Ухвала іменем україни 3 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від

26 травня 2014 року,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, уродженку

м. Молочанськ Запорізької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік.

У зв`язку із закінченням строків давності її звільнено від призначеного покарання. Кримінальну справу щодо неї за ч. 1 ст. 366

КК України закрито.

Цим же вироком за ч. 3 ст. 191 КК України ОСОБА_5 виправдано за недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянку України, уродженку

м. Златоуст Челябінської області Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
засуджено за:
- за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік.

- за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 190 грн;

- за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 визначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік.

За ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальну справу щодо ОСОБА_6 закрито.

Цивільний позов ОКФП «Херсоноблфармація» залишено без розгляду з роз`ясненням права цивільному позивачу звернутись із позовом у порядку цивільного судочинства.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів по справі.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працюючи на посадах відповідно завідуючої та бухгалтера аптеки

№ 1, яка знаходиться по вул. Суворова 57 у м. Херсоні, в період часу з 1 квітня 2008 року по 25 лютого 2009 року, внесли в офіційні документи, а саме: в розрахунково-платіжні та платіжні відомості за квітень-грудень 2008 року та за січень-лютий 2009 року, а

ОСОБА_5 ще й у табеля обліку робочого часу в аптеці № 1

м. Херсона за той же період та у виписку із наказу № 67 від 14 лютого 2009 року, завідомо неправдиві відомості: ОСОБА_5 про нараховануОСОБА_7 заробітну плату та про відпрацьований нею робочий час, про нараховану та отриману заробітну плату ОСОБА_7 , яка в дійсності в аптеці не працювала, використали вказані завідомо неправдиві відомості шляхом надання працівникам ОКФП «Херсоноблфармація» для нарахування ОСОБА_7 заробітної плати, на підставі яких їй було нараховано та виплачено заробітну плату, яку привласнила ОСОБА_6 в сумі 15 733, 66 грн, завдавши ОКФП «Херсоноблфармація» матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд. Вказує, що в апеляції прокурор зазначав про невідповідність вироку районного суду вимогам ст. 334 КПК України 1960 року, оскільки у вироку належним чином не викладено підстав для виправдання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України та перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 1 ст. 191 КК України. В обґрунтування позиції щодо привласнення ОСОБА_5 за попередньою з мовою з ОСОБА_6 , грошових коштів ОКФП «Херсоноблфармація» прокурор послався на матеріали кримінальної справи.
На думку касатора, в порушення вимог ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду не зазначено підстав, через які вищевказані доводи апеляції прокурора визнано необґрунтованими, а лише формально вказано про правильність висновків районного суду. У зв`язку з викладеним судом не було застосовано закон, який підлягав застосуванню, що в свою чергу призвело до призначення надто м`якого покарання засудженим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до змісту ст. 377 КПК України, ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, а тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою.

Окрім додержання інших, передбачених ст. 377

КПК України 1960 року вимог, в ухвалі слід проаналізувати і співставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен з них вичерпну відповідь, пославшись на відповідний матеріальний чи процесуальний закон.

У разі залишення вироку без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляції, а також докази, що спростовують наведені в останній доводи.

Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, вказані вимоги закону при розгляді апеляції прокурора судом дотримано.

Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд вказав, що висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкримінованих їм злочинів відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та викладеному у вироку доказами, а саме показаннями:

- засудженої ОСОБА_5 , яка в суді підтвердила факт прийняття на роботу ОСОБА_7 , проте після оформлення документів вона в аптеці її не бачила. Вона розуміла, що не здійснює контроль за роботою ОСОБА_7 . Що замість неї працює та отримує заробітну плату інша людина вона не знала і сама ці грошові кошти не отримувала;
- засудженої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_7 не отримувала заробітну плату, а замість неї працювала та отримувала грошові кошти інша особа. Також, один раз вона видавала заробітну плату ОСОБА_7 іншій людині;
- свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , працівників аптеки, про те, що вони не знайомі з ОСОБА_7 і ніколи її не бачили, заробітну плату видавала ОСОБА_6 , а коли її не було завідуюча;
- свідка ОСОБА_10 , яка працює завідуючою аптеки, про те, що при ознайомленні з документами, ОСОБА_6 їй пояснила, що ОСОБА_7 працює за межами аптеки;
- свідка ОСОБА_7 , яка показала, що вона надала свої документи ОСОБА_6 на прохання останньої для проходження аптекою акредитації, однак в аптеці вона не працювала та заробітну плату не отримувала, через рік на прохання ОСОБА_6 підтвердити працевлаштування в аптеці відмовилась;
- свідка ОСОБА_11 , який підтвердив, що від дружини знав, що вона возила в аптеку свої документи на прохання ОСОБА_6 , проте дружина в аптеці не працювала та гроші не отримувала;
- свідка ОСОБА_12 , яка є головним бухгалтером ОКФП «Херсоноблформація», та пояснила, що в платіжних дорученнях прізвища працівників не зазначались, заробітну плату їм видавали бухгалтери безпосередньо в аптеках. Після звільнення

