Дата документу Справа № 317/2574/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/2574/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/2038/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника Біленьківської ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№99) ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Біленьківською ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№99) ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), звернувся до суду апеляційної інстанції, через Запорізький районний суд Запорізької області, з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року, якою задоволено його клопотання про застосування до нього ст.6 Закону

України «Про амністію у 2014 році», та невідбута частина покарання, яка призначена ОСОБА_6 за вироком Совєтського районного суду м.Тули РФ від 25 січня 2006 року, скорочена наполовину.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 підпадає під дію ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року дозволено виконання на території України вироку Совєтського районного суду м.Тули РФ від 25 січня 2006 року та постанови цього ж суду від 16 січня 2007 року, і засуджений ОСОБА_6 з 25 липня 2014 року знаходиться в місцях позбавлення волі.

За змістом апеляційної скарги та доповнень до неї засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на неповноту судового розгляду, а також на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження, просить вищевказану ухвалу змінити, відповідно до ст.11 Закону України «Про амністію у 2014 році»», скоротити йому строк відбування покарання наполовину від основного строку покарання, зазначеного у постанові Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року, та обчислювати цей строк від дня набрання чинності вищевказаного Закону.

Згідно з оскаржуваною ухвалою, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

З наданих Біленьківською ВК УДПтС України в Запорізькій області (№99) матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений 25 січня 2006 року вироком Совєтського районного суду м.Тули РФ за ч.1 ст.228.1, ч.1 ст.30, п.«б» ч.2 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу РФ до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно з вимогами ст.73 Кримінального кодексу РФ, призначене покарання вважається умовним з іспитовим строком на 5 років.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року дозволено виконання вироку Совєтського районного суду м.Тули РФ від 25 січня 2006 року та постанови цього ж суду від 16 січня 2007 року.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 липня 2014 року, та відбув менше 1/4 частини призначеного строку основного покарання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представника Біленьківської ВК УДПтСУ в Запорізькій області (№99) ОСОБА_8 , яка просила вирішити апеляційну скаргу на розсуд суду; прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши

доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», та скорочення наполовину невідбутої ним частини покарання, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Вивченням наданих матеріалів провадження встановлено, що 25 січня 2006 року вироком Совєтського районного суду м.Тули РФ ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.228.1, ч.1 ст.30, п.«б» ч.2 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу РФ до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно з вимогами ст.73 Кримінального кодексу РФ, призначене покарання вважається умовним з іспитовим строком на 5 років. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року дозволено виконання вироку Совєтського районного суду м.Тули РФ від 25 січня 2006 року, та постанови цього ж суду від 16 січня 2007 року.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 липня 2014 року, та відбув менше 1/4 частини призначеного строку основного покарання.

Статтею шостою Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено можливість скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Оскільки засуджений ОСОБА_6 не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 вказаного Закону, в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 липня 2014 року, суд правильно застосував до нього положення статті шостої вказаного Закону та скоротив наполовину невідбуту частину покарання.

З цими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що доводи засудженого, викладені в апеляційній скарзі щодо неправильного визначення йому судом першої інстанції нового строку покарання, є помилковими і правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», та невідбута частина покарання, яка призначена ОСОБА_6 за вироком Совєтського районного суду м.Тули РФ від 25 січня 2006 року, скорочена наполовину, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4