Справа № 182/3880/15-к
Провадження № 1-кп/0182/536/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2015 р. за № 0000245 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Первомайськ Миколаївської обл.., українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 , не являючись пенсіонером, не маючи право на пільги, встановлені законодавством України для пенсіонерів, маючи умисел на підробку та використання заздалегідь підробленого документа, який видається державними установами, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, в тому числі і приміських електропоїздах ДП «Придніпровська залізниця», в березні місяці 2015 року (в ході досудового розслідування встановити точної дати не з`явилося можливим) на центральному ринку в місті Нікополь поміж рядів знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 1950 р.н., та забрав його собі. В той же день знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно підробив найдене ним посвідчення, в якому згідно з висновку експерта № 131/6 від 08.05.2015 року внесені зміни первинних реквізитів, а саме: на першій сторінці посвідчення в графі «Прізвище», «Ім`я» та «По батькові», первинний зміст було змінено шляхом дописки барвником синього кольору нині існуючого. Первинним змістом записів « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » - були записи « ОСОБА_6 », « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 », крім того в графі «рік народження», первинний зміст було змінено шляхом дописки барвником синього кольору нині існуючого. Первинний зміст запису «1960» - був запис «1950», відтиск печатки на фото, наданого на дослідження пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , домальовано кульковою ручкою барвником синього кольору. В даному наданому на дослідження документі, фотографія була вклеєна поверх первинної фотокартки власника.
Крім того, ОСОБА_3 , маючи намір на використання підробленого документа при проїзді в приміських електропоїздах ДП «Придніпровська залізниця», 27.04.2015 року перебуваючи в приміщені залізничного вокзалу ст. Нікополь, приблизно о 15:30 годин пред`явив його касиру, отримавши квиток для урахування безкоштовного проїзду в приміському сполученні, який дає право безкоштовного проїзду в електропоїздах, після чого приблизно о 15:40 годин в приміщені залізничного вокзалу ст. Нікополь у ОСОБА_3 було вилучено пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 1960 р.н. в якому згідно з висновком експерта № 131/6 від 08.05.2015 року внесені зміни первинних реквізитів, а саме: на першій сторінці посвідчення в графі «Прізвище», «Ім`я» та «По батькові», первинний зміст було змінено шляхом дописки барвником синього кольору нині існуючого. Первинним змістом записів « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » - були записи « ОСОБА_6 », « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 », крім того в графі «рік народження», первинний зміст було змінено шляхом дописки барвником синього кольору нині існуючого. Первинний зміст запису «1960» - був запис «1950», відтиск печатки на фото, наданого на дослідження пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , домальовано кульковою ручкою барвником синього кольору. В даному наданому на дослідження документі, фотографія була вклеєна поверх первинної фотокартки власника.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою його використання, ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що взимку 2015 р. на ринку в м. Нікополь він знайшов пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , 1950 р. народження. Вирішив його використати для безкоштовного проїзду. Зразу поїхав додому і замінив фотографію на свою, ручкою дорисував штрихи печатки на фотографії, а також змінив, як міг, прізвище, ім`я та по-батькові, рік народження. 27.04.2015 р. він поїхав в м. Нікополь у воєнкомат, коли їхав додому, т.я. у нього не було коштів, пред`явив посвідчення касиру для придбання безкоштовного квитка. Касир йому квиток видала, але потім його затримали працівники міліції і вилучили це підроблене пенсійне посвідчення. У вчиненому він розкаюється.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніві у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою його використання, ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до невеликої тяжкості; обставини справи; особу винного, який має сім`ю, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.
Але, ураховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
Витрати на проведення експертизи стягненню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України, а відповідно до ч.4 ст.122 КПК України експертам сплачується винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком. З матеріалів провадження вбачається, що експертизу по справі проводили експерти експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України при виконанні своїх службових обов`язків, тому витрати на проведення експертизи не підлягають стягненню.
Речові докази квіток № 051116 урахування безкоштовного проїзду на електропоїзді від ст.. Нікополь до ст.. Марганець, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 1960 р.н., які зберігаються у матеріалах провадження, зберігати там же.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України і призначити покарання
за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України частково скласти призначені покарання і остаточно призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 міс.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази квіток № 051116 урахування безкоштовного проїзду на електропоїзді від ст.. Нікополь до ст.. Марганець, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 1960 р.н., які зберігаються у матеріалах провадження, зберігати там же.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1