ОСОБА_7 ОКФП «Херсоноблформація» здійснено перерахунок грошових коштів для проведення розрахунку з нею відповідно до наданої ОСОБА_6 бухгалтерської документації;
- свідка ОСОБА_13 , яка працювала в аптеці та показала, що зарплату отримувала в кабінеті бухгалтера, але чи працювала ОСОБА_7 в аптеці вона не знає;
- свідка ОСОБА_14 , яка є працівником державної інспекції з праці і пояснила в суді, що з 1 квітня 2008 року в аптеці було додано штатну одиницю «заступник завідуючої аптеки», на яку було працевлаштована ОСОБА_7 , проте відповідно до документації остання була звільнена 14 лютого 2009 року;
- свідка ОСОБА_15 , яка працювала начальником відділу кадрів ОКФП «Херсоноблформація» та показала в суді, що ОСОБА_5 працювала на посаді завідуючої аптеки та була ознайомлено з своїми функціональними обов`язками, вона приймала на роботу співробітників та контролювала їх робочий час.
Також, крім іншого, вина засуджених підтверджується оголошеними та перевіреними в судовому засіданні показаннями свідків: ОСОБА_16 , яка виконувала обов`язки директора ОКФП «Херсоноблформація» та зазначала, що під час проведення інвентаризації, було встановлено, що в аптеці оформлені працівники, які фактично в ній не працюють; свідка ОСОБА_17 , яка була працівником аптеки, та давала покази про, те що заробітну плату видавала ОСОБА_6 , а всіма розпорядними функціями займалась ОСОБА_5 .
Як убачається з матеріалів справи, при розгляді апеляції прокурора, суд дотримався вимог кримінально-процесуального закону, перевірив матеріали кримінальної справи, та дійшов обґрунтованого висновку про правильність висновків суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України у зв`язку із недоведеністю її вини у вчиненні вказаного злочину, а також про перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 1 ст. 191

КК України.

При цьому апеляційний суд зазначив, що при розгляді кримінальної справи, суд, перевіривши зібрані органами досудового розслідування докази, допитавши свідків зі сторони обвинувачення, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була попередня змова на заволодіння грошовими коштами ОКФП «Херсоноблформація» шляхом підробки документів. Також не підтверджено дослідженими в суді доказами факт того, що

ОСОБА_5 достовірно знала, що ОСОБА_18 не працює в аптеці та самі засуджені заперечували це.
Разом з тим, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, проаналізувавши всі матеріали справи та надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 191 КК України, оскільки її вина у привласненні коштів ОКФП «Херсоноблформація» в сумі 15733, 66 грн доведена зібраними доказами по справі.

Враховуючи викладене, твердження прокурора про порушення апеляційним судом вимог ст. 377 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, покарання призначене засудженим з урахуванням виправдання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України та перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 1 ст 191 КК України, на думку суду касаційної інстанції, відповідає вимогам ст. ст. 50, 52, 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Порушень ст. 399 КПК України апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги, як це зазначено у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не встановила. З матеріалів справи вбачається, що вказівки суду касаційної інстанції виконані у повному обсязі, судом апеляційної інстанції належним чином викладено підстави виправдання ОСОБА_5 та перекваліфікації дій

ОСОБА_6 , а також перевірені доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженим занадто м`якого покарання.

Наведене свідчить, що ухвала апеляційного суду, про скасування якої йдеться у касаційній скарзі прокурора, відповідає вимогам закону.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування ухвали апеляційного суду не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6
без зміни.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3