АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11о/790/2/16 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: нововиявлені обставини
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за заявою прокурора у апеляційному провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Приозерськ, Джезказганської області, республіки Казахстан, громадянин України, не одружений, раніше судимий:

- 8 червня 1999 р. за ч.2 ст.ст. 17-141, ч.1 ст.145, ст.102, ч.1 ст. 206, ст. 42 КК України ( в ред.1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26 травня 2001 р. умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 10 днів,

- 1 жовтня 2004 р. за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.129, ст.395, ст.70 КК України до 3 років

позбавлення волі,

- 26 березня 2007 р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 6 листопада 2008 р. умовно достроково на невідбутий строк 11 місяців 6 днів,

- 16 жовтня 2009 р. за ч.2 ст.301, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 8 жовтня 2010 р. умовно достроково на невідбутий строк 2 місяці 16 днів.

- 22 травня 2013 р. за ч.2 ст.125, ст.75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

- 29 липня 2013 р. за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, який був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 1 ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на 4 роки.

Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 22 травня 2013 р. та 29 липня

2013 р. та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Як встановив суд, приблизно о 14 годині 4 вересня 2013 р. ОСОБА_6 , тримаючи господарський візок ОСОБА_9 , виходив із підвального приміщення під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 та зустрів знайому ОСОБА_10 . Побачивши ОСОБА_6 вона, вважаючи, що вказаний візок належить їй, підійшла до нього та пред`явила вимогу віддати візок. ОСОБА_6 відмовився, після чого ОСОБА_10 почала забирати візок з його рук.

Після цього ОСОБА_6 , діючи із злочинною необережністю у вигляді злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання в результаті своїх противоправних дій суспільно-небезпечних наслідків, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та не бажаючи їх настання, які за обставинами події повинен був і міг передбачити, штовхнув господарським візком ОСОБА_10 , яка впала на землю.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №2827- ая/13 від 27 вересня 2013 р. та №3144 - ая/13 від 28 жовтня 2013 р., у ОСОБА_10 мав місце закритий перелом правої променевої кісті в області променевозап`ястного суглобу (у типовому місці) без зміщення кісткових відламків, який утворився від дії тупого твердого предмету, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Окрім цього, відповідно висновків вищевказаної експертизи, характер і локалізація вказаного перелому вказує на те, що він утворився в результаті падіння ОСОБА_10 на витягнуту руку на тверду поверхню під дією сили тяжіння власного тіла.

Також о 13 годині 18 березня 2014 р., ОСОБА_6 , повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебували в квартирі АДРЕСА_3 , де, відкрито, у присутності власника квартири - ОСОБА_11 , викрали телевізор та електрообігрівач, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3485 від 24 березня 2014 року загальною вартістю 821 гривень 58 копійки. При цьому ОСОБА_8 наніс чотири удари долонею правої руки по лівому плечу ОСОБА_11 , чим подавив волю останнього до спротиву.

На зазначений вирок ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вказує про свою непричетність до скоєння пограбування 18 березня 2014 року, вважає, що суд першої інстанції при розгляді провадження порушив вимоги, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, оскільки зміст цього закону йому був незрозумілий, а він не бажав розгляду провадження в зазначеному цим законом порядку.

Також ОСОБА_6 , в тексті апеляційної скарги виклав письмове клопотання про застосування до нього ст.6 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію в 2014 році».

З наведених підстав ОСОБА_6 просив змінити вищезазначений вирок районного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено частково, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 р. стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишено без змін.

На підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_6 скорочено наполовину невідбуту частину покарання.

11 грудня 2015 р. прокурор у апеляційному провадженні звернувся до апеляційного суду Харківської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Харківської області від 8 жовтня 2014 р. щодо ОСОБА_6 , обґрунтовуючи її тим, що апеляційному суду не було відомо про наявність у останнього судимостей від 1 жовтня 2004 р. за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 129, ст. 395, ст. 70 КК України та від 26 березня 2007 р. за ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Таким чином, прокурор вважає, що з урахуванням вироків від 1 жовтня 2004 р. та 26 березня 2007 р. ОСОБА_6 має 3 судимості за вчинення тяжких злочинів, які на даний час не погашені і не зняті, тому застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» є неможливим.

З наведених підстав прокурор просить ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року скасувати за нововиявленими обставинами, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2014 р. щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без зміни та виключити посилання про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав свою заяву, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, що вважали ухвалу апеляційного суду обґрунтованою, дослідивши матеріали подання, кримінального провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження довідки інформаційного центру про судимості ОСОБА_6 (т.2 а.с.11-112), останній, до постановлення 13 червня 2014 року оскаржуваного вироку був неодноразово судимий, зокрема:

- 8 червня 1999 року до 3 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 1 жовтня 2004 року за ч.1 ст.129 та ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 2 листопада 2005 року по відбуттю строка покарання;

- 26 березня 2007 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 6 листопада 2008 року умовно - достроково на 11 місяців та 6 днів;

- 16 жовтня 2009 року за ч.2 ст.307, чт.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 8 жовтня 2010 року умовно-достроково на 2 місяці 16 днів;

- 22 травня 2013 року за ч.2 ст. 125 КК України з застосуванням ст.75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 29 липня 2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим, на підставі ст.75 КК України строком 3 роки, що свідчить про те, що починаючи з 1999 року ОСОБА_6 був неодноразово судимий, зокрема неодноразово і за скоєння тяжких злочинів, судимості за які не зняті і не погашені, про що обґрунтовано йдеться у заяві прокурора про перегляд провадження за ново виявленими обставинами.

По судимість ОСОБА_6 1 жовтня 2004 року та 27 березня 2007 року за скоєння тяжких злочинів, також свідчать копії вироків щодо нього ( а.п.13-24).

З тексту ухвали Апеляційного суду від 28 жовтня 2014 року ( а.п.9-12) вбачається, що вищезазначені судимості за 1999, 2004,2007 та 2009 роки у вступній частині ухвали не зазначені, а в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, зважаючи на відсутність даних про судимості ОСОБА_6 , міститься помилковий висновок про те, що він не є особою, до якої Закон України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» не застосовується, і висновок про необхідність застосування до нього ст.6 цього Закону, тобто скорочення наполовину не відбутої ним частини покарання.

Аналізуючи вищезазначені факти колегія суддів вважає необґрунтованими доводи заявниками про те, що наявні у ОСОБА_6 судимості є ново виявленими обставинами, оскільки копії вироків районних судів та зазначена довідка про його судимості містяться в матеріалах кримінального провадження, яке було предметом розгляду колегії суддів 28 жовтня 2014 року і також не повинно було залишитися поза увагою прокурора у кримінальному провадженні.

Зважаючи, що в поданні прокурора висловлюється незгода з застосуванням до ОСОБА_6 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», прокурор у кримінальному провадженні мав процесуальну можливість своєчасно подати касаційну скаргу на ухвалу від 28 жовтня 2014 року, що не було здійснено.

Сукупність вищезазначених фактів свідчить про необґрунтовану оцінку прокурором вищезазначених обставин як ново виявлених, тому його заява а про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами є необґрунтованою і відповідно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 466,467 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву прокурора у кримінальному провадженні про скасування ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_6 який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: