Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8.,

суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10.,

при секретарі ОСОБА_11.,

за участю:

прокурора ОСОБА_12.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2014 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Рівне, який мешкає у АДРЕСА_2, раніше судимого 28 жовтня 2008 року цим же судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджено

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов'язки згідно із пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця с. Олександрія Рівненського району Рівненсьої області, який мешкає на АДРЕСА_1, раніше судимого 10 жовтня 2013 року цим же судом за ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами згідно з ухвалою Апеляційного суду Рівненської області 04 грудня 2013 року до покарання у виді 1020 грн штрафу, засуджено

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов'язки згідно з пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 частково скасовано.

ОСОБА_1 призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 04 серпня 2012 року приблизно о 22.00 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3, користуючись відсутністю спостереження з боку ОСОБА_3, повторно таємно викрав її мобільний телефон марки «Нокія ХЗ-00» вартістю 506,64 грн із сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн, на рахунку якої було 10 грн, а також із картою пам'яті вартістю 60 грн.

Він же в середині квітня 2013 року повторно за попередньою змовою із ОСОБА_2, пошкодивши навісний замок на дверях, проникли до підвального приміщення, розташованого у АДРЕСА_4, звідки викрали належний потерпілій ОСОБА_4 телевізор «Славутич-206» вартістю 190 грн.

06 червня 2013 року, близько 06.30 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_2 повторно, вибивши вхідні двері з навісним замком, проникли до підвального приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_4, звідки викрали належні потерпілому ОСОБА_6 ручну електричну шліфувальну кутову машинку марки «Арсенал-УШМ-125920Е» вартістю 260,90 грн і дриль вартістю 100 грн.

Наприкінці липня 2013 року ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_2 повторно, пошкодивши навісний замок, проникли до підвального приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_4, звідки викрали належні потерпілій ОСОБА_4 каністру з 15 літрами бензину марки А-92 на суму 160 грн та 6 мідних труб загальною вартістю 200 грн ( а всього викрали належне потерпілій майно на суму 360 грн).

07 серпня 2013 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_5, перебуваючи у дворі будинку неподалік магазину «Пенсіонер», розташованого на території продуктового ринку у м. Рівному, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 (під приводом зателефонувати), заволодів її мобільним телефоном марки «Самсунг Е250» вартістю 147,40 грн із сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн, на рахунку якої було 15 грн, та з місця скоєння злочину втік.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_2 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості через безпідставне застосування ст. 75 КК України, а також про порушення апеляційним судом вимог ст. 70 КК України при визначенні принципу складання призначених ОСОБА_1 однакових за розміром покарань за злочини, які входять у сукупність.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення засудженого ОСОБА_1, котрий, не погоджуючись із її доводами, просив ухвалений щодо нього апеляційним судом вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку поданої у провадженні прокурором касаційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_1, який просив її залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

При цьому якщо особа вчинила декілька злочинів, то суд має спочатку призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, обравши встановлений ст. 70 КК України принцип складання покарання.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі

злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і

різних.

Переглядаючи це кримінальне провадження стосовно засудженого ОСОБА_1 за апеляційною скаргою прокурора, у якій порушувалося питання скасування вироку місцевого суду лише в частині безпідставного звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування положень цього Закону.

У той же час, вийшовши за межі апеляційних вимог, апеляційний суд призначив ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України більш суворе покарання: у виді позбавлення волі строком на 4 роки. У такому ж розмірі суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_1 покарання і за ч. 3 ст. 185 КК України, що входить у сукупність.

Застосовуючи ст. 70 КК України, зокрема, принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, апеляційний суд не звернув уваги на те, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України, тобто допустив неправильне застосування кримінального закону.

А тому вирок суду щод ОСОБА_1 пілягає скасуванню.

Оскільки злочини, за які було засуджено ОСОБА_1, той вчинив за попередньою змовою із ОСОБА_2, то, на думку колегії суддів, у порядку ст. 433 КПК України підлягає скасуванню й вирок апеляційного суду щодо того, у тому числі і як такий, що ухвалений із порушенням вимог ч. 1 ст. 420 КПК України та всупереч роз'ясненням п. 10 Пленуму ВСУ України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку»

Під час нового апеляційного розгляду суду необхідно, ретельно дослідивши доводи апеляційної і касаційної скарг прокурора, врахувати наведене та вирішити питання про призначення обом засудженим покарання, яке б відповідало вимогам законодавства.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 434-436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 та в порядку ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _____________ ______________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10