Справа № 727/9840/13-к
Провадження № 1-кп/727/290/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2013 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Гончарової І.М.

при секретарі - Мельник І.В.

з участю прокурора - Чорнея В.С.

з участю обвинуваченого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2013 року, яка надійшла до суду разом із кримінальним провадженням № 1-КП/727/290/13 за обвинувальним актом, який надійшов з прокуратури Шевченківського району м. Чернівців, по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, інваліда третьої групи, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 259 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03 жовтня 2013 року приблизно о 13-48 годині, перебуваючи по вулиці Червоноармійській м. Чернівців, переслідуючи мету, направлену на завідоме неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об*єктів власності, під приводом погашення боргу в сумі 50 грн., домовився з ОСОБА_2 про те, що останній зі свого мобільного телефону марки «Нокіа» ІМЕІ №20618, в якому знаходився стартовий пакет «МТС» №066-17-41-901, здійснить телефонний дзвінок на спецлінію « 102» до чергової частини УМВС України в Чернівецькій області та анонімно повідомить про те, що «міська рада, бомба, зірветься через годину», що ОСОБА_2 і зробив, чим зірвав роботу Чернівецької міської ради з 14-00 години до 14-30 годин 03 жовтня 2013 року, при цьому ОСОБА_1, перебуваючи біля ОСОБА_2 в момент коли той телефонував, усвідомлював та не вчинив жодних дій для припинення вчинення правопорушення ОСОБА_2 Виїздом СОГ УМВС України в Чернівецькій області та інших чергових груп на місце події наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин та жодних предметів, які б носили загрозу безпеці громадян виявлено не було. Своїми діями ОСОБА_1вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 259 ч.1 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 259 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_1 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 25 жовтня 2013 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_1 повністю визнає свою винуватість у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_1 за ст. 259 ч.1 КК України покарання у вигляді двох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. Відповідно до ст.76 КК України покласти на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_1 розуміли наслідки укладення такої угоди, зазначені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було розяснено.

Підозрюваний ОСОБА_1 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1) КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_1 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_1розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.259 ч.1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 та прокурор Чорней В.С. підтвердили факт визнання ним винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді двох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. Відповідно до ст.76 КК України покласти на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Судом зясовано, що обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо злочинів, у вчиненні яких його обвинувачують, та розяснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також зясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 259 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобовязання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 25 жовтня 2013 року між ним та прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_3, і узгоджену сторонами міру покарання , вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, що він є інвалідом третьої групи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 жовтня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_1 та прокурором прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_3

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 259 ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену міру покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Речовий доказ компакт-диск з аудіо-записом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ №20618, в якому знаходився стартовий пакет «МТС» №066-17-41-901 залишити за належністю ОСОБА_2.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ І.М.ГОНЧАРОВА