Єдиний унікальний номер 722/1699/15-к
Номер провадження 1-в/722/286/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника виправної колонії: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
та його захисника: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,
ВСТАНОВИВ:
16.10.2015 року, адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі засудженому, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.
Обґрунтовуючи подане клопотання вказував, що засуджений ОСОБА_5 , на момент звернення із клопотанням, відбув дві третіх строку покарання призначеного судом. Під час відбування покарання, періодично залучався до оплачуваних робіт на підприємствах установи, зарекомендував себе посередньо, на виховні заходи реагує позитивно, реалізував програму дефернційованого виховного впливу «професія», здобувши спеціальність «електрогазозварювальник» 2-го розряду, у скоєному злочині щиро розкаявся, накладені на нього дисциплінарні стягнення у встановленому законом порядку погашені. У випадку заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, він буде працевлаштований в якості підсобного робітника в торговому кіоску фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , з виплатою йому заробітної плати не менше мінімальної. З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.
Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.
Засуджений ОСОБА_5 , в судовому засіданні подане його захисником клопотання підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що з моменту прибуття до колонії, він був працевлаштований в різних цехах підприємства установи. У зв`язку з тим, що за станом здоров`я, він не може працювати на всіх видах роботи та у зв`язку з відсутністю роботи взагалі, він деякий час не був працевлаштований. З липня 2015 року він працював різноробочим в деревообробному цеху. На даний час, працевлаштований в гірничому цеху підприємства колонії. У випадку заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, він буде проживати в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області та працюватиме у м. Вижниця Чернівецької області.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки, враховуючи особу засудженого ОСОБА_5 , його несумлінне відношення до праці та незразкову поведінку, вважають, що останній за час відбування покарання не довів, що він став на шлях виправлення, а тому клопотання адвоката ОСОБА_6 є передчасним.
Разом з тим, прокурор зазначив, що довідка, видана ФОП ОСОБА_7 про можливість працевлаштування засудженого, є неналежним доказом, оскільки вона не скріплена печаткою підприємця.
Голова спостережної комісії Сокирянської РДА ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого покладає на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, виходячи із вказаних норм кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 13.05.2009 року вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області за ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1, 263 ч.1, 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому відраховано з 30.01.2009 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 30.01.2017 року.
Таким чином, станом на час постановлення судом даної ухвали, засуджений ОСОБА_5 відбув 6 років 8 місяців 22 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 3 місяці 8 днів.
Судом встановлено, що за час перебування в слідчому ізоляторі м. Чернівці, ОСОБА_5 , до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
До СВК №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області прибув 08.09.2009 року.
Згідно протоколу засідання адміністративної комісії СВК №67 від 30.05.2014 року №11, засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в клопотанні комісії перед судом про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, як особі, яка не довела що стала на шлях виправлення.
Суд не погоджується із таким висновком адміністрації колонії, з огляду на таке:
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно п.2 Постанови, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно довідки № 639 від 07.09.2015 року, виданої відділом організації та нормування праці СВК №67 та характеристики засудженого, ОСОБА_5 з моменту прибуття до установи і до жовтня 2012 року періодично залучався до різних оплачуваних робіт на підприємстві установи. З жовтня 2012 року по грудень 2013 року включно, працевлаштований не був. З січня 2014 року по грудень 2014 року та в період з лютого 2015 року по квітень 2015 року був працевлаштований різноробочим пошивочного цеху. З липня 2015 року працевлаштований різноробочим деревообробного цеху.
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і джерелом права встановлено, що жодна людина не може бути приневолена до примусової чи обов`язкової праці крім будь-якої роботи, виконання якої зазвичай вимагається під час ув`язнення.
З матеріалів, що містяться в провадженні та пояснень представника виправної колонії вбачається, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання, роботи, які зазвичай вимагаються від засудженого, зокрема по благоустрою установи, виконував.
Згідно характеристик засудженого, затверджених начальником СВК №67 від 30.05.2014 року та від 10.09.2015 року, засуджений ОСОБА_5 , заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує посередньо. Участі в самодіяльних організаціях не приймає. Утримує в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. По відношенню до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень, отримує посилки. Взаємовідносини добрі.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі за порушення вимог режиму відбування покарання в трьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, два з яких, були застосовані не за грубе порушення вимог утримання. Останнє стягнення було призначене 12.12.2012 року. Не заохочувався.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Частиною 2 ст. 65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Згідно ч.4 ст. 126 КВК України, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , під час відбування покарання у виді позбавлення волі, заходи виховного впливу, які проводяться у відділенні установи відвідує, на їх проведення реагує посередньо.
Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 21.07.2010 року, засуджений ОСОБА_5 , під час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «професія», здобувши спеціальність «електрогазозварювальник» 2-го розряду в навчальному центрі при установі.
Відповідно до атестаційних листів засудженого, за період з 20.01.2014 року по 23.07.2014 року та з 23.07.2014 року по 08.01.2015 року, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , як «Дотримується вимог режиму» та «Стає на шлях виправлення», станом на 08.01.2015 року.
Згідно вимог ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки №1 від 07.09.2015 року, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 встановлено, що остання гарантує працевлаштування ОСОБА_5 , після звільнення з місць позбавлення волі на посаду підсобного робітника в торговому кіоску, який знаходиться на території ринку в м. Вижниця із оплатою праці в залежності від встановлених норм виробітку, але не нижчою від мінімальної заробітної плати.
Разом з тим, суд не бере до уваги доводи прокурора, з приводу того, що дана довідка є неналежним доказом підтвердження майбутнього працевлаштування засудженого, оскільки вона не скріплена печаткою, з огляду на ст. 128 Господарського кодексу України, яка визначає особливості статусу громадянина як суб`єкта господарювання та не містить вимог щодо обов`язкової наявності печатки у суб`єкта господарювання. Тобто, питання використання печатки при здійсненні господарської діяльності фізична особа-підприємець, вирішує особисто.
Окрім цього, видана ФОП ОСОБА_7 довідка, не пов`язана безпосередньо із здійсненням нею господарської діяльності, а носить лише інформаційний характер.
Згідно повідомлення старшого інспектора Вижницького РП КВІ УДПтСУ в Чернівецькій області № 16/1-910 від 25.09.2015 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_7 підтвердила можливість працевлаштування засудженого ОСОБА_5 після його звільнення, на посаду різноробочого із орієнтовним розміром заробітної плати 1400 грн.
Крім цього, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області № 1922 від 07.09.2015 року, після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_5 буде зареєстрований та проживатиме за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній під час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів той факт, що він став на шлях виправлення і йому може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання.
Окрім того, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, на думку суду, буде стимулювати його виправлення, заохочуватиме його до остаточної відмови від подальшої злочинної діяльності, сприяючи скорішому досягненню мети покарання.
Керуючись ст.ст.6, 65 ч.2, 118 ч.1, 126 ч.4 КВК України, ст. 57, 82 КК України, п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців 8 (восьми) днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців 8 (восьми) днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.
Копію цієї ухвали надіслати для виконання Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Сторожинецькому районному суду Чернівецької області і засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 7 діб з дня її оголошення, а особам, які не були присутні під час її оголошення, протягом 7 діб з дня вручення копії.
Суддя: