного платежу в рахунок погашення заборгованості в період з «20» по «25» число кожного місяця для придбання мобільного телефону марки «Nokia N 70 silver blak».
При оформлені даного кредиту ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, надала менеджеру вказаного банку паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_9 з вклеєною своєю фотокарткою та повідомила представникам ПАТ КБ ПриватБанк», що саме вона є ОСОБА_9 , достовірно знаючи при цьому, що вона не є законним володільцем вказаного паспорту громадянина України.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи повторно, шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, 15.02.2007 року перебуваючи у магазині «ММС», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Римарська, 16, в якому знаходилося відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», уклала строковий кредитний договір № НАХRRХ13520027 з ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 1770 гривень на строк 12 місяців до 15.02.2008 року включно, з внесенням щомісячного платежу в рахунок погашення заборгованості в період з «10» по «15» число кожного місяця для придбання мобільного телефону торгової марки «Nokia N 70».
При оформлені даного кредиту ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, надала менеджеру вказаного банку паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 на імя ОСОБА_10 з вклеєною своєю фотокарткою та повідомила представникам ПАТ КБ «ПриватБанк», що саме вона є , достовірно знаючи при цьому, що вона не є законним володільцем вказаного паспорту громадянина України.
У свою чергу, ПАТ КБ «ПриватБанк», 15.02.2007 року, виконуючи свої обовязки за вказаним кредитним договором перерахував кредитні кошти в день надання кредиту на поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк», з призначення платежу «перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № 1 від 15.02.2007 року» за придбання мобільного телефону торгової марки «Nokia N 70». При цьому ОСОБА_8 , бажаючи ввести в оману ПАТ КБ «ПриватБанк», стосовно дійсності своїх намірів та з метою надання своїм діям цивільно-правового характеру у вказаному кредитному договорі зазначила предметом застави вказаний мобільний телефон, як умову забезпечення виконання нею боргових зобовязань по поверненню кредиту у сумі 1770 гривень. Після цього, ОСОБА_8 достовірно розуміючи, що повертати ПАТ КБ «ПриватБанк», отримані грошові кошти та заставне майно не буде, обернула їх у свою власність, так як з дня укладення кредитного договору по теперішній час не здійснила жодного платежу в рахунок його погашення,чим заподіяла ПАТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду на суму 1770 гривень.
Під час підготовчого судового засідання 18 серпня 2015 року прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності , на підставі ст. 49 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова Харківської області від 18 серпня 2015 року клопотання прокурора було задоволено, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 190 , ч.4 ст.358 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року щодо закриття провадження у відношенні ОСОБА_8 скасувати , і призначити по справі новий судовий розгляд в суді першої інстанції .
Свою апеляційну каргу представник потерпілого мотивує тим, що:
- в вступній та мотивувальній частині ухвали суду неправильно зазначено номер кримінального провадження;
- суд , пославшись на ст. 124 КПК України неправильно відніс процесуальні витрати за рахунок держави;
- суд безпідставно залишив без розгляду цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_8
- суд не надав оцінку діям ОСОБА_8 щодо наявності її вини , в результаті чого ухвала не може бути доказом при розгляді цивільного позову;
- прокурор в порушення вимог ст.ст. 110 , 278 КПК України не подав до суду письмового клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності;
- представнику потерпілого не були надані в прошитому та пронумерованому виді для ознайомлення матеріали , які стосуються особи обвинуваченої , що прокурор подав в судовому засіданні;
- з наданих матеріалів вбачається що ОСОБА_8 була засуджена 08.08.2013р. Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 301 КК України до штрафу даних про сплати якого немає;
-з наданих матеріалів кримінального провадження вбачається , що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.208 р. ОСОБА_8 була звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення в березні та квітні 2007р. злочинів, передбачених ст.ст.358 ч.1, 358 ч.3, 190 ч.1 КК України на підставі п.б ст.1 ,ст.6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007р. і оскільки обвинувачена не повідомила суду в 2008 та 2013 році про скоєння злочинів в цьому кримінальному провадженні , представник потерпілої вважає , що вона ухилилася від досудового слідства та суду , а тому на підставі ч.2 ст. 49 КК України перебіг строків даності зупинився.
Заслухавши доповідача; пояснення представника потерпілого , який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення , пояснення обвинуваченої, яка поклалась на розсуд суду , вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати покладаються на обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку. Покладання на обвинуваченого процесуальних витрат у разі закриття провадження по справі в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності законом не передбачено.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов лише у випадках коли ухвалюється обвинувальний вирок , або ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вирішення цивільного позову у разі закриття провадження по справі в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності законом не передбачено.
Відповідно до оскарженої ухвали ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах визнала повністю , не заперечувала проти закриття провадження в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто по нереабілітуючим підставам , тому доводи апеляційної скарги, що ухвала не може бути доказом при розгляді цивільного позову є безпідставними.
Відповідно до ч.2 ст.286 КПК України , якщо підстави для звільнення від кримінальної відповідальності встановлені під час досудового розслідування , прокурор складає клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у відповідності зі ст. 287 КПК України та без проведення досудового розслідування в повному обсязі надсилає його до суду, який розглядає його в порядку , передбаченому ст. 288 КПК України.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування , воно було проведено в повному обсязі, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру , складено та затверджено обвинувальний акт (а.с.6) , який направлено до суду в загальному порядку.
Згідно ч.4 ст. 286 КК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом , сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування , прокурора, слідчого судді суду. Заявлене в судовому засідання клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності процесуальним рішенням не є, і ч. 4 ст. 286 КК України не передбачена обов`язкова письмова форма клопотання сторони кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п.4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України .
Як вбачається з журналу судового засідання , прокурор подав суду матеріали щодо особи обвинуваченої . Учасники судового засідання у тому числі представник потерпілого не заперечували проти їх приєднання. Суд оголосив надані прокурором документи. Представник потерпілого клопотань щодо необхідності додаткового ознайомлення з цими документами, або про те, що їх неможливо долучити до справи в непрошитому та не пронумерованому вигляді в судовому засіданні не заявляв, а лише заперечував проти закриття кримінального провадження вважаючи, що строки притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились (а.с.34). За таких обставин колегія суддів не вбачає порушення процесуальних прав потерпілого щодо доручення до матеріалів справи прокурором документів про особу ОСОБА_8 .
Наявність або відсутність даних про сплату Переваровою штрафу за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.08.2013р. за ч.2 ст. 301 КК України за злочин вчинений 21 червня 2013 року не впливає на перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 , за обвинуваченням в цьому кримінальному провадженні, за злочини вчинені нею в 2007 році.
Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності зупиняється, якщо особа , що вчинила злочин , ухиляється від досудового слідства або суду. Даних що Переварова ухилялась від слідства або суду за цим обвинуваченням , була відповідним чином оголошена в розшук, в кримінальному провадженні немає . Дані про скоєння ОСОБА_11 злочину були внесені до ЄРДР тобто стали відомі органу досудового слідства лише в 2014 році (а.с.16). Те , що обвинувачена не повідомила Жовтневому районному суду м. Харкова в 2008 та 2013 році про скоєння злочинів в цьому кримінальному провадженні не зупиняє перебіг строків давності притягнення до відповідальності, оскільки особа не зобов`язана повідомляти про скоєння нею злочину і така поведінка особи в розумінні закону не може вважатись ухилянням від досудового слідства.
Скоєння Переваровою в березні та квітні 2007 року злочинів невеликої тяжкості, передбачених ст.ст.358 ч.1, 358 ч.3, 190 ч.1 КК України відповідно до вимог ч.3 ст.49 КК України також не перервало сплив строків давності за цим обвинуваченням .
Зважаючи на наведене, доводи апеляційної скарги представника потерпілого колегія суддів вважає необґрунтованими і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч.ч.1,2 ст. 190 , ч.4 ст. 358 Кк України у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін .
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді -