Категорія:п.п.4, 9, 13 ч. 2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, з вищою освітою, непрацюючого, уродженця м. Луцька Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на вирок Луцького міськрайонного суду від 20 травня 2015 року, яким

засуджений за п.п. 4, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з моменту його затримання 29 вересня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній утримання під вартою.

Постановлено зняти накладений на майно ОСОБА_10 арешт, а саме: на ноутбук «Леново», два рушники, пару чорних чоловічих кросівок, чоловічу сумку, два мобільних телефони «Нокіа», ключі, перстень з металу сірого кольору з чорним каменем, пластикову картку банку «ВіЕйБі Банк» № НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг», дві сім картки оператора «Лайф» та «МТС Україна» та повернути його обвинуваченому.

Постановлено зняти накладений арешт ухвалою суду від 01.10.2014 року на грошові кошти обвинуваченого в сумі 625 доларів США, 45 ЄВРО, 10 фунтів стерлінгів, 3200 російських рублів, 1133 єгипетських фунтів, 2315 гривень (квитанція №1672), звернувши їх в рахунок відшкодування цивільного позову кожного з потерпілих, в рівних частинах.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 по 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень кожному моральної шкоди та в дохід держави 4 191 (чотири тисячі сто дев`яносто одну) грн. 36 (тридцять шість) коп. судових витрат за проведення експертиз.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком, ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 27.09.2014 року, біля 12 год. 15 хв., в будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер власних дій, під час сімейної сварки, яка виникла на грунті неприязних відносин, з метою вбивства своєї матері - ОСОБА_12 , умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що в зв`язку з нанесенням великої кількості різних за характером поранень, завдає потерпілій особливих фізичних страждань, наніс плоским колюче ріжучим предметом ножем вісімнадцять прижиттєвих ран, з яких проникаючі колото - різані поранення шиї з пошкодженням трахеї, стравоходу, щитовидної залози, потилично - хребцевої мембрани, магістральних судин, які за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть ОСОБА_12 , яка настала на протязі періоду від 5 до 15 хвилин від гострої крововтрати, що стверджується висновком судово-медичної експертизи №358 від 14.11.2014р.

Крім того, ОСОБА_10 , 27.09.2014р. близько 13.00 год. знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ОСОБА_12 , з метою приховати інший злочин тобто вчинене ним вбивство матері і уникнути відповідальності, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті своєму батькові ОСОБА_13 , який в цей час повернувся додому, наніс сім прижиттєвих рубаних ран волосистої ділянки голови, які утворилися від дії залізомісткого предмета в якого наявні рублені властивості з шириною леза 10,8 см, заподіявши смерть батькові ОСОБА_13 , що стверджується висновком судово-медичної експертизи № 359 від 14.11.2014 р.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить вирок суду скасувати та виправдати його за недоведеністю вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Зазначає, що кримінальне провадження щодо нього сфабриковане, злочинів він не вчиняв, вирок суду є незаконним, побудованим на недопустимих доказах, а висновки у ньому не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Ні досудовим розслідуванням, ні судом не здобуто доказів його вини, а ті, що свідчать на його користь, судом до уваги не взято. Доказом на свою користь вважає те, що він не міг самотужки фізично вчинити інкриміновані йому злочини.

Посилається на те, що судом безпідставно взято, як доказ його вини, явку з повинною, яка була ним написана під психологічним та фізичним тиском працівників міліції і виявлена під час планового обшуку камери, на підставі якої, ніби то, знайдено знаряддя вбивства матері.

Крім того, зазначає, що досудове розслідування проведене з порушенням кримінально - процесуального закону, порушено його право на захист, після його затримання йому не надали зустрічі з адвокатом. Ряд слідчих дій досудовим розслідуванням проведено незаконно, таких як: застосування службової собаки під час огляду місця події, його затримання, відібрання показань після прийняття заяви про вчинення злочину, які процесуально оформлені іншою датою.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляції, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, при вказаних у вироку обставинах, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на перевірених та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень є непереконливими і спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції ретельно було перевірено показаннями обвинуваченого в частині його непричетності до скоєного злочину, і з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування та перевірених в суді доказів, обґрунтовано визнано недостовірними та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги невизнання обвинуваченим вини у вчиненні вбивства потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розцінивши його показання як обраний спосіб захисту та намір ухилитись від відповідальності за скоєне. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Твердження ОСОБА_10 про те, що він, в день вбивства батьків був з ними до 15 год. і вони були живі, після чого він покинув будинок, не узгоджується з матеріалами кримінальної провадження і спростовується зібраними досудовим слідством та ретельно перевірено судом першої інстанції доказами.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 28.09.2014р. до органів внутрішніх справ, його батьки були виявлені відсутніми за місцем проживання і їх місце перебування невідоме.

Як вбачається з даних роздруківок телефонних дзвінків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 останній дзвінок на їх мобільні телефони були здійснені 27.09.2014р. о 12 год. 09 хв., інших телефонних дзвінків після цього не здійснювалось і дзвінки вони не приймали.

Це стверджується і показаннями їх внучки ОСОБА_14 , з яких вбачається, що вона неодноразово 27.09.2014. після обіду телефонувала дідові і бабі, але зв`язку з ними не було.

Про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були позбавлені життя 27.09.2014р. біля 12 год. 15 хв. підтверджується висновками судово-медичних експертиз від 30.09.2014р. №358, 359, згідно яких, смерть настала 26 - 27 вересня 2014 р. (а.с. 48-70, Т.1 ).

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_10 27.09.2014р. з 12 год.00 хв. до 14 год. 14 хв. за місцем проживання батьків стверджується інформацією з роздруківки телефонних з`єднань оператора мобільного зв`язку абонента ТОВ «Акселіт» НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 і сам обвинувачений не заперечує цього факту.

Згідно висновку судово - медичних експертиз № 358 та № 359 від 30.09.2014р. смерть ОСОБА_12 та ОСОБА_13 настала за 3-4 доби до моменту розтину трупа. Встановлений експертизами час смерті потерпілих в сукупності з наведеними обставинами спростовують висунуту обвинуваченим версію, що потерпілі о 15 год. 27.09.2014р. були живими, коли він залишив їх будинок.

Згідно показань брата обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в присутності працівників міліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зізнався йому про те, що саме він ОСОБА_17 вбив батьків, а також вказав працівникам міліції місце захоронення трупів.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.09.2014р. (а.с. 31- 42 Т.1), у вказаному обвинуваченим місці було знайдено трупи чоловічої та жіночої статі, закопані на березі ставка в с.Липини Луцького району.

Відповідно до якого на березі водойми виявлено земельну ділянку, з рихлим грунтом на поверхні, де в подальшому розкопали два трупи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В південному напрямку від вказаної вище земельної ділянки виявлено слід низу взуття, від якого в західному напрямку на відстані 1,5 м виявлено другий слід низу взуття. Із східної сторони на відстані 2,1 м від розрихленої земельної ділянки виявлено слід протектору коліс автомобіля, довжиною 3,47 м. Паралельно вказаному сліду в західному напрямку на відстані 1,5 м виявлено аналогічний слід протектору коліс. Ширина сліду протектору 19 см., які згідно до висновку експерта від 16.10.2014р. № 825 є аналогічними протекторам автомобільних шин «GRANDTREN DUNLOP ST 20» розміром 255/60R17 від автомобіля «NISSAN X-ТRAIL» р.н.з. НОМЕР_3 ( а.с.101-106, Т.1 ).

Згідно протоколів пред`явлення трупів для впізнання від 30 вересня 2014 року (а.с. 77-80, Т. 2) знайдені трупи ОСОБА_8 були впізнані, як його батько ОСОБА_13 та матір ОСОБА_12 .

Як пояснив обвинувачений, останнім на даному автомобілі їздив лише він з метою пошуку батьків. При цьому, маршрут пошуку вказати не зміг, путався у поясненнях, і такі його твердження не узгоджується з записами відео-реєстратора автомобіля. Як було встановлено переглядом записів відео-реєстратора (а.с. 75-80 Т.3 ), останній рух автомобіля відбувався в темну пору доби і при цьому відео-реєстратор ОСОБА_10 було вимкнуто.

Про те, що саме обвинувачений вбив потерпілих, свідчить і виявлена під час обшуку його камери в СІЗО «Чистосердечне зізнання», в якому він детально описує вбивство своїх батьків та знаряддя їх вбивства, зокрема те, що ножем вбив матір, а батька - сокирою.

Такі пояснення повністю узгоджуються з матеріалами провадження та підтверджуються зібраними у ньому доказами.

Так, з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 ( а.с.48-55, Т.1) вбачається, що її смерть наступила в результаті численних колото-різаних поранень шиї із пошкодженням трахеї, стравоходу, поранень щитовидної залози, судин; голови, нижнього краю лівої молочної залози, заподіяних плоским колото - ріжучим предметом типу клинка ножа з лезом і обушком, максимальна ширина клинка якого становила біля 2,4 - 2,5 см., а обушок в межах 2 мм. з добре вираженими ребрами, в одному з яких наявні ріжучі властивості.

У своєму власноруч написаному зізнанні обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що знаряддя злочину ніж знаходиться під умивальником в тумбочці в ванній кімнаті на першому поверсі ( а.с. 120).

Саме у тому місці, де вказав ОСОБА_10 було виявлено та вилучено слідчим ніж під час огляду місця події 29 січня 2015 року (а.с. 155-163, ) в будинку вбитих потерпілих у ванній кімнаті, яким, згідно висновку експерта (а.с.24-27,Т.2) не виключається можливість нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 . Характерні властивості ножа відповідають описаним властивостям знаряддя злочину при проведенні судово-медичної експертизи, яким було нанесено поранення потерпілій (а.с. 54).

Виявлені на клинку ножа та ручці сліди крові, згідно висновку експерта (а.с.35-41) найбільш ймовірно походять від ОСОБА_12 і категорично виключається їх походження від потерпілого ОСОБА_13 (а.с.177-179).

Висновком судово - медичної експертизи № 1066 від 2 жовтня 2014 року встановлено наявність на тілі ОСОБА_10 численних подряпин в ділянках носа, живота, правого та лівого передпліч.

В піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_12 виявлені сліди крові, які згідно висновку судово - медичної експертизи можуть походити, як від потерпілої, так і від обвинуваченого ОСОБА_10 . Що стосується слідів епітелію, виявлених в піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілої, то вони могли утворитися від травми шкірних покривів особи, кров якої містить антиген В, що не виключає їх походження від ОСОБА_10 .

Зібраними у провадженні доказами також доведено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні вбивства ОСОБА_13 - батька обвинуваченого.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи , смерть ОСОБА_13 настала від численних рубаних ран волосистої ділянки голови, заподіяних залізним предметом з рубленими властивостями.

Як вказав обвинувачений у виявленому «Чистосердечному зізнанні», батька він убив сокирою, що повністю узгоджується з висновком експертизи, в якій зазначено ті тілесні ушкодження, які виявлені на тілі ОСОБА_13 .

Висновками судово - медичних експертиз також встановлено, що смерть потерпілого наступила внаслідок отримання рубаних проникаючих ран голови з пошкодженням кісток склепіння та основ черепа, з розрушенням головного мозку, при яких потерпілий самостійно пересуватись та вчиняти будь - які дії не міг ( а.с. 61-70).

Вищенаведене, а також те, що в будинку при огляді місця події від 28, 29 та 30.09.2014р. ( а.с.13-29, 31-45, Т.1) на сходах між першим та другим поверхами, в ванній кімнаті під акриловою ванною виявлено сліди крові, спростовує доводи обвинуваченого, про те, що батьки були вбиті не в будинку.

Крім того, трупи потерпілих були виявлені в тому ж одязі, в якому вони були вдома. Мати ОСОБА_12 , зокрема була в халаті, батько ОСОБА_13 - в джинсах, кофті, куртці, в яких його бачив сусід ОСОБА_18 27.09.2014р. біля 13 год.00.хв., коли той з пакунками йшов до свого будинку.

При огляді місця події в будинку були виявлені випрані штани, що належать ОСОБА_10 та два рушники, що свідчить про його причетність до скоєння вбивства, оскільки, як встановлено під час кримінального провадження він намагався знищити сліди злочину, зокрема кров, трупи батьків.

Пояснення ОСОБА_10 , що у нього не було мотивів для вбивства спростовується показаннями потерпілих братів ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , колишньої дружини ОСОБА_10 - ОСОБА_19 , які в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції підтвердили, що у обвинуваченого були неприязні відносини, постійні суперечки з батьками щодо його способу життя. Підстав оговорювати ОСОБА_10 у зазначених осіб ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Як вбачається з протоколів огляду місця події домоволодіння від 28, 29 та 30.09.2014р. (а.с.13-29,31-45,Т.1) слідів перебування інших осіб не виявлено, порядок в будинку не порушений, речі не зникли.

Щодо причетності інших осіб до скоєння даних вбивств, то ця версія обвинуваченого належним чином перевірялася органами внутрішніх справ і не знайшла свого підтвердження в суді першої інстанції, із цим також погоджується колегія суддів.

Посилання обвинуваченого в апеляції на те, що він самотужки фізично не міг вчинити інкриміновані йому злочини, спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема встановлено, що трупи перевозив на автомобілі «NISSAN X-ТRAIL» р.н.з. НОМЕР_3 з низьким багажним відділенням, які були загорнуті в поліетиленові мішки. ОСОБА_10 фізично здоровий.

Твердження ОСОБА_10 про те, що він від працівників міліції дізнався про смерть батьків та місце знаходження трупів, судом першої інстанції спростовано належними доказами, зокрема показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків працівників міліції ОСОБА_20 та ОСОБА_15 , і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вони не знали і не могли знати про обставини вчинення злочину, зокрема і захоронення трупів.

Щодо розбіжностей у показаннях свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_15 про знаходження місця захоронення потерпілих, як вказує ОСОБА_10 в апеляції, то колегія суддів таких розбіжностей не вбачає.

Про те, що дані «Чистосердечні зізнання» написані саме ОСОБА_10 стверджує і висновок судової почеркознавчої експертизи № 120 від 12.03.2015р. ( а.с. 11-21).

Обвинувачений вказує, що речовий доказ вбивства ніж працівники міліції знайшли лише через 4 місяці після вбивства в будинку і ніж ними підкинутий. Судом першої інстанції ці доводи обвинуваченого спростовано. Речовий доказ - ніж працівниками міліції було знайдено при повторному поглибленому огляді місця події 28.04.2015р. після того, як обвинувачений ОСОБА_10 в своєму «Чистосердечному зізнанні» зазначив конкретне місце, де заховав його.

Не підтверджені і посилання ОСОБА_10 , що на нього в СІЗО чинився тиск при написанні «Чистосердечного зізнання» та застосовувались незаконні методи допиту. Це спростовується матеріалами перевірки, по заявах ОСОБА_10 , які були оглянуті та досліджені в суді апеляційної інстанції і підтвердили, що будь-яких незаконних методів ведення слідства стосовно нього не було.

Згідно протоколу затримання (а.с.162,Т.1) ОСОБА_10 був затриманий 29.09.2014р. о 21 год.30 хв. В цей же час йому було роз`яснено право на захист і повідомлено в обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с. 168, Т1) для призначення йому адвоката, та 29.09.2014р. о 21 год. 40 хв. адвокат ОСОБА_21 був допущений до кримінального провадження. 30.09.2014р. о 09 год.20 хв. з участю захисника ОСОБА_10 було оголошено повідомлення про підозру (а.с.172-173,Т.1).

Тому колегія суддів приходить до висновку, що під час проведення кримінального провадження та розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій у ОСОБА_10 постійно був захисник і його право на захист не було порушено.

Твердження обвинуваченого про те, що він був затриманий працівниками міліції 28.09.2014р. о 22 год. 00 хв. спростовується, як протоколом про його затримання (а.с.162, Т.1), так і його поясненнями про те, що біля 22 год.00 хв. працівники міліції запропонували йому поїхати з ними до Луцького райвідділу та дати пояснення щодо зникнення батьків, оскільки на той час він був єдиною рідною людиною, що проживала разом з батьками. Цей факт також підтвердили і працівники органів внутрішніх справ.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він зізнався у вбивстві батьків під фізичним і психологічним тиском працівників міліції та СІЗО, було предметом ретельної перевірки працівників прокуратури Волинської області і не знайшло свого підтвердження в суді першої інстанції, оскільки, як вбачається з пояснень працівників СІЗО, осіб, які перебували в одній камері з ОСОБА_10 , ніякого тиску на ОСОБА_10 не вчинялось. Згідно акту медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_10 від 18.12.2014р. видимих тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого не було виявлено (а.с.220).

Згідно висновку судово - психіатричної експертизи № 291 від 09.10.2014р. у ОСОБА_10 ознак будь - якого психічного захворювання, а рівно тимчасового хворобливого стану психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення чи в даний час не виявилося і не виявляється. Він міг і може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру в даний час не потребує.

Характер та кількість нанесених потерпілій ОСОБА_12 ножових поранень, їх розташування в ділянках життєво важливих органів, обраного злочинцем знаряддя злочину доводить його умисел на вбивство потерпілої, а з урахуванням того факту, що такі поранення були спричиненні потерпілій прижиттєво, тобто остання відчувала сильній біль та мучення при їх заподіянні на протязі 5-15 хв. та їх значна кількість - вісімнадцять прижиттєвих ран, що ці пошкодження завдає її син, свідчить про особливу жорстокість вбивства, а тому суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого, як вбивство ОСОБА_12 з особливою жорстокістю.

Правильно суд дійшов висновку, що батька обвинувачений вбив з метою приховати вбивство матері, оскільки потерпілий ОСОБА_13 повернувся в будинок через незначний проміжок часу після вбивства матері.

Аналізуючи зібрані і перевірені докази в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно врахував, що оскільки у обвинуваченого ОСОБА_10 були особисті неприязні стосунки з батьками, знаходився в житловому будинку по місцю проживання батьків, вчинив їх вбивство в будинку. Після чого намагався приховати сліди злочину та трупи. Інші особи не мали доступу до будинку і не мали можливості знаходитись в ньому значний проміжок часу. Обвинувачений за допомогою автомобіля, який належав батькові, вивіз трупи і закопав їх. Причетність інших осіб до скоєння цього злочину виключається.

Оскільки ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 з особливою жорстокістю та повторно, з метою приховання раніше скоєне вбивство, вбив ОСОБА_13 , тому суд першої інстанції вірно визнав його винним за п.4, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно до ст.65 КК України суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те, що він не розкаявся у вчиненому, врахував позицію потерпілих, які наполягали на найсуворішій мірі покарання довічному позбавленні волі, що вчинено ним два особливо тяжких умисних злочинів проти життя особи, судом враховано конкретні обставини вчинення даних правопорушень, зухвалий характер дій обвинуваченого різні способи позбавлення життя потерпілих, своїх батьків, що вказує на стійкість антисоціальних проявів його поведінки та свідчить про його виключну небезпеку для оточуючих і суспільства.

Суд першої інстанції при призначенні покарання вірно застосував ч.1 ст.64 КК України, оскільки обвинувачений вчинив два особливо тяжкі злочини, внаслідок яких заподіяна смерть своїм батькам, суд врахував послідуючу поведінку ОСОБА_10 , який вживав заходи для приховування злочинів, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі, оскільки не знайшов можливості застосувати щодо нього покарання у виді позбавлення волі на певний строк і з цим колегія суддів погоджується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Луцького міськрайонного суду від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування, за обставин, викладених в апеляціях, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 20.05.2015 року - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:
Судді: