Провадження № 1-кс/461/7663/15
У Х В А Л А
30.12.2015 року м. Львів
Слідчий судя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання слідчого про визнання потерпілим ,-
скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим незаконно винесено постанову від 01.12.2015 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні. Уточнивши вимоги скарги, просить суд скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 01.12.2015 року, та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги та доповнення до неї. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор та слідчі в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили, вважають відмову слідчого у задоволенні клопотання про визнання потерпілим обґрунтованою та підставною, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_6 від 13.11.2015 року не вбачається, що останньому, внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, так як жодного повідомлення по заподіяння такої шкоди у клопотанні не зазначено, просять у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення скаржника, слідчих, висновок прокурора, дослідивши інші матеріали скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Пунктом 5 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що 20.11.2015 року старшим слідчим ГУ НП у Львівській внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.357, ч.3 ст.357, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст365, ч.2 ст.366 КК України на підставі заяв ОСОБА_6 про те, що колишні службові особи фінансово економічного управління штабу Західного оперативного командування Міністерства оборони України, шляхом зловживання службовим становищем викрали особливо важливі документи розрахункову книжку ОСОБА_6 , заволоділи важливими особистими документами ОСОБА_6 розрахунковою книжкою; за попередньою змовою групою осіб, підробили офіційні документи пенсійні документи ОСОБА_6 ; використали завідомо підроблений документ розрахункову книжку ОСОБА_6 під час нарахування йому пенсії , перевищили свої службові повноваження під час оформлення пенсійних документів ОСОБА_6 , що спричинили йому тяжких наслідків; підробили пенсійні документи ОСОБА_6 , що спричинило йому тяжких наслідків.
13.11.2015 року ОСОБА_6 звернувся до військової прокуратури Львівського гарнізону із клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та вручення йому пам`ятки потерпілого.
30.11.2015 року клопотання скероване військовою прокуратурою Львівського гарнізону отримане ГУ НП у Львівській області.
Постановою про відмову з задоволенні клопотання від 01.12.2015 року, винесено старшим слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 13.11.2015 року, щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.
Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Тобто в судовому засіданні встановлено, що слідчим розглянуте клопотання ОСОБА_6 у визначені законодавцем строки, та за результатами розгляду клопотання ухвалено постанову із остаточним рішенням.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , від 01.12.2015 року ОСОБА_6 на день винесення постанови, правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_6 від 13.11.2015 року не вбачається, що останньому внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Не конкретизовано даних обставин і у судовому засіданні. Матеріали особової справи скаржника не перебувають в розпорядженні слідчого оскільки витребувані та знаходяться в розпорядженні військової прокуратури Львівського гарнізону, де розслідується кримінальне провадження за схожими обставинами. Питання про визнання потерпілим може бути вирішено після додаткового зясування обставин, після витребування матеріалів особової справи скаржника із військової прокуратури Львівського гарнізону.
Вказане свідчить про відсутність, на даний час, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про спричинення колишніми службовими особами фінансово економічного управління штабу Західного оперативного командування Міністерства оборони України ОСОБА_6 моральної, фізичної чи майнової шкоди, настання якої згідно ст. 55 КПК України є підставою до визнання особи потерпілою.
Крім того, скаржником не зазначено розміру завданої йому шкоди, не вказано якими конкретно діями яких колишніх службових осіб фінансово економічного управління штабу Західного оперативного командування Міністерства оборони України, коли і де, з яких мотивів, яким способом, йому завдана шкода, не додано жодних матеріалів, які б підтверджували факт заподіяння шкоди, не заявлено вимог про відшкодування завданих збитків.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку що постанова старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , від 01.12.2015 року винесена правомірно, відповідає нормам КПК України, тому підстави для її скасування відсутні, що вказує і на відсутність підстав зобов`язання слідчого ОСОБА_4 про визнання скаржника потерпілим .
Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-
у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим, відмовити за безпідставністю.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .