АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/1814/15-к
Справа №11-кп/791/53/16 р. Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року січня місяця «14» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
ЗахисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000592, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого

10.10.2014 р. Суворовським районним судом м. Херсона за

ч. 1 ст. 122 КК України до обмеження волі на три роки,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до обмеження волі на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 10.10.2014 р. і остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на три роки чотири місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Постановлено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1 635 гривень і моральної шкоди 5 000 гривень та на користь держави за лікування потерпілої 2 398 гривень і за залучення експертів 220 гривень та 786 гривень 24 копійки.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він 20 жовтня 2014 року близько двадцять першої години двадцять хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки « ЗАЗ DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вул. І.Кулик в м. Херсоні на перехресті з вул. Миру, порушив п. п. 1.5, 2.3 б і 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості або зупинки автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 . В результаті таких дій ОСОБА_9 і дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій ставить під сумнів законність та обґрунтованість постановленого щодо обвинуваченого вироку. Як вказує апелянт, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд неповно дослідив докази та допустив істотні порушення кримінального процесуального законодавства. Зокрема, суд не дослідив постанови слідчого і прокурора про відповідно закриття кримінального провадження та скасування такої постанови слідчого, висновок судово-медичного експерта від 14.11.2014 р. Крім того, суд відмовив у виклику заявленого захистом свідка та у задоволенні клопотання обвинуваченого про відмову у проведенні судового засідання у режимі відео конференції та у його бажанні безпосередньо бути присутнім в судовому засіданні. Не звернув увагу суд і на порушення норм процесуального права при призначенні слідчим додаткової судово-медичної експертизи. Просить вирок скасувати і постановити новий вирок, виправдавши обвинуваченого.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність залишення вироку без зміни, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо допущених місцевим судом істотних порушень кримінального процесуального законодавства заслуговують уваги.

Відповідно до вимог ст. 323, 336 КПК України присутність обвинуваченого у судовому засіданні під час розгляду щодо нього кримінального провадження є обов`язковою. Судове засідання може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

За даними кримінального провадження судом за власною ініціативою 26.05. 2015 року прийняте рішення про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у зв`язку з перебуванням обвинуваченого у Веселівському виправному центрі № 8 Запорізької області, де він на той час відбував покарання, призначене попереднім вироком. В судовому засіданні від 08.06. 2015 р. обвинувачений не заперечував проти здійснення дистанційного судового провадження. 15.07 2015 р. за клопотанням обвинуваченого судом було призначено захисника і з цього часу захист інтересів обвинуваченого здійснювала адвокат ОСОБА_7 . За змістом інформації, що міститься на технічному носії фіксації перебігу судового розгляду, 30 вересня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від проведення судового засідання в режимі відео конференції та просив доставити його в зал судових засідань для безпосередньої участі в судовому засіданні. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання та в порушення вимог ст. 336 КПК України продовжив судовий розгляд кримінального провадження 13.10. 2015 р., 22.10. 2015 р. і 26. 10. 2015 р. шляхом здійснення дистанційного судового провадження про що у вказані дати постановлялась ухвала. Крім того, після призначення захисника для захисту інтересів обвинуваченого останній і захисник були позбавлені можливості безпосереднього спілкування. Такі допущені місцевим судом порушення кримінального процесуального законодавства порушили право обвинуваченого на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства і є безумовною підставою для скасування вироку у відповідності до ст. 412 КПК України з призначенням нового судового розгляду.

Як на доказ вини обвинуваченого у вчиненні злочину суд у вироку послався на висновок судово-медичної експертизи від 18.02.2015 р. ( а.п. 28). Разом з тим, вказаний документ не є висновком експерта а лише думкою спеціаліста, що суперечить вимогам ст. 242 КПК України, за змістом якої тяжкість тілесних ушкоджень може бути підтверджена лише висновком експерта. Нез`ясування цього питання необхідно визнати неповнотою судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність ухвалення апеляційним судом виправдувального вироку суперечить змісту ст. 407 КПК України так як апеляційною інстанцією таке судове рішення після скасування вироку місцевого суду не може бути прийняте.

З оглядом на викладене, колегія суддів вважає, що під час судового провадження суд першої інстанції залишив поза увагою обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення, та допустив істотні порушення кримінального процесуального законодавства у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 410, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляцій ну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 жовтня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд цього кримінального провадження в Дніпровському районному суді м. Херсона.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя