УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Леона О.І.

Суддів Галапаца І.І., Романюка М.Ф.

з участю прокурора Гнатіва Я.І.

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляціями захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2010 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3"д"/4 Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_4, студент 4-го курсу Харківського національного університету радіоелектроніки заочної форми навчання, неодружений, непрацюючий перебуває на обліку в Самбірському міськрайонному центрі зайнятості, несудимий,

засуджений за ст. 296 ч.3 К України на два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту з залу суду.

Строк відбування покарання обчислюється ОСОБА_2 з 29 листопада 2010 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7"г"/18 Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружений, непрацюючий перебуває на обліку в Самбірському міськрайонному центрі зайнятості, несудимий,

засуджений за ст. 296 ч.3 К України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно п.п.1, 3, 4 ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_3 особисто попросити пробачення у потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишений попередній підписку про невиїзд.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 в групі з ОСОБА_3 02 лютого 2010 року о 20 год. 30 хв. в м. Самборі Львівської області на пл. Ринок поблизу приміщення міської Ратуші навпроти центрального входу до виконкому Самбірської міської ради, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за власною ініціативою, безпричинно грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки в громадських місцях, об'єднані спільним мотивом і єдині в усвідомленні свого діяння побили громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, принижуючи їх честь та гідність, внаслідок чого останні отримали легкі тілесні ушкодження. При цьому на зауваження присутніх громадян ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу припинення хуліганських дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не реагували, а чинили їм опір, відштовхуючи та висловлюючись нецензурними словами, продовжували наносити удари ногами по голові та інших частинах тіла ОСОБА_4, а ОСОБА_2 розірвав дублянку ОСОБА_7 і обидва хуліганські дії припинили після прибуття на місце події працівників міліції.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 покликається на те, що судом призначено надто суворе покарання ОСОБА_2, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим з точки зору суворості.

Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_2 в судовому засіданні свою винність в інкримінованому злочині усвідомив та щиросердечно визнав, проживає однією сімєю з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка вагітна згідно довідки Самбірської ЦРЛ., добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до події злочину працював у Збройних Силах України, за місцем праці та проживання характеризувався позитивно, навчається у Харківському національному університеті електроніки.

Просить змінити вирок суду в бік помякшення, звільнивши ОСОБА_2 з-під варти.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю призначеного судом ОСОБА_3 покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості.

Зазначає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненому злочині, передбаченому ч.3 ст.296 КК України.

Вважає, що звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд порушив вимоги ст.65 КК України.

Наголошує, що посилання у вироку, що суд при призначенні покарання ОСОБА_3 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину є формальним і не відповідає обставинам справи, оскільки судом не враховано, що ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, з прямим умислом, потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяно легкі тілесні ушкодження і те, що ОСОБА_3 своєї вини як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні не визнав, у вчиненому не розкаявся, активно не сприяв розкриттю даного злочину, а обставин, які пом'якшують покарання, суд І інстанції, розглядаючи справу, не встановив.

Просить вирок міськрайонного суду скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 за ч.3 ст. 296 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції та заперечив апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та заперечив апеляцію прокурора, потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та заперечили апеляцію прокурора, зазначивши, що не мають жодних претензій до ОСОБА_2 та просять не позбавляти його волі, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляції прокурора слід відмовити.

Як вбачається зі змісту апеляцій, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції не оспорює доведеність вини ОСОБА_3 та кваліфікацію його злочинних дій, а оспорює міру призначеного останньому покарання внаслідок мякості, а захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 міру призначеного покарання внаслідок суворості.

Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання засудженому ОСОБА_3 міськрайонний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його сімейне становище, характеристику, поведінку до і після вчинення злочину, думку потерпілих і прийшов до правильного висновку, що йому слід призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що покарання засудженому ОСОБА_3 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання засудженому ОСОБА_2, міськрайонний суд не в повній мірі врахував особу винного та обставини, що помякшують покарання, а також думку потерпілих.

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_2 винним себе визнав та розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і останні не мають до нього жодних претензій і просять не позбавляти волі, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 без будь-яких істотних обмежень усвідомив протизаконність вчинених ним дій, спроможний самокритично їх оцінити і не допускати подібного в майбутньому.

Отже, колегія суддів вважає, що вищенаведене свідчить про можливість і необхідність застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і відповідно покладення на нього обовязків, передбачених ст. 76 п.п.2,3,4 КК України.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 задоволити, апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції залишити без задоволення.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2010 року відносно ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ст. 296 ч.3 КК України на два роки позбавлення волі..

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п.п.2,3,4 ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід взяття під варту засудженому ОСОБА_2 скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий Судді