Справа №11-339/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року серпня «5» дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Гончарова М.В.,

суддів - Борсая В.М., Забари І.К.,

з участю прокурора - Марченко Н.В.,

засудженого - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від «12» травня 2010 року, яким, -

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Уздиця, вул. Васькова, 17, Глухівського району Сумської області, раніше не судимий,

засуджений за ст. 124 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з засудженого на користь ОСОБА_3 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

У відповідності з вироком суду, ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 15 липня 2009 року, біля 5 години ЗО хвилин, на території шкільного саду села Уздиця Глухівського району, між ОСОБА_2 і подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували в стані алкогольного спяніння, на грунті виниклих раніше неприязних стосунків, виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_3 першим намагався завдати ОСОБА_2 удару кулаком у обличчя, на що тверезий ОСОБА_2, ухилившись від удару ОСОБА_3, у відповідь вдарив останнього кулаком в обличчя, від чого той упав на землю. Піднявшись з землі, ОСОБА_3 знову наблизився до ОСОБА_2 і той, перевищуючи межі необхідної оборони, ще раз наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого потерпілий упав на землю, а ОСОБА_2 пішов від нього.

Внаслідок завданих ударів, ОСОБА_3 було заподіяне тяжке тілесне ушкодження у вигляді тяжкої травми лівого ока - субкон'юктивальний розрив склери з випадінням внутрішніх оболонок та втратою зору.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 вважає вирок суду необгрунтованим і вказує на те, що він діяв в межах необхідної оборони, оскільки захищався від нападу ОСОБА_3, тому вважає, що суд безпідставно стягнув з

Заслухавши доповідь судді про обставини справи й зміст поданої апеляції, засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони за обставин встановлених судом та викладених у вироку відповідають матеріалам справи і ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи в апеляції засудженого про те, що його дії були спрямовані на відвернення несподіваного на нього нападу та були необхідними та достатніми в зазначеній обстановці та повинні бути визнані необхідною обороною з його боку, перевірялися судом першої інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності.

Так, потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4, як при допиті на досудовому слідстві, так і в суді підтвердили, що ОСОБА_3 намагався першим завдати засудженому удару в обличчя, але він був у стані сильного алкогольного спяніння, а ОСОБА_2, будучи тверезим, ухилився від удару та наніс йому у відповідь потужний удар в обличчя, а коли він підвівся знов наніс удар в обличчя.

При цьому, як потерпілий ОСОБА_3, так і свідок ОСОБА_4 при допиті на досудовому слідстві і в суді показали, що під час даної сварки з ОСОБА_2, потерпілий був в стані сильного алкогольного спяніння, оскільки вони вживали спиртні напої протягом всієї ночі, і при ходьбі ОСОБА_4 підтримувала ОСОБА_3 під руку, щоб він не впав.

Суд дійшов правильного висновку, що обставини справи й характер дій ОСОБА_2 свідчать про те, що засуджений завдав потерпілому двох потужних ударів кулаком в голову із заподіянням тяжкої травми лівого ока при перевищенні меж необхідної оборони, оскільки у даному випадку характер дій засудженого щодо свого захисту не відповідав характеру тієї небезпеки, яку для нього уявляв потерпілий ОСОБА_3, який на той час перебував у стані сильного алкогольного спяніння, близькому до стану неспроможності самостійно йти та не маючий при собі будь - яких інших знарядь нападу, тому твердження в апеляції про те, що ним не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а його дії були необхідними та достатніми в складеній на той час обстановці для негайного припинення посягання на нього, є безпідставними.

Слід визнати необгрунтованими доводи апеляції засудженого про те, що ОСОБА_3 невчасно звернувся у звязку зі своїми ушкодженнями до лікаря, що призвело до тяжких наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило розлад здоров'я ОСОБА_3, поєднаний зі стійкою втратою працездатності у розмірі 35 відсотків, які при своєчасному зверненні могли не настати.

Зокрема, згідно висновку комісійної експертизи №12 від 11 лютого 2010 року, вбачається, що враховуючи характер виявлених у ОСОБА_3 пошкоджень лівого ока, його травма виникла в результаті удару, здавлення яблука ока з подальшим розривом його оболонок, що виключає можливість утворення такої травми в результаті дії колючо - ріжучих чи гострих предметів. Отримана ОСОБА_3 травма лівого ока відноситься до тяжких травм яблука ока з несприятливим прогнозом, яка виключала можливість поновлення первинного зору навіть у разі своєчасного звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою.

Стосовно доводів апеляції про незаконність вироку в частині стягнення з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., то слід зазначити, що рішення суду в цій частині є обґрунтованим, відповідає характеру та обсягу душевних страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого та прийняте, виходячи з засад розумності та справедливості.

Твердження засудженого про те, що судом було залишено без уваги його заяву про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 126 КК є необгрунтованими, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства та судом не допущено порушень кримінально - процесуального закону, які б тягнули скасування вироку відносно ОСОБА_2

Отже, перевіривши матеріали справи за доводами апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що досудове та судове слідство проведено повно та всебічно, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину встановлені правильно, а їх юридична оцінка за ст. 124 КК України є вірною. Тому підстав для скасування вироку та закриття кримінальної справи щодо засудженого ОСОБА_2 за доводами апеляції у колегії суддів немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 362, 365, 366,377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_5 Забара