АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 658/2386/15-к
Провадження №11-кп/791/846/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.336 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

з секретарем ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001188, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який народився в м.Бар Вінницької області, громадянин України, українець, освіта середньо-технічна, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК україни раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,
в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки та на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи військовозобов`язаним та визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби відповідно до висновку ВЛК від 24 травня 2015 року, усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у визначений у повістці день та час, а саме, 06 травня 2015 року о 08.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення у команді НОМЕР_1 , чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, вважає вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_6 незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , пов`язане звільненням від відбуванням покарання з випробуванням, не конкретизував у вироку частини ст.75 КК України та пункти, частини ст.76 КК України щодо обов`язків, які покладав суд на особу.
Просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.
Іншими учасниками судового розгляду вирок суду не оскаржується.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційних вимог прокурора, просив їх залишити без задоволення, а вирок суду без змін, в дебатах сторони залишились на своїх позиціях, в останньому слові ОСОБА_6 просив не позбавляти його волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час його розгляду суд відповідно до ч.3 ст. 349 КК України визнав за недоцільне досліджувати докази, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, у тому числі й обвинуваченим ОСОБА_6 , який визнав свою вину в повному об`ємі.

Злочинні дії ОСОБА_6 суд вірно кваліфікував за ст.336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

Згідно зі ст.ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися судом до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Зазначені вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_6 були дотримані.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу, який має сім`ю та постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України судимості немає, в якості пом`якшуючої покарання обставини суд врахував щире каяття та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Прокурор в апеляційній скарзі, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, не зазначає які саме порушення припустився суд першої інстанції та фактично не навів підстав недоцільності застосування ст.75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Той факт, що суд у вироку не зазначив частини та пункти ст.76 КК України, не є підставою для його скасування, оскільки в резолютивній частині суд зазначив про покладання на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та періодично з`являтись до нього для реєстрації.

За таких обставин доводи прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш тяжкого покарання не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних про порушення органами досудового слідства чи судом норм кримінального або кримінального процесуального закону, які давали б підставу для скасування судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення ухвали.
Головуючий (підпис) ОСОБА_2

Судді: ( підписи) ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4

З оригіналом згідно.
Суддя ОСОБА_2