В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1494/15-к
10 листопада 2015 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підгір`я, Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, який не має постійного місця роботи, не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1КК України;
ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.
Злочин вчинив при таких обставинах:
Рішенням Богородчанського районного суду у справі №2-501/2010 від 01.09.2010 року, яке вступило в законну силу, з ОСОБА_4 постановлено стягувати аліменти в користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 500 грн. на кожну щомісячно до досягнення повноліття. З метою примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, Богородчанським районним судом було виписано виконавчий лист, який поступив у відділ державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції. За вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №21522885.

Будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 умисно з вересня 2010 року став ухилятись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. Так, з травня 2010 року ОСОБА_4 сплату аліментів проводив не регулярно, а з вересня 2014 року взагалі припинив, внаслідок чого станом на 24.09.2015 року виникла заборгованість в сумі 24476 грн.

З метою ухилення він виконання рішення суду обвинувачений за місцем постійної реєстрації не з`являвся, про місце фактичного свого проживання відділ ДВС не повідомив, у зв`язку з чим ухвалою суду за поданням державного виконавця відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції від 27.12.2014 року був оголошений у розшук.

Разом з тим, відповідач мав реальну можливість сплачувати кошти на користь стягувачки на утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки протягом 2010-2015 року працював, надаючи послуги з перевезення пасажирів як водій таксі, хоч і без належного оформлення свого статусу. Таким чином, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

В судовому засіданні підсудний свою вину не визнав. Пояснив, що після розірвання шлюбу з дружиною за рішенням суду зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання двох дітей по 500 грн. на кожну. Протягом 2011-2012 років намагався сплачувати необхідні кошти, хоч допускав несплату за окремі місці через погіршення свого фінансового становища. В 2012 році у нього народилась дитина в іншій сім`ї і змушений був утримувати також і її. В 2013 році у зв`язку з тим, що державним виконавцем було арештовано та вилучено його автомобіль, він взяв кредит і погасив усю заборгованість по аліментах, що існувала станом на лютий 2013 року у сумі близько 14300 грн. З того часу через низькі і нерегулярні заробітки, а також необхідність погашення кредиту не міг сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Протягом 2015 року до порушення кримінального провадження сплатив аліменти у розмірі 1000 грн. лише за червень. Після порушення кримінального провадження у серпні 2015 року сплатив 100 грн. та 250 грн. у вересні. На даний час має намір якнайшвидше погасити існуючий борг по аліментах.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений протягом 2010-2015 років постійно працює на таксі. З часу присудження аліментів ухилявся від їх сплати, про що відверто їй заявляв. З метою ухилення від сплати аліментів також знявся з реєстрації як приватний підприємець (самозайнята особа). Протягом 2011-2012 років постійно сплачував аліменти не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворився борг. Внаслідок арешту автомобіля державною виконавчою службою вимушено погасив існуючий борг в сумі 14300 грн., але з того часу, знову почав ухилятись від виконання свого обов`язку. В 2014 році до ДВС не з`являвся взагалі, змінив попередню адресу, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Разом з працівниками міліції в квітні 2014 року вона розшукала ОСОБА_4 на стоянці таксі, але він не змінив своєї поведінки і сплатив аліменти з того часу лише за один місяць. Оскільки відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, просила призначити йому суворе покарання.

Державний виконавець ОСОБА_8 , будучи допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що вказаним виконавчим провадженням займається з серпня 2015 року. За матеріалами виконавчого провадження нею встановлено, що у ОСОБА_4 існує заборгованість за 2015 рік у сумі 6166 грн., за 2014 рік у сумі 10602 грн., а також існує частина боргу і за попередні роки. Обвинувачений загалом протягом 2014 -2015 років зробив тільки три платежі на виконання своїх аліментних зобов`язань. При цьому приховував від державного виконавця своє місце проживання, оскільки не заявляв про зміну свого місця проживання. Тому виконавчою службою вживались заходи до його розшуку. Навіть після порушення кримінального провадженні ОСОБА_4 не з`явився у відділ ДВС і не повідомив про своє місце проживання та роботи.

Згідно розрахунків виконаних державним виконавцем заборгованість по виплаті аліментів за період з травня 2010 по 24.09.2015 року складає 24476 грн. (25818- 998-98-148-98).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_4 06.08.2010, 13.04.2012, 30.04.2015 року попереджався державними виконавцями про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до пояснень, які містяться в матеріалах оперативно-розшукової справи ОСОБА_4 29.04.2015 року під час опитування його працівниками міліції сам стверджував, що протягом останніх чотирьох років таксує на автомобілі Фольксваген Гольф 1998 р.в. д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови державного виконавця від 07.08.2015 року ОСОБА_4 на виклики державного виконавця не з`являвся, у зв`язку з чим до нього було застосовано примусовий привід.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а його пояснення, що він не ухилявся, а не спроможний був виконувати судове рішення, не відповідає обставинам справи і продиктована бажанням уникнути відповідальності.

Дії підсудного суд кваліфікує за ст. 164 ч.1 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику з місця проживання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, підсудному слід призначити покарання, в межах санкції ст.164 ч.1 КК України. Суд прийшов до переконання, що покарання у вигляді громадських робіт буде достатнім для виправлення особи, попередження вчинення ним злочину в майбутньому та припинення протиправної поведінки щодо ухилення від сплати аліментів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя