ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 3 вересня 2015 року касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо засудженого

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_13,

захисника ОСОБА_5,

встановив:

У касаційних скаргах:

- прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості через застосування до останнього положень ст. 69 КК України. Крім того, зазначив, що суд не дотримався положень ст. 419 КПК України, залишивши без задоволення апеляційну скаргу прокурора на м'якість призначеного покарання;

- у скарзі захисника викладено вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо ОСОБА_6, із призначенням у кримінальному провадженні нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивовано неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України замість як він вказує - за ст. 119 КК України, через те, що засуджений діяв із злочинною недбалістю, із метою спричинення легких тілесних ушкоджень, нанісши лише один удар по тулубу, та не міг і не мав можливості передбачити такі наслідки у виді смерті потерпілого у зв'язку з наявними хворобами у останнього.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_5, який діє в інтересах засудженого, просив ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни, а скаргу прокурора - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_6 подав до суду касаційної інстанції звернення, в якому підтримав касаційну скаргу свого захисника та просив цю скаргу задовольнити.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років шість місяців. Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року апеляційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду від 14 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 24 липня 2014 року, приблизно о 21-ій год., знаходячись на подвір'ї поблизу будинку АДРЕСА_1, в ході сварки, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_7, наніс останньому кулаком не менше одного удару по обличчю, від якого потерпілий не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття дороги. Після чого, ОСОБА_6, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7, завдав йому ногою взутою у капець не менше одного удару в область черевної порожнини і відразу наніс не менше одного удару по обличчю. Внаслідок чого, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження: на обличчі, що є легкими тілесними ушкодженнями, та тупу травму живота у вигляді ушкодження передньої черевної стінки, розриву брижі товстої та тонкої кишки, що є тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя, та які спричинили смерть ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора та підтримав подану ним скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Доводи касаційної скарги захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України замість ст. 119 КК України є необґрунтованими.

За встановлених судами фактичних обставин кримінального провадження ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_7 по обличчю, від якого останній впав на землю, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно заподіяв потерпілому, котрий фактично лежав на землі та знаходився у стані алкогольного сп'яніння, удар в живіт, внаслідок якого потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України щодо кваліфікації тяжких тілесних ушкоджень передбачено, що винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то у разі її настання на боці винуватої особи мається лише необережна форма вини, бо хоча вона і не бажала цього настання і навіть свідомо не допускала його настання, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника щодо неправильності кваліфікації його дій всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

Безпідставні й твердження скарги прокурора про невідповідність призначеного судом засудженому ОСОБА_6 покарання внаслідок м'якості через застосування положень статті 69 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6, попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_6 повною мірою враховано тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав частково та розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, вчинив дії, які свідчать про відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8, надіславши поштовим переказом грошові кошти, хоча останній і відмовився від їх отримання, що також визнано обставинами, які пом'якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, з урахуванням наведеного, суд погоджується з мотивованим рішенням суду про призначення засудженому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі із застосуванням положень ст. 69 КК України з огляду на наведені дані про особу засудженого та встановлені судом обставини, які пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, судом слушно взято до уваги й поведінку самого потерпілого ОСОБА_7, який не відреагував на зауваження ОСОБА_6, нехтуючи принципами добросусідства, будучи в стані алкогольного сп'яніння, виражався в адрес засудженого нецензурною лайкою, тим самим потерпілий викликав негативне відношення до нього з боку ОСОБА_6 Врахована судом при призначенні покарання й думка потерпілого ОСОБА_8, який не наполягав на призначенні ОСОБА_6 суворого покарання.

З огляду на те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, касаційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ _________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11