УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13 і ОСОБА_14,

перевіривши в судовому засіданні 16 листопада 2015 року в м. Києві заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо неї,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2014 року апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_11, засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишені без задоволення. В порядку статті 365 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) 1960 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року щодо ОСОБА_7 змінено, виключено з вироку рішення суду про призначення їй остаточного покарання на підставі статті 71, частини третьої статті 72 КК України. У решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2014 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженої - без задоволення.

У заяві засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд Верховним Судом України вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року щодо неї на підставі пункту 1 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Усупереч пункту 3 частини другої статті 448 КПК України, заява не містить належного обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, які передбачені частиною першою статті 445 цього Кодексу, а вимоги заявниці, викладені в прохальній частині заяви, не узгоджуються із законодавчо визначеними повноваженнями Верховного Суду України щодо перегляду судових рішень у кримінальних справах та містять суперечності, оскільки ОСОБА_4 не порушує питання про скасування вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2014 року, законність яких також ставиться нею під сумнів та порушує питання про направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду після скасування лише ухвали касаційного суду. Таким чином, прохальна частина заяви не узгоджується з положеннями глави 33 КПК України.

У порушення вимог норми пункту 3 частини першої статті 449 КПК України, засудженою до заяви не додано копій різних за змістом інших судових рішень, в яких допущено неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше. У разі, якщо особа подала заяву про перегляд судового рішення з пропущенням зазначеного строку і, не порушує питання про поновлення цього строку, така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що заява подана засудженою ОСОБА_4 в строк, який перевищує три місяці з дня ухвалення оспорюваного рішення, а клопотання про поновлення строку відсутнє, то її заява, відповідно до вимог частини 6 статті 447 КПК України, не підлягає розгляду у зв'язку з пропуском строку на подання заяви про перегляд судового рішення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що засуджена ОСОБА_4 може реалізувати своє право на звернення до Верховного Суду України шляхом подання нею нової заяви, яка буде відповідати вимогам статті 448 КПК, з долученим до неї для порівняння судовим рішенням суду касаційної інстанції, яке за строком ухвалення буде відповідати вимогам частини першої статті 447 КПК України і за своєю суттю буде остаточним.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_4 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року та інших судових рішень є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи щодо неї до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись статтею 445, частиною шостою статті 447 КПК, статтею 451 колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 у допуску кримінальної справи щодо неї до провадження Верховного Суду України для перегляду постановлених у цій справі вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2012 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14