УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0003722, що надійшов з прокуратури Дніпровського району м. Києва, -
в с т а н о в и в:
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263 КК України зі стадії підготовчого засідання.
Вищевказане кримінальне провадження, згідно автоматизованої системи документообігу суду передано головуючому судді 24.12.2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 14 годину 20 хвилин 21 січня 2016 року, підготовчий судовий розгляд здійснюється суддею одноособово за участю сторін кримінального провадження.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення /рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79/. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду /рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52/.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі йому інкримінуються.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, п.п. 3, 7 ч.2 ст.291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 331, 369 КПК України, -
у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003722 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та додані до нього документи, повернути до Київської місцевої прокуратури №4 для виконання вимог значених в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: