Справа № 453/615/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/632/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження № 00000195 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Сколівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2010 року за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого постановою Дрогобицького міського суду Львівської області від 07 травня 2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 01 рік 03 місяці 09 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

та обвинуваченого ОСОБА_10

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, ОСОБА_11 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 03 червня 2015 року ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки з покладенням відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків.
ОСОБА_12 визнаний винуватим у тому, що він 10 березня 2015 року, близько 20 години, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по дорозі Київ-Чоп, на 675 км + 800 м, у напрямку до м.Львова, неподалік с.Козьова Сколівського району Львівської області, не дотримався правостороннього руху, створив небезпеку та перешкоду для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виконував маневр обгін на ділянці з обмеженою оглядовістю, перед виконанням маневру обгін не переконався, що зустрічна смуга руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перетнув дорожню розмітку 1.1 вузька суцільна лінія, створив аварійну обстановку та скоїв зіткнення з вантажним фургоном рефрижератором «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який в цей час рухався по вище вказаній ділянці дороги в напрямку до м.Чоп. Своїми діями обвинувачений порушив вимоги Р.1 п.1.2; 1.3; 1.5; Р.2 п.2.3 (Б), 2.9 (А); 12 п.12.1;, Р.12 п.12.3; Р.14 п.14.2 (В), (Г) і горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29 від 31 березня 2015 року ОСОБА_14 , як пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_12 , отримав тяжкі тілесні ушкодження з ознакою небезпеки для життя. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 30 від 26 березня 2015 року ОСОБА_15 , як пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_12 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вказаний вирок прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження, ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, фактичних обставин справи та доведеність винуватості останного, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін три роки. Мотивує це тим, що судом безпідставно застосовано вимоги ст. 75 КК України та призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_12 про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зазначена кваліфікація злочинних дій ОСОБА_12 ніким не оспорюється і останній таку визнає.

Апелянт подав апеляційну скаргу щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_12 , на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно врахував характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, щире каяття винного у вчиненому.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_12 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав, вірно застосував норму права вимоги ст. 75 КК України, врахувавши особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та вагітну дружину, щиро розкаявся у вчиненому, заявлені позовні вимоги визнав, потерпіла просить не позбавляти його волі.
Тобто, суд, обираючи покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України та вмотивував своє рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України та звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком три роки з покладенням відповідно до ст. 76 КК України певних обов`язків є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав до скасування вироку суду відносно ОСОБА_12 не вбачає жодних.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим така до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Сколівського районного суду Львівської області від 03 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_18 ОСОБА_19