Справа № 1328/1564/12 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 11/783/813/13 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Галина В.П., Марітчака Т.М.,

з участю прокурора Прокоповича А.Л.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

його захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2013 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.320, ч.1 ст.364 КК України на додаткове розслідування,

в с т а н о в и л а:

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2013 року кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше не судимого

за ч.1 ст.320, ч.1 ст.364 КК України направлено прокурору Шевченківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, працюючи з квітня 2010 року по квітень 2011 року на посаді головного лікаря товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОСІТІ ГРУП, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Могильницького,16, та у відповідності до Положення про наркологічну амбулаторію № 1 м. Львова, а саме: розділів 1, 2, 3, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто, будучи службовою особою, діючи умисно, здійснюючи у відповідності до Положення про наркологічну амбулаторію № 1 м. Львова, а саме: розділу № 3, безпосереднє керівництво амбулаторією, достовірно знаючи, що згідно з наказом Міністерства охорони здоровя України № 11 від 21.01.2010 року Про затвердження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у закладах охорони здоров'я України рішення про призначення хворим наркотичних засобів на термін більше трьох діб приймається лікарською комісією в складі не менше 3-х лікарів-наркологів, зловживаючи наданими йому повноваженнями, складав висновки про призначення наркотичних лікарських засобів комісією в складі лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та старшої медсестри амбулаторії та, достовірно знаючи, що у відповідності до розділу 5 п. 5.2 Засоби, що застосовуються в наркології Державного Формуляру лікарських засобів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2009 року № 173 ін'єкційний розчин бупренорфіна гідрохлориду дозволений для використання в п.10 Лікарського Формуляру за спеціальністю Анестезіологія та реаніматологія з максимальною добовою дозою 8 мл (2,4 мг), не маючи ліцензії на медичну практику, призначає та лікує наркозалежних пацієнтів за допомогою ін'єкційного розчину бупренорфіна гідрохлориду.

Так, 19 січня 2011 року він розпочав такий курс лікування пацієнту ОСОБА_4, який, згідно з умовами, виписав рахунок у банк на суму 2100 грн., без здавання жодних аналізів та тестів в амбулаторії, який тривав протягом двох тижнів, після завершення якого ОСОБА_4, внаслідок неправильного лікування, став залежним від вживання наркологічного засобу бупренорфіну, що в свою чергу спричинило істотну шкоду його здоровю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища, що спричинило істотну шкоду здоровю ОСОБА_4, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України.

Крім того, ОСОБА_3, працюючи з квітня 2010 року по квітень 2011 року на посаді головного лікаря товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОСІТІ ГРУП, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Могильницького,16, достовірно знаючи, що згідно з наказом Міністерства охорони здоровя України № 11 від 21.01.2010 року Про затвердження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у закладах охорони здоров'я України рішення про призначення хворим наркотичних засобів на термін більше трьох діб приймається лікарською комісією в складі не менше 3-х лікарів-наркологів, зловживаючи наданими йому повноваженнями, складав висновки про призначення наркотичних лікарських засобів комісією в складі лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та старшої медсестри амбулаторії та, достовірно знаючи, що у відповідності до розділу 5 п.5.2 Засоби, що застосовуються в наркології Державного Формуляру лікарських засобів затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2009 року № 173 ін'єкційний розчин бупренорфіна гідрохлориду дозволений для використання в п.10 Лікарського Формуляру за спеціальністю Анестезіологія га реаніматологія з максимальною добовою дозою 8 мл (2,4 мг), не маючи ліцензії на медичну практику призначає та лікує наркозалежних пацієнтів за допомогою ін'єкційного розчину бупренорфіна гідрохлориду, чим порушив правила обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив встановлені правила обігу наркотичних засобів, шляхом порушення правил їх відпуску та використання, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.320 КК України.

Прокурор Соколенко В.В., яка брала участь в розгляді справи судом першої інстанції, подала апеляцію, в якій просить скасувати постанову суду, а кримінальну справу скерувати на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Свої вимоги вона мотивує тим, що в ході проведення досудового слідства зібрано достатньо доказів, які доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і останні в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження, суд прийшов до неправильних висновків про неповноту досудового розслідування та їх протиріччя.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляції, обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які заперечили апеляцію прокурора, та обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постанова суду про повернення справи на додаткове розслідування підлягає скасуванню з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.367 КПК України 1960 року є підставою для скасування судового рішення.

За змістом ст.281 КПК України 1960 року та роз'яснень, що містяться у п.8, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду шляхом вчинення процесуальних дій, в тому числі давання судових доручень в порядку, передбаченому ст.315-1 КПК України, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Оскаржене рішення про повернення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції мотивував тим, що судовим слідством встановлено, що предявлене обвинувачення базується на припущеннях, на неповно перевірених фактах та письмових доказах, з грубими порушеннями вимог кримінально - процесуального законодавства.

Повернення справи на додаткове розслідування з таких мотивів не ґрунтується на нормах закону.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 02 квітня 2012 року, суд визначив обсяг доказів, що підлягали дослідженню та порядок їх дослідження, а саме: допитати підсудного, потерпілого, свідків, оголосити висновки експертиз, письмові докази, дослідити інші матеріали кримінальної справи (т.2, а.с.10 зворот).

Однак всупереч встановленому ним обсягу дослідження доказів, суд обмежився допитом підсудного, потерпілого, свідків, а інші матеріали справи судом не досліджені та не оцінені.

Дійти до висновку про неповноту чи неправильність досудового слідства можливо лише за умови дослідження всіх доказів, що є в справі. Оскільки суд першої інстанції в ході судового розгляду не дослідив усіх доказів сторони обвинувачення та сторони захисту, рішення суду про повернення справи на додаткове розслідування є передчасним і таким, що не відповідає вимогам закону.

Щодо зазначених у постанові суду недоліків, які стали підставою для повернення справи на додаткове розслідування, то колегія суддів вважає, що у випадку обов'язковості, такі можуть бути усунуті в судовому засіданні шляхом ретельного допиту підсудних, потерпілої, свідків, витребуванням документів чи шляхом дачі судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК України 1960 року та вчинення інших процесуальних дій.

З огляду на викладене колегія судів визнає апеляцію прокурора обґрунтованою, а постанова суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Підстав для зміни чи скасування обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.365,366,367,382 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію прокурора Соколенко В.В., яка брала участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2013 року про повернення на додаткове розслідування справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 320 КК України скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд залишити без зміни.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.