Справа №1-384/10 26.08.2010 26.08.2010 26.08.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 520/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст.ст 186 ч.1,186 ч.2 КК України інстанції ОСОБА_1.
Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Царюка В.В.,

суддів Кателіна В.П., Пісного І.М..,

за участю прокурора Максими шина О.Л.,

захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2010 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, судимий 29.04. 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 186 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання с іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ст. 186 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ст.. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки:

відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04. 2010 року виконується самостійно.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що 8 квітня 2009 року, близько 12 години, знаходячись в стані алкогольного спяніння, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до квартири №10-а, на вулиці Велика Морська, 29 в м. Миколаєві, в якої проживав його знайомий ОСОБА_5, звідки викрав належне потерпілому майно; ДВД плеєр, вартістю 190 грн., мобільний телефон марки «Самсунг С-20», вартістю 560 грн., спортивну кофту, вартістю 250 грн.. Коли ОСОБА_4 виходив з квартири, був зупинений громадянкою ОСОБА_6, яка стала вимагати від засудженого залишити викрадене. На вимоги останньої ОСОБА_4 не відреагував і відкрито викрав зазначено майно на загальну суму 1000 грн..

Крім того 3 лютого 2010 року, приблизно о 2 годині 30 хвилин, ОСОБА_4, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, зайшов до магазину «Фуршет», розташованого по вулиці Терасної, 14 в м. Миколаєві, схопив продавця магазину ОСОБА_7 за тулуб і повалив на підлогу, застосувавши до неї насилля, яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілої. Після цього, ОСОБА_4 відкрито викрав з касового апарату гроші в сумі 7238 грн. і з місця скоєного злочину зник.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_3, не оспорюючи обставин скоєного ним злочину і вірність кваліфікації, просить суд апеляційної інстанції змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши до його підзахисного більш мякше покарання. Зазначив, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості скоєних злочинів.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини у ОСОБА_4 в скоєних злочинах за вказаними у вироку обставинами, підтверджено судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєного злочинну. В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою визнав повністю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 і ст.. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а також грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчинений повторно.

При визначені ОСОБА_4В покарання, суд виконав вимоги ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу, яка раніше судима, відсутність обставин які помякшують покарання, а також обставин, які обтяжують покарання скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, з застосуванням до призначеного покарання вимог ст.ст. 69,75 КК України, як просить захисник в своїй апеляції. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2010 року відносно засудженого ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Головуючий:

Судді: