печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7357/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокоференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури міста Києва щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло провадження за скаргою ОСОБА_3 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2014.

Обґрунтовуючи підстави звернення зі скаргою, ОСОБА_3 вказує на те, що ним на ім`я в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_5 було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення суддями Дніпровського районного суду м. Києва щодо винесення завідомо неправосудного рішення, передбаченого ст. 375 КПК України в порядку Закону України «Про звернення громадян», яка була зареєстрована ГПУ 04.03.2014 року. Вказує на те, що згідно листа № 06/1-р від 05.03.2014 року, за підписом заступника начальника відділу управління спостережної діяльності кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури ОСОБА_6 , дану заяву перенаправлено першому заступнику прокурора м. Києва ОСОБА_7 для розгляду та прийняття відповідного рішення. 25.03.2014 року ОСОБА_3 для ознайомлення було надано лист слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_8 № 17/7/1-16101-19 від 17.03.2014 року, в якому повідомлено про розгляд його заяви щодо вчинення кримінального правопорушення суддями Дніпровського районного суду м. Києва, але реєстрацію його заяви до ЄРДР внесено не було. Просить зобов`язати посадових осіб прокуратури м. Києва внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування кримінального провадження в установленому законом порядку.

У судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку між Київським СІЗО № 13 та Печерським районним судом м. Києва, ОСОБА_3 наполягав на безпосередній його доставці до суду та відмовився в судовому засіданні від дачі пояснень з розгляду даного провадження за скаргою.

Слідчий суддя, враховуючи наявні в матеріалах скарги дані, а також перебування скарги в провадженні слідчого судді понад встановлений ст. 306 КПК України строк її розгляду, виходячи з принципів змагальності та розумності строків, на підставі ст. ст. 7, 336 КПК України вирішив можливим провести судове засідання в режимі відеоконференції, яке не порушує права особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 , оскільки останній не був позбавлений права та можливості надавати пояснення з приводу поданої скарги, приймати участь у дослідженні документів, наявних у матеріалах провадження, а також з часу звернення зі скаргою до слідчого судді з 31.03.2014 при наявності додаткових документів в обґрунтування скарги надіслати їх на адресу суду.

При цьому, під час перебування скарги в провадженні слідчого судді, ОСОБА_3 направляв на адресу суду чисельні звернення та клопотання, що свідчить про наявність у нього об`єктивної можливості у разі необхідності подавати до суду додаткові документи в обґрунтування вимог скарги.

Старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 у судовому засіданні подав письмові заперечення на скаргу, просить у задоволенні скарги відмовити з викладених у запереченнях підстав.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та дослідивши приєднані до неї документи, заслухавши пояснення прокурора, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про вчинення кримінального правопорушення суддями Дніпровського районного суду м. Києва щодо винесення завідомо неправосудного рішення, відповідальність за яке передбачена ст. 375 КПК України, яка була зареєстрована ГПУ 04.03.2014 року.

Листом № 06/1-р від 05.03.2014 року за підписом заступника начальника відділу управління спостережної діяльності кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури ОСОБА_6 , дану заяву перенаправлено першому заступнику прокурора м. Києва ОСОБА_7 для розгляду та прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях м. Києва ОСОБА_9 повідомив заявника ОСОБА_3 , що за результатами розгляду заяви встановлено, що вона не містить достатніх даних, які б достовірно свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, що охоплюється поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України. З урахуванням викладеного, наведені у заяві відомості до ЄРДР не вносились.

Такі дії слідчого відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділений слідчий, прокурор.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як перевірено слідчим суддею, заява ОСОБА_3 містить посилання та твердження останнього про вчиненнями суддями Дніпровського районного суду м. Києва кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, з винесення судового рішення від 24.02.2014, разом з тим, обставин чи відомостей, які б вказували на вчинення вказаного кримінальних правопорушення і яке підлягає внесенню до ЄРДР в заяві не зазначено і такі відомості в заяві відсутні, фактично, доводи заявника зводяться до його незгоди з прийнятим судовим рішенням, що за своїм змістом є поза процесуальним способом їх оскарження та одним із протиправних намагань втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність судді.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Окрім того, рішення суду і відповідно дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних із підготовкою та судовим розглядом справ, можуть оскражуватись у чинному на даний час апеляційному та касаційному порядку, це є забезпеченням конституційного принципу незалежності суддів і заборони втручання у вирішення справи належним судом. Рішення суду, дії чи бездіяльність оскаржується лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції України та законодавством про судочинство.

З огляду на те, що прокуратурою м. Києва було виконано обов`язок по розгляду заяви ОСОБА_3 щодо можливих протиправних дій суддів Дніпровського районного суду м. Києва та надано відповідний висновок, що відповідає положенням ст. 214 КПК України, відповідно до яких саме слідчий, прокурор наділені повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві про можливе вчинення кримінального правопорушення, посилання скаржника на протиправність таких дій прокуратури не відповідає фактичним обставинам справи.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для внесення заяви ОСОБА_3 до ЄРДР, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури міста Києва щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1