Справа № 450/427/15-к Головуючий: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/466/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_9

представника обвинуваченої: ОСОБА_10

адвоката: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ученицю 10 класу Жовківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави. На підставі ст.105 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання та застосовано відносно неї примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за те, що вона, 15.01.2015 року, близько 15:00 год., перебуваючи у торговому центрі «Кінг Крос Леополіс», який знаходиться у с. Сокільники по вул. Стрийська, 30 Пустомитівського району, Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно намагалася викрасти майно, яке належить ТОВ «Страдіваріус Україна», а саме светр за артикулом №4355/104/210/02 вартістю 359 грн. 00 коп., штани за артикулом № 8207/120/001/34 вартістю 399 грн. 00 коп., футболку за артикулом №6517/124/011/02 вартістю 179 грн. 00 коп., на загальну суму 937 грн. 00 коп. Під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки вона була затримана працівником охорони за межами магазину «Страдіваріус» з переліченим вище викраденим майном, тому остання не мала реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном. Таким чином, ОСОБА_9 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

24 квітня 2015 року на даний вирок прокурором подано апеляційну скаргу, у якій він, не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що судом під час ухвалення вироку не взято до уваги та не у повній мірі враховано те, що ОСОБА_9 ніде не працює, не має самостійного доходу, а отже, не зможе відбути призначене судом покарання і виправитись, що у свою чергу, на думку прокурора, в порушення вимог ст.50 КК України, матиме наслідком недосягнення встановленої законом мети покарання. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 год. громадських робіт та на підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного їй покарання у виді 100 год. громадських робіт, застосувавши відносно неї примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

14 липня 2015 року до Апеляційного суду Львівської області прокурором подано зміни до апеляційної скарги (вх. 16736), згідно з якими апелянт покликається на те, що додатковим вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 не досягла 16-річного віку, а тому їй не може бути призначене покарання у виді виправних робіт. Вважаючи, що судом 1-ї інстанції при постановленні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить оскаржуваний ним вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України на 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.105 КК України звільнити засуджену ОСОБА_9 від призначеного їй покарання у виді 6 місяців позбавлення волі, застосувавши відносно неповнолітньої ОСОБА_9 примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Ухвалою судового засідання 24 вересня 2015 року Колегією Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у ході розгляду даного кримінального провадження в апеляційному порядку прокурору відмовлено у прийнятті до розгляду змін до апеляційної скарги, поданих 14 липня 2015 року (вх. 16736), оскільки згідно ст.403 КПК України внесення змін до апеляційної скарги, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження, не допускається.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_7 , який у своєму виступі 24 вересня 2015 року подану апеляційну скаргу підтримав частково, вказавши, що не було враховано того, що неповнолітня ОСОБА_9 не досягла 16-річного віку, тому призначення їй покарання у вигляді громадських робіт є неприпустимим; вважає, що оскаржуваний вирок слід скасувати, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі до 6 місяців, із застосуванням вимог ст.75 КК України; прокурора ОСОБА_8 , який у судовому засіданні 09 жовтня 2015 року висловив позицію, згідно з якою він апеляційну скаргу підтримав, просить її задоволити та передати обвинувачену ОСОБА_9 на поруки педагогічному колективу Жовківської загальноосвітньої школи №2; думку обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисника адвоката ОСОБА_11 та законного представника ОСОБА_10 , які подану апеляційну скаргу прокурора заперечили, вважають вирок суду законним і обґрунтованим, просять передати обвинувачену ОСОБА_9 на поруки педагогічного колективу Жовківської загальноосвітньої школи №2, із звільненням її від кримінальної відповідальності, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, є обгрунтованим, і такий в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, Колегія Суддів вважає їх необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітнім у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Застосування до осіб, які на час постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, такого покарання, як громадські роботи, законом не передбачено.

Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження, на час постановлення вироку суду - 26.03.2015 року, неповнолітня ОСОБА_9 не досягла шістнадцятирічного віку, а, відтак, щодо неї покарання у виді громадських робіт застосовано бути не може.

Що стосується покликань прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувачена ОСОБА_9 не зможе відбути призначене судом покарання і виправитись, оскільки ніде не працює, не має самостійного доходу, що, матиме наслідком недосягнення встановленої законом мети покарання, Колегія Суддів вважає, що наведені апелянтом обставини спростовуються наступним.

Нормою ст.105 КК України регламентовано питання звільнення особи від призначеного покарання, із застосуванням примусових заходів виховного характеру і таку застосовано відносно обвинуваченої ОСОБА_9 та звільнено її від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу, із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

У засіданні апеляційної інстанції, як представник обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , так і сама обвинувачена ОСОБА_9 вирок суду 1-х інстанції підтримали, вважають його законним і обгунтованим, запевнивши, що обвинувачена ОСОБА_9 зможе відбути призначене судом покарання і виправитись, вона зробила для себе відповідні висновки після вчиненого нею.

В цілому, Колегія Суддів вважає, що районним судом при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 правильно враховано, що вона на момент постановлення вироку є ученицею 10 класу, є неповнолітньою, позитивно характеризується, шкодує про вчинене, матеріальна шкода по справі не заподіяна, цивільного позову не заявлено та вірно застосовано вимоги ст.105 КК України, у зв`язку із чим її звільнено від покарання, із застосуванням застереження.

Таким чином, на думку Колегії Суддів, судом 1-ї інстанції при призначенні покарання неповнолітній ОСОБА_9 дотримано вимог ст.ст.65-67; 103 КПК України та призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується позиції, висловленої учасниками судового розгляду в контексті розглядуваної апеляційної скарги з приводу передачі обвинуваченої ОСОБА_9 на поруки педагогічному колективу, із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурора, що розглядається Колегією Суддів, позицій з приводу необхідності звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 на підставі ст.47 КК України від кримінальної відповідальності із передачею її на поруки педагогічному колективу, не висловлено. При цьому, апелянт клопоче про скасування вироку суду 1-ї інстанції із ухваленням нового вироку, призначення ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт та на підставі ст.105 КК України звільнення її від призначеного покарання, із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

За наведених обставин, у Колегії Суддів відсутні передбачені законом правові підстави для вирішення питання щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, із передачею її на поруки педагогічному колективу Жовківської загальноосвітньої школи №2.

З урахуванням викладеного вище, Колегія Суддів вважає, що вирок суду 1-ї інстанції відносно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 є законним і обґрунтованим.

Порушень вимог закону при постановленні даного вироку Колегією Суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 419 КПК України, Колегія Суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2015 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2015 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4