н/п 1-кп/640/34/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ізюм, Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 23.10.2008 року Ізюмським міськрайсудом Харківської області за ст. ст. 309 ч.1, 315 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі звільнена на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, постановою Ізюмського міськрайсуду Харківської області від 14.07.2009 року направлена до місць позбавлення волі на 3 роки, звільнена 14.07.2012 року з Качанівської виправної колонії № 54 у зв`язку з відбуттям строку покарання, у вчиненні злочину за ст.395 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, 19.06.2012 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова у зв`язку з відбуттям терміну покарання відносно ОСОБА_4 встановлений адміністративний нагляд терміном на 1 рік, з якою остання була ознайомлена 14.07.2012 року. Відповідно до вказаної постанови судом встановлені наступні обмеження: заборона виходити з будинку (квартири) в період часу з 20-00 год. до 04-00 год. наступного дня без дозволу органів внутрішніх справ; заборона виїзду за межі району по особистим питанням без дозволу органів внутрішніх справ; з`являтися на реєстрацію 1,2,3,4 вівторок кожного місяця в період з 8.00 до 18.00 години; заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах та інших торгівельних закладах, де проводиться продаж алкогольних напоїв на розлив. Проте, незважаючи на встановлені судом обмеження відносно ОСОБА_4 , остання на шлях виправлення не стала.
Так, перебуваючи під адміністративним наглядом, ОСОБА_4 на реєстрацію 13.09.2012 року не з`явилась, за що була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 100 грн., згідно постанови Київського районного суду м. Харкова. Після цього, з 18.10.2012 року по 14.03.2013 року ОСОБА_4 , у зв`язку з вагітністю на реєстрацію не з`являлася, чим не виконувала встановлені судом обмеження. В подальшому ОСОБА_4 знаючи, що за порушення адміністративного нагляду настає відповідальність, однак з 16.05.2013 року на реєстрацію до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не з`являлася, за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , не проживала, самовільно залишила місце проживання без поважних причин, тобто своїми діями ухилилася від адміністративного нагляду.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України в обсязі підозри.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного:
Згідно п.1 ч.З ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у paзi затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших
обставин, ніж тi, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди віповідають вимогам кримінального
процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
3 огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором i обвинуваченою ОСОБА_4 i призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 24.07.2013 року укладену між прокурором прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України i призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.
До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу тримання під ватою в СІЗО-27 м.Харкова, взявши її під ватру з залу суду негайно.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 16 жовтня 2014 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення
Суддя