Провадження № 1-кп/742/232/15
Єдиний унікальний № 742/3504/15-к
ВИРОК
Іменем України
28 жовтня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000798 від 26 березня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ряшки Прилуцького району Чернігівської області, українець, громадянин України, який має середню-спеціальну освіту, розлучений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст.187, ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
23 травня 2015 року близько 19-ї години, ОСОБА_10 прибув до господарства за місцем проживання своїх батьків по АДРЕСА_1 , де між ним та батьком ОСОБА_6 виник конфлікт, в результаті якого на подвір"ї цього господарства ОСОБА_10 руками та ногами почав наносити удари ОСОБА_6 по різним частинам тіла, в тому числі по обличчю та голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді чисельних синців на волосистій частині голови та обличчі, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №223 від 27 травня 2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

20 червня 2015 року близько 2-ї години ночі, ОСОБА_10 прибув до цього-ж господарства, де зі своєю матір"ю ОСОБА_7 в нього виник конфлікт, в результаті якого в будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_10 схватив ОСОБА_7 однією рукою за волосся, а іншою за шию, та вдарив два рази її головою об міжкімнатні двері будинку та в подальшому власною головою наніс два удари в лобну частину голови останньої, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді чисельних синців на обличчі та на обох плечах, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №285 від 26 червня 2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

17 липня 2015 року близько 19-ї години, ОСОБА_10 прибув до цього-ж господарства, де з матір"ю ОСОБА_7 в нього виник конфлікт, в результаті якого на подвір"ї ОСОБА_10 схватив ОСОБА_7 однією рукою за кофту, а іншою рукою пальці якої були зігнуті в кулак, наніс декілька ударів по обличчю та голові, після чого схватив останню двома руками за волосся та кинув об землю, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців на правій частині обличчя та правій тім`яній ділянці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №322 від 21 липня 2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_10 в середині липня 2015 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), на пустирі в с. Ряшки Прилуцького району зірвав дикорослі рослини роду коноплі, які сприймаючи як наркотичний засіб - «каннабіс», переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де дані рослини висушив, подрібнив та в подальшому тримав при собі, зберігаючи для власних потреб без мети збуту. 15.07.2015 працівниками міліції в ході проведення поверхневого огляду ОСОБА_10 було виявлено та вилучено з правої кишені його кофти поліетиленовий пакет з вмістом всередині рослин зеленого кольору, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 51 (н) від 22.07.2015, є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 21,8 г. Каннабіс, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в Таблиці №1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Крім цього, 02 серпня 2015 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів власного збагачення, проник до двору господарства за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , де із погрозою застосування насильства щодо останнього, яке є небезпечним для життя та здоров`я, наніс рукою удар по обличчю потерпілого ОСОБА_8 та удар коліном в область грудної клітки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки, які відповідно до висновку експерта №328 від 03.08.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та погрожуючи останньому застосуванням ножа, незаконно заволодів козенятами в кількості двох голів, загальною вартістю 800 грн., що на праві приватної власності належали потерпілому ОСОБА_8 ..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково та пояснив, що він не вважає себе винуватим у побитті 23 травня 2015 року свого батька, бо вимушений був оборонятись від нападу останнього та можливо і заподіяв тому легкі тілесні ушкодження. При цьому він визнає себе винним в обвинуваченні по 2-х інших епізодах щодо нанесення ним легких тілесних ушкоджень своїй матері 20 червня та 17 липня 2015 року, що вказані в обвинувальному акті, а мотивами агресивної поведінки щодо своїх батьків, обвинувачений вважає їх негативний вплив на влаштування його особистого життя.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України по всіх 3-х епізодах умисного нанесення легких тілесних ушкоджень своїм батькам, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що з весни поточного року їх син ОСОБА_10 залишив проживати у м.Прилуках та після розлучення його поведінка стала особливо агресивною, він почав часто зявлятись до них за місцем проживання в АДРЕСА_1 , де постійно вимагав від них грошові кошти та забирав домашню живність, не рахуючись з інтересами батьків, при тому застосовував щодо них фізичне та психічне насильство, унаслідок чого вони стали його рельно боятись та намагались обмежити спілкування. Проте, їх син ОСОБА_10 продовжував принижувати та здійснювати їх (батьків) побиття, що мало місце 23.05.2015 року відносно ОСОБА_6 та 20.06.2015 і 17.07.2015 року відносно ОСОБА_7 за обставин які викладені в обвинувальному акті, що вони повністю підтверджують в суді. Крім того потерпілі пояснили, що їх син (обвинувачений) пошкодив багато речей в будинку та господарстві, він агресивно себе поводив, тримав у страху як їх (батьків) так і деяких односельців, зокрема ОСОБА_8 , у дворі якого застосував насильство та погрози щодо останнього та вирізав козенят, про що вони довідались пізніше від односельців.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона, як сільський голова с.Ряшки добре знає і стверджує про агресивну поведінку зі сторони ОСОБА_10 до своїх батьків, нанесення їм тілесних ушкоджень та пошкодження їх майна в господарстві.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що є двоюрідним братом ОСОБА_10 , а батьки останнього часто йому скаржились на побиття і агресивну поведінку зі сторони обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є бабушкою ОСОБА_10 і знає, що останній бив і принижував своїх батьків.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду пояснили, що приймали участь у якості понятих при слідчому експертименті, де потерпіла ОСОБА_7 розказувала і показувала на місці фактичні обставини побиття зі сторони сина ОСОБА_10 ..

Суд також бере до уваги документальні докази в цій частині обвинувачення : - заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про їх побиття сином (а.п.16, 47, 79); - висновками судово-медичних експертиз про заподіяння обом потерпілим легкого ступеня тілесних ушкоджень (а.п.35-36, 64-65, 94-95); - протоколами слідчого експерименту, де кожен потерпілий окремо вказував про конкректні обставини нанесення тілесних ушкоджень зі сторони обвинуваченого, що мало місце за місцем їх проживання 23 травня, 20 червня та 17 липня 2015 року (а.п.30-33, 66-68, 96-100); - заяви обох потерпілих про те, що не заявляють претензій матеріального та морального характеру щодо винної особи їх сина ОСОБА_10 (а.п.21, 79).

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що виразились у заподіянні 23.05.2015 року легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , заподіянні 20.06.2015 року та 17.07.2015 року легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав частково та пояснив, що він дійсно зірвав рослини коноплі які переніс до місця проживання своїх батьків у АДРЕСА_1 , які потім були вилучили у нього працівниками міліції. Але зазначає, що він не погоджується з визначеною експертом сухою вагою цього наркотичного засобу та вказує, що хоча він і вживав наркотичний засіб коноплю шляхом куріння, але у даному разі він мав намір використати коноплю у медичних цілях, для розтирання вен на ногах, а тому і вважає себе частково винним у цьому обвинуваченні.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - рапортом працівника міліції про виявлення даного кримінального правопорушення 15.07.2015 року (а.п.116); - протоколом огляду місця пригоди від 15.07.2015 року, згідно якого в ході проведення поверхневого огляду ОСОБА_10 було виявлено та вилучено з правої кишені його кофти поліетиленовий пакет з вмістом речовини рослинного походження, та фотознімки до нього (а.п.118-120); - висновком судово-хімічної експертизи № 51 (н) від 22.07.2015 підтверджується, що у вилучена речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, висушена вага якого складає 21,8г. (а.п127-130); - відповідною постановою органу досудового розслідування та квитанцією про те, що вищеназвані наркотичні засоби були визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів справи та передані на зберігання в камеру збереження речових доказів Прилуцького МВ УМВС (а.п.133-134).

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що виразились у незаконному виготовленні, придбанні, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України не визнав та пояснив, що він перебуваючи у нормальних стосунках з ОСОБА_8 , домовився з останнім купити за 50 грн. на шашлик двох козенят, а 02.08.2015 року перебуваючи на подвірї господарства за місцем проживання ОСОБА_8 , він зарізав двох козенят, яких із сараю доставив сам господар ОСОБА_8 , при тому фізичного та психічного примусу щодо останнього він не застосовував, а лише була його бійка з своїм двоюрідним братом ОСОБА_12 , при тому, він не виключає випадкового нанесення удару в живіт потерпілому ОСОБА_8 .. Обвинувачений вказує, що мети протиправного заволодіння козенятами він не мав, не погрожував останньому ножем, проникнення до приміщення сараю він не здійснював та жодного насильства до ОСОБА_8 не застосовував, а тому повністю заперечує таке обвинувачення.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що саме унаслідок фізичного насильства та погрозою застосування небезпечного для життя насильства ножем щодо нього зі сторони обвинуваченого ОСОБА_10 , останній заволодів належними йому двома козенятами. Потерпілий вказує на те, що останній час він реально боїться візитів до свого господарства зі сторони ОСОБА_16 , який постійно знущався над ним, а останнього разу - 02.08.2015 року - без його дозволу зайшов у двір і заявив, що буде різати двох козенят, заставив його надати для цього ніж та дістати з сараю цих домашніх тварин. Потерпілий вказує, що ОСОБА_10 при тому реально погрожував йому застосуванням ножа сказавши: давай заріжу козей, бо заріжу тебе, а тому він був вимушений слухатись обвинуваченого, який був агресивний, наніс удар ногою йому в живіт, та вчинив бійку зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_12 , якого він (потерпілий) попросив втрутитися для свого захисту. Потерпілий також вказав, що сусідці ОСОБА_17 він жестами показав (провівши ребром долоні по шиї) про напад і погрози ножем зі сторони ОСОБА_16 , але останній не заспокоївся допоки не прибули працівники міліції.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона проживає по-сусідству з потерпілим ОСОБА_8 , у двір якого вона зайшла 02.08.2015 року почувши шум та побачила, що будучи агресивний із ножем ОСОБА_10 різав у дворі козенят, сказав їй принести миску, а сусід ОСОБА_8 жестами їй показав, що ОСОБА_10 застосував щодо нього погрози ножем, характерним жестом провівши своєю рукою під горлом. Тому, вона злякалась побаченого та залишила двір. Крім того свідок вказує, що потерпілий ОСОБА_8 і раніше скаржився їй, що боїться ОСОБА_18 та від односельчан знає, що останній бє та знущається зі своїх батьків.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 02.08.2015 року він проїздив автомобілем мимо господарства ОСОБА_8 , який попрохав його допомоги від насильства зі сторони ОСОБА_10 , який є його двоюрідним братом. Тоді він побачив у дворі агресивного неадекватної поведінки ОСОБА_10 , який був у крові, потрошив козенят та не випускав з двору власника ОСОБА_8 , якому наніс удар ногою в пах. Тому, він змушений був застосувати палку, щоб не стрибати на ніж який був у руках його брата ОСОБА_10 , дії останнього він вважає були протиправними.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 02.08.2015 року перебував на подвірї господарства ОСОБА_8 , де ОСОБА_10 вдарив його та заставив принести спиртне, а пізніше йому особисто потерпілий ОСОБА_8 розповідав про застосування фізичного і психічного насильства зі сторони обвинуваченого в той день, чим змусив віддати козенят, яких той зарізав ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сільським головою с.Ряшки, їй зі слів односельчан відомо про протиправне заволодіння двома козенятами у дворі потерпілого ОСОБА_8 , що 02.08.2015 року здійснив ОСОБА_10 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження: - заявою потерпілого ОСОБА_8 про заволодіння майном з погрозом ножем зі сторони ОСОБА_10 , та відповідним рапортом працівника міліції (а.п.156-157); - протоколом огляду місяця події від 02.08.2015 року з фототаблицею про огляд господарства потерпілого ОСОБА_8 , в т.ч. сарай де знаходились свійські тварини (кози), а також вилучено ніж та рештки забитих домашніх тварин (а.п.160-170), що визнані речовими доказами та визначено місце їх зберігання (а.п.196-199); - висновком судово-медичної експертизи №328, якою підтверджується факт застосування фізичного насильства щодо потерпілого ОСОБА_8 (а.п.194-195); - довідкою про вартість козенят (а.п.200), якими розбійним нападом заволодів обвинувачений ОСОБА_10 , - заявою потерпілого ОСОБА_8 про те, що він не заявляє претензій матеріального та морального характеру щодо винної особи ОСОБА_10 (а.п.181).

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном з погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 (розбій), поєднаним з проникненням у сховище, суд кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України.

Проаналізувавши в сукупності всі вищенаведені докази у даному кримінальному провадженні, суд вважає спростованими твердження самого обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він перебуваючи у стані самооборони наніс легкі тілесні ушкодження своєму батьку-потерпілому ОСОБА_20 , оскільки, суд не має підстав сумніватися в об`єктивності показів потерпілого, свідків та інших вищенаведених документальних доказів у цій частині обвинувачення, які є належними і допустимими.

Також суд не має підстав сумніватися в об`єктивності доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_10 02.08.2015 року здійснив напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 (розбій), поєднаним з проникненням у сховище. І хоча сам обвинувачений ОСОБА_10 безпосередньо і не заходив до сховища сарай в господарстві потерпілого, де перебувала домашня худоба, але, заставив замість себе ці дії виконати самим потерпілим ОСОБА_8 , таким чином обвинувачений реалізував мету заволодіння чужим майном з погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я останнього, погрожуючи ножем.

Такі висновки суду підтверджуються сукупністю вищенаведених доказів та узгоджується з приписами п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності" про те, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Тому, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 в частині заперечення своєї вини у вчиненні деяких (вищеназваних) інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд до уваги не приймає та розцінює їх як обраний ним засіб свого захисту.

Згідно висновків амбулаторних судово-псіхіатричних експертиз за № 496 та № 495 від 18.08.2015 року, у ОСОБА_10 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (алкоголю, каннабіоїдів) зі шкідливими наслідками, тому відповідне наркологічне лікування йому не показане (а.п.235-238). ОСОБА_10 виявляв та виявляє амоційно нестабільний розлад особистості, але він здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними в періоди часу до яких відносяться кримінальні правопорушення у вчиненні яких він підозрюється і примусові заходи медичного характеру йому не показані. На теперішній час у нього не виявлено таких психічних та поведінкових розладів, які б перешкоджали його участі у проведенні досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню (а.п.241-244).

При призначенні покарання у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_10 , не встановлено.

Обставинами, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 є вчинення злочину повторно та в стані алкогольного спяніння.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, розлучений, не працює, по місцю проживання характеризується негативно, на території села Ряшки зареєстрований, але постійно не проживає, в громадських місцях поводить себе незадовільно, в сімї батьків вчиняє дебоші вимагаючи у них кошти, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, періодично здійснює крадіжки у нежилих будинках, про що ті повідомляли сільську раду, під впливом алкоголю та наркотичних речовин поводиться агресивно, вибиває вікна, двері та наносить шкоду будинкам та майну що в них знаходиться (а.п.202-207).

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також позицію всіх потерпілих, які не мають до обвинуваченого вимог майнового та морального відшкодування та просять суд пом`якшити йому міру покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченого ч.3 ст.187 КК України та більш мяке покарання за кримінальні правопорушення за ч.1ст.125, ч.1ст.309 КК України, призначивши йому остаточну міру покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити в порядку ст.100 ч.9 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілі не заявляли.

Процесуальні витрати, повязані із залученням експерта в сумі 307 грн. 20 коп. (а.п.126) необхідно стягнути з ОСОБА_10 на користь держави, оскільки саме для доказування його винності проводилася у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 125 ч.1, 187 ч.3, 309 ч.1 КК України, та призначити йому покарання :

- за ст. 125 ч.1 КК України 200 годин громадських робіт,

- за ст. 187 ч.3 КК України 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна,

- за ст. 309 ч.1 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточну міру покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією майна, рахуючи йому строк відбуття покарання з дня затримання і тримання під вартою з - 02 серпня 2015 року.

До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_10 залишити у вигляді тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Чернігівській області.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави - 307 (триста сім) грн. 20 коп. процесуальних витрат, повязаних із залученням експертів.

Речові докази :

- внутрішні органи худоби (козенят) та дві шкури козенят, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_8 (а.п.197) - залишити йому за приналежністю;

- кухонний ніж з деревяною рукояткою, який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області згідно квитанції № 018051 від 27.08.2015 року (а.с.199) - знищити;

- наркотичний засіб - каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 21,8г., який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області згідно квитанції № 018017 від 30.07.2015 року (а.с.134) - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Прилуцький міськрайонний суд.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 судді ОСОБА_2
ОСОБА_3