УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/1554/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Кропивня
Коростенського району Житомирської області,
громадянина України, проживаючого в
АДРЕСА_1 , судимого: - 27.03.2015 року
Коростенським міськрайонним судом
Житомирської області за ст. 121 ч.1 КК України на
5 (п`ять) років позбавлення волі з іспитовим
засуджено за ст. 15 ч.2, ч. 1 ст. 115 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до покарання невідбуте ОСОБА_10 покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2015 року та призначено остаточне покарання 10 ( десять) років позбавлення волі.
Початок строку покарання рахується з 06 травня 2015 року.
Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_10 залишено без зміни.
Справа № 283/1554/15-к Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.1 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Речові докази: жіночий піджак чорного кольору, який належить ОСОБА_7 та знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ОСОБА_11 повернуто ОСОБА_7 ; футболку чоловічу сірого кольору, чоловічі черевики чорного кольору, чоловічі джинсові брюки чорного кольору, які належать ОСОБА_10 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Малинського МВ вирішено повернути ОСОБА_10 ; два марлевих тампони упакованих до конверту № 1,2, зрізи нігтів ОСОБА_10 , ніж з рукояткою червоного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Малинського МВ вирішено знищити.
Згідно змісту вироку суду, 06 травня 2015 року, близько 12.50 години, ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання у кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1 , на грунті ревнощів вирішив умисно протиправно заподіяти смерть своїй колишній дружині ОСОБА_7 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_10 взяв зі столу кухонний ніж, заховав його у правий рукав спортивної куртки, у яку був одягнутий та пішов до ДНЗ Малинського професійного ліцею, який розташований по вул. Городищанська, 20 в м. Малині. Зайшовши до адміністративного корпусу навчального закладу, ОСОБА_10 прослідував до кабінету бухгалтерії, де працювала ОСОБА_7 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , мотивуючи необхідністю індивідуальної розмови з ОСОБА_7 запропонував присутньому бухгалтеру ОСОБА_12 залишити приміщення, що остання виконала. Прослідувавши до кабінету головного бухгалтера, ОСОБА_10 , відчуваючи особисту неприязнь до колишньої дружини на грунті ревнощів, наблизився до останньої, дістав з правого рукава спортивної куртки заздалегідь приготований кухонний ніж та його лезом наніс шість ударів ОСОБА_7 в область розташування життєво-важливих органів шию, усвідомлюючи, що в результаті таких дій досягне настання бажаних наслідків у вигляді смерті. Два удари були блоковані долонями ОСОБА_7 , травмуючи їх, решта ударів травмували шию. Однак, свій злочинний умисел ОСОБА_10 не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 було вчасно надано медичну допомогу та вона залишилась живою.
Під час вчинення закінченого замаху на умисне вбивство людини, ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран шиї з частковим пошкодженням лівого кивкового та жувального м`язів, різаних ран лівої кисті, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2015 року, а кримінальне провадження направити на новий розгляд справи в суд першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 посилається на те, що вирок винесено з грубими порушеннями КПК та КК України.
Так, зі змісту вироку вбачається, що за основу обвинувачення судом враховані покази потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , але проігноровано те, що дані особи змінили свої покази відносно показів, які давали під час досудового розслідування. У той же час, прокурором не було здійснено належного реагування, та притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності.
На думку захисника, у сторони захисту є об`єктивні підстави вважати кваліфікацію як обвинуваченням так і судом дій ОСОБА_10 помилковими за ч.2 ст. 15 ст. 115 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підозрюваному ніхто не заважав виконати дії для доведення злочину до кінця. Він перебував на одинці із потерпілою і йому ніхто не заважав, а відповідно до судово-медичної експертизи, потерпілій були нанесені легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя в момент їх нанесення, крім того, експерт вказує, що не виключається можливість нанесення таких пошкоджень потерпілою самою собі. Крім того, відповідно до висновку експерта № 74 від 07.05.2015 року у ОСОБА_10 маються легкі тілесні ушкодження, які могли виникнути від дії тупих твердих предметів, а також від падіння.
За таких обставин, коли його підзахисний мав можливість скоїти вбивство, йому ніхто не заважав вчинити дії, які б потягли смерть потерпілої, проте він цього не зробив.
Апелянт зазначає, що досудовим слідством проігноровано ряд клопотань захисту щодо призначення стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи до компетенції якої віднесено питання про перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічний афект) та чи осудний ОСОБА_10 , що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 244-2015 від 09.06.2015 року.
Щодо процесуальних порушень, апелянт вказує на те, що судом було проведено судове засідання, у яке не було доставлено обвинуваченого ОСОБА_10 , з винесенням ухвали, яка, відповідно до вимог КПК України, не підлягає оскарженню.
За наявності вищевказаних порушень, ОСОБА_10 було заявлено відвід всьому складу суду, проте і це було відхилено. На думку захисника ОСОБА_8 , кількість допущених судом порушень, вказують на реальні підстави щодо наявності сумнівів у неупередженості суду під час розгляду вказаного кримінального провадження.
Апелянт вважає, що в силу вищезазначених порушень, а також їх кількості, вказаний вирок є не законним. В силу необ`єктивності судового слідства вирок є необґрунтованим та належним чином не вмотивованим, зокрема залишились не з`ясованими питання щодо осудності обвинуваченого ОСОБА_10 ..
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, потерпілу ОСОБА_7 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, підтверджена сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів: показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.05.2015 року, огляду місця події, проведення слідчого експерименту від 11.06.2015 року, висновками експерта № 86 від 18.06.2015 року, судово-психіатричного експерта 213-2015, судово-психіатричного експерта № 244-2015, актом судово-наркологічної експертизи № Д-157 від 19.05.2015 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_10 примусового лікування не потребує, протоколами затримання ОСОБА_10 від 06.05.2015 року, проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , а також і показами самого обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно яких дійсно, 06 травня 2015 року, близько 12.50 години, ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання у кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1 на ґрунті ревнощів вирішив умисно протиправно заподіяти смерть своїй колишній дружині ОСОБА_7 ..
Як встановлено наданими органами досудового слідства та дослідженими судом доказами, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , взяв зі столу кухонний ніж, заховав його у правий рукав спортивної куртки, у яку був одягнутий та пішов до Малинського професійного ліцею, який розташований по вул. Городищанській, 20 в м. Малині. Зайшовши до адміністративного корпусу навчального закладу, ОСОБА_10 прослідував до кабінету бухгалтерії, де працювала ОСОБА_7 ..
Згодом, ОСОБА_10 , під приводом необхідності індивідуальної розмови з ОСОБА_7 запропонував присутньому бухгалтеру ОСОБА_12 залишити приміщення, що остання виконала. Прослідувавши до кабінету головного бухгалтера, ОСОБА_10 , відчуваючи особисту неприязнь до колишньої дружини на грунті ревнощів, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 , дістав з правого рукава спортивної куртки заздалегідь приготований кухонний ніж та його лезом умисно наніс шість ударів ОСОБА_7 в область розташування життєво-важливих органів шию, усвідомлюючи, що в результаті таких дій досягне настання бажаних наслідків, а саме заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_7 . Під час здійснення нападу два удари були блоковані долонями ОСОБА_7 , травмуючи їх, решта ударів травмували шию потерпілої. Однак, незважаючи на це свій злочинний умисел ОСОБА_10 не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 було вчасно надано медичну допомогу та вона залишилась живою.
Сама ж потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції так і під час апеляційного розгляду провадження показала, що під час нанесення їй ОСОБА_10 умисних тілесних ушкоджень за допомогою ножа вона чинила активний супротив з метою збереження свого життя, ухиляючись від ударів та відбиваючи долонями ніж, який знаходився у руці ОСОБА_10 а також голосно кликала на допомогу працівників установи.
Під час вчинення закінченого замаху на умисне вбивство людини, ОСОБА_10 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран шиї з частковим пошкодженням лівого кивкового та жувального м`язів, різаних ран лівої кисті, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.
Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_10 були послідовними та цілеспрямованими, їх характер, як і спосіб нанесення потерпілій тілесних ушкоджень у життєво важливі органи шию потерпілої з пошкодженням лівого кивкового та жувальних м`язів безпосередньо вказують на те, що ОСОБА_10 дійсно було вчинено замах на вбивство потерпілої ОСОБА_7 .
Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_10 за ст. 15 ч.2, ст. 115 ч. 1 КК України, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на вбивство, а саме потерпілої ОСОБА_7 , органами досудового слідства і судом першої інстанції кваліфіковано правильно.
Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки є не законним, необґрунтованим та належним чином не вмотивованим, оскільки залишились питання щодо осудності обвинуваченого, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які у свою чергу були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Згідно матеріалів кримінального провадження, під час досудового та судового слідства ОСОБА_10 , визнаючи частково свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення показав, що дійсно він 06.05.2015 року прийшов до потерпілої на роботу, у нього з собою був ніж. Він її розпитував про подальше їх життя, а потім зненацька наніс декілька ударів ножем ОСОБА_7 в область шиї. Він не знає як все сталось. Коли пішов, то потерпіла лежала на підлозі, він їй допомогу не надавав. Однак наміру її вбивати у нього не було.
Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_10 її колишній чоловік. Між ними неодноразово виникали конфлікти, чоловік їй неодноразово наносив побої і вона зверталась до дільничного інспектора міліції. 06.05.2015 року він прийшов до неї на роботу та вдарив ножем, спочатку в живіт, а потім 3-4 рази в шию. Після першого удару вона впала на підлогу, а ОСОБА_10 наносив їй удари ножем в шию. Вона чинила опір, гукала на допомогу, намагалась відбити удари і навіть вибила ніж, але ОСОБА_10 підняв його і продовжив наносити удари. Коли зайшла її співробітниця, він припинив наносити удари, залишив її в калюжі крові і пішов.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме показів свідка ОСОБА_14 , який повідомив про те, що до нього 05.05.2015 року приходив ОСОБА_10 та просив наточити 2 ножі: маленький і більшого розміру. Що саме сталось між ним та його дружиною йому стало відомо пізніше.
Згодом, як убачається з матеріалів кримінального провадження органами досудового розслідування було вилучено та оглянуто ніж ( а.п.).
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працює з потерпілою ОСОБА_7 в одній установі, 06.05.2015 року вона побачила, що обвинувачений йшов на підприємство та зрозуміла, що він йшов до потерпілої ОСОБА_7 . Через деякий проміжок час вона почула крик, зайшла в бухгалтерію, побачила закривавлену потерпілу ОСОБА_7 біля якої знаходився ОСОБА_10 . Згодом вона побачила обвинуваченого в руках ОСОБА_10 ніж, руки, і ніж, який тримав ОСОБА_10 були в крові. Він швидко вийшов з приміщення, нічого не пояснюючи. Потерпіла лежала на підлозі, була в крові і просила викликати їй швидку, що свідок ОСОБА_13 негайно зробила.
Також, свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона працює з потерпілою ОСОБА_7 06.05.2015 року до неї прийшов її бувший чоловік обвинувачений ОСОБА_10 та попросив її вийти з кабінету, вона вийшла і піднялась на другий поверх, щоб когось покликати, бо відчувала тривогу. Пізніше в коридорі вона зустріла ОСОБА_10 , у якого в руках був ніж. Коли вона зайшла в бухгалтерію, то побачила скривавлену ОСОБА_7 , яка трималась за шию.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив закінчений замах на вбивство в стані сильного душевного хвилювання, оскільки, як стверджує захисник, ОСОБА_10 не знав як все сталось. Апеляційний суд розцінює вказані посилання захисника в інтересах ОСОБА_10 як спосіб з метою допомогти обвинуваченому ОСОБА_10 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.1 КК України, а також пом`якшити його відповідальність за вчинення протиправних дій щодо потерпілої ОСОБА_7 ..
Відповідно до роз`яснень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Під час судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_7 раніше були одружені, а згодом розлучилися та проживали окремо. Через деякий час знову проживали разом, але між ними неодноразово виникали конфлікти. ОСОБА_10 знаходячись у неприязних відносинах з ОСОБА_7 неодноразово застосовував до неї фізичну силу та наносив побої. Як пояснює потерпіла ОСОБА_7 , з цього приводу вона неодноразово зверталася до дільничного інспектора міліції, а також намагалася проживати окремо від ОСОБА_10 ..
