Справа № 161/165/16-к
Провадження № 1-кс/161/72/16
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна
м. Луцьк 12 січня 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме легкового автомобіля марки «Mercedes Benz S320», кузов № НОМЕР_1 , без номерного знака, що належить гр.Республіки Польща ОСОБА_6 , який було вилучено 29.12.2015 року під час проведення обшуку у приміщеннях, що в с.Маяки, які належать ОСОБА_7 . Оскільки даний автомобіль було ввезено на територію України 22.12.2013 року у режимі «тимчасове ввезення до 1 року», тобто перебуває на території України незаконно, оскільки документів, які б підтверджували протилежне не надано, з метою встановлення законності набуття та володіння даним автомобілем, тому просить накласти арешт на вказане майно.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, думку захисника, який заперечував щодо арешту вищевказаного майна, приходжу до висновку, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Так, згідно ст.170 КПК України (з відповідними змінами та доповненнями згідно Закону України від 10.11.2015 р.) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як встановлено судом, особи, які вказані в ст.170 КПК України, у кримінальному провадженні №0000115, розпочатого 13.11.2015 р. за ст.240 ч.2 КК України, в межах якого було вилучено вказаний транспортний засіб, не встановлені, жодній особі не повідомлено про підозру.

Окрім того, згідно ч.5 ст.171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст..235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки таке майно вважалось тимчасово вилученим після проведення огляду місця події 22.07.2015 року (ухвала суду від 27.07.2015 р.) повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше дане майно має бути негайно повернуто особі, у якої вилучалось.

З протоколу обшуку від 29.12.2015 року вбачається, що автомобіль було вилучено саме 29.12.2014 року, таким чином, клопотання мало бути подане суду ще 30.12.2015 року (або ж направлене вказаної дати поштовим зв`язком), натомість клопотання надіслане суду 08.01.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст..170 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на викладені вище обставини, вважаю, що відсутні правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно, не доведено можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні №0000115, розпочатого 13.11.2015 р. за ст.240 ч.2 КК України, а тому у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1