Дата документу 28.11.2014
н/п 1-кс/490/4788/2014

Центральний районний суд м. Миколаєва
_______________________________________________________________________________

У Х В А Л А
28 листопада 2014 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши погоджене із прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_4 клопотання слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлові приміщення №8-9 за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :
25 листопада 2014 року слідчий СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_4 клопотанням про арешт на нежитлові приміщення №8-9 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0004903 від 02.09.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч.1, ст.190 ч.4 КК України.

Необхідність накладення арешту слідчий пов`язує із тим, що вищевказане нерухоме майно є предметом вчиненого кримінального правопорушення та може бути відчуджене.

Вивчивши доводи клопотання та зміст доданих до нього документів, вислухавши пояснення слідчого, оглянувши матеріали кримінального провадження №0004903, приходжу до наступного.

В провадженні СВ Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004903 за фактом підроблення з боку ОСОБА_5 , без погодження архіву МБТІ технічної документації на приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , отримання свідоцтва на право власності на вказані приміщення та заволодіння зазначеним майном, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч.1, ст.190 ч.4 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходу забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості.

Слід підкреслити, що згідно ч. 3 ст. 132 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий та прокурор повинні довести, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 24.03.2014 ОСОБА_5 отримала свідоцтво на право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_1 (серія НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 246,3 кв.м. Відповідно до технічного паспорту від 17.03.2014 р. на громадський будинок (нежитлове приміщення) АДРЕСА_1 , на 1 поверсі знаходяться приміщення під номерами від « 5» до « 13». Серед вказаних приміщень знаходиться два приміщення № 8, площею 15,5 кв.м, та приміщення № 9, площею 18,5 кв.м., які з допиту ОСОБА_5 , самовільно зайняв ОСОБА_6 .

Водночас, з допиту ОСОБА_6 вбачається, що приміщення № 8 та №9, які вказані в технічному паспорті ОСОБА_5 , займає останній з моменту їх побудови та ніколи їх самовільно не займав. Також, вказані приміщення зазначені у його технічному паспорті від 14.01.2014 на громадський будинок (нежитлові приміщення магазину ) за адресою: АДРЕСА_2 , під номерами № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 .

З інших матеріалів кримінального провадження вбачається, що заявник ОСОБА_6 право власності на спірні приміщення №8 та №9 у встановленому законом порядку до цього часу не отримав, при цьому за його правовстановлюючими документами такі приміщення рахуються як самовільно збудовані.

Таким чином, на даний момент, органом досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, що мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, а тому на даний момент не має підстав вважати спірні нежитлові приміщення предметом кримінального правопорушення або майном на яке воно було спрямоване.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 173 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлові приміщення №8-9 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1