Згодом 06.05.2015 року ОСОБА_10 прийшов до потерпілої на роботу та умисно наніс потерпілій ОСОБА_7 множинні удари ножем в шию.
При цьому, як показала потерпіла ОСОБА_7 , вона чинила активний опір, вибила ніж з рук нападника, але це його не зупинило, він підняв ніж і знову продовжував наносити їй удари у життєво важливий орган - шию, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран шиї з частковим пошкодженням лівого кивкового та жувального м`язів, різаних ран лівої кисті, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 фактично не пам`ятає як відбувалися події та про те, що під час конфлікту він знаходився у стані афекту, спростовуються висновками судової - психіатричного експерта № 213-2015 від 19 травня 2015 року ( а.п. 105-106) та судово-психіатричного експерта № 244-2015 від 09 червня 2015 року ( а.п. 108-109), згідно яких обвинувачений в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час, в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому події та протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями та слабоумством не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, в момент скоєння інкримінованих йому діянь в стані фізіологічного афекту не знаходився. Вчинки, які йому інкримінують, були активними, послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язок з оточенням він не втрачав, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії, активно будує свій захист.
Згідно акту судово-наркологічної експертизи Д-157 від 19.05.2015 року (а.п. 111), ОСОБА_10 наркологічно здоровий, примусового лікування не потребує.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на а.п. 120 знаходиться протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, де ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_8 власноручно письмово підтвердив те, що він свою визнає повністю, щиро розкаюється, заяв та клопотань не має.
Зазначене підтверджується також детальними показами потерпілої ОСОБА_7 та сукупністю інших вищенаведених доків, які були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції здійснив вірні юридичні висновки та прийшов до обґрунтованого висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 охоплювалися умислом, безпосередньо спрямованим на вчинення закінченого замаху на вбивство, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Що стосується доводів, викладених в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , про те що досудовим слідством та судом першої інстанції проігноровано ряд клопотань захисту відносно призначення стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи та що судове засідання було проведено без доставки обвинуваченого ОСОБА_10 то вони є надуманими, безпідставними та спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження.
Вивчені письмові матеріали кримінального провадження, а також і журнал судового засідання вказують на те, що органами досудового розслідування відносно осудності ОСОБА_10 та стану його здоров`я були призначені та проведені в установленому законом порядку всі необхідні експертизи, у тому числі з достатньою повнотою органами досудового розслідування та судом було з`ясовано питання можливого знаходження ОСОБА_10 у стані фізіологічного афекту під час вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 було розглянуто судом першої інстанції у повній відповідності з вимогами діючого кримінально-процесуального кодексу України, всі судові засідання по даному кримінальному провадженню були проведені з участю ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , всім без винятку учасникам судового розгляду кримінального провадження була надана можливість приймати безпосередню участь у дослідженні зібраних доказів, які були повно та всебічно досліджені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.
Апеляційний суд вважає, що вагомі підстави для скасування вироку Коростенського міськрайонного суду від 22.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_10 , передбачені ст.ст.409-415 КПК України, відсутні, як відсутні й суттєві порушення вимог кримінально - процесуального Закону під час розгляду вказаного кримінального провадження, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ..
Покарання ОСОБА_10 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винної особи, думки потерпілої, а також обставин, передбачених ст.ст. 66,67 КК України.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_10 в період відбуття покарання за попередній тяжкий злочин проти життя та здоров`я, знову вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий, свою вину визнав частково, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав рецидив злочинів.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин кримінального провадження, а також і підвищеної суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_10 вид і розмір покарання в межах санкції ч.2 ст. 15, ст. 115 ч.1 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, застосувавши вимоги ст. 71 КК України, частково приєднав до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду від 27.03.2015 року та остаточно призначив ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків - у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. Вважати це покарання надмірно суворим у апеляційного суду підстав немає.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд з зазначених в апеляційній скарзі мотивів, вважаючи за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_10 - без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_10 без зміни.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення: з 06 травня 2015 року по 02 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 , у той же строк, з дня отримання ним копії ухвали

Судді: