Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» жовтня 2010 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого судді- Коломійця М.В.

Суддів - Гавриш Г.П., Лекан І.Є.

з участю прокурора - Зварича В.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали за апеляцією прокурора Шумського району на постанову Шумського районного суду від 22 жовтня 2010 року про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту,-

встановила:

цією постановою відмовлено в обранні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

В апеляції прокурора Шумського району ставиться питання про скасування даної постанови.

Заслухавши слідчого, який розслідує дану кримінальну справу та міркування прокурора, який підтримав подану апеляцію, розглянувши представлені матеріали, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляція до задоволення не підлягає.

Як видно з матеріалів справи, органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 12 жовтня 2010 року близько 23. год. жителі с. Людвище Шумського району Тернопільської області ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийшли на територію господарства жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 де виявили автомобіль марки ВАЗ 2104 р.н.з. 62430 РВ, який належить ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скориствшись тим. що ключі від автомобіля знаходилися в замку запалювання, виштовхали автомобіль з території господарства на вилицю с. Людвище, Шумського району, де завівши двигун автомобіля, відїхали від господарства ОСОБА_3

За даним фактом 13 жовтня 2010 року Шумським РВУ МВСУ була порушена кримінальна справа за № 1162423 за ознаками злочину, передбаченими ч.2 ст.289 КК України і цього ж дня ОСОБА_1 був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину у порядку ст. 106 КПК України.

15 жовтня 2010 року строк тримання під вартою ОСОБА_1 продовжено до 10 діб.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Відмовляючи в задоволенні подання Слідчого СВ Шумського РВУ МВС України в Тернопільській області, щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_1, запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд 1-ї інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 148,149 КПК України взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який повинен обиратися лище за наявності підстав, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним чи обвинувачуваним процесуальних обов'язків та його належної поведінки.

Обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді взяття під варту лише з огляду на те, що санкція ч.2 ст. 289 КК України передбачає позбавлення волі на строк більше 5 років не є достатнім доводом, оскільки це не є обов'язковою умовою при обранні даного запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та представлених суду документів. ОСОБА_1А має постійне місце проживання, зізнався у вчиненому злочині, щиро розкаявся у скоєному. Слідством суду не представлено жодних доказів, які б вказували на те, що перебуваючи на волі обвинувачений буде ухилятися від слідства та суду, а тому обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді взяття під варту з мотивів ухилення його від досудового слідства та суду є безпідставними.

Таким чином як в судовому засідання в суді 1-ї інстанції так і під час апеляційного розгляду не було представлено переконливих мотивів того, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_1 буде неналежною і він буде перешкоджати встановленню істини у справі та ухилятися від слідства та суду чи продовжувати займатись злочинною діяльністю.

Посилання ж апелянта в апеляції на те, що ОСОБА_1 знаходячись на волі буде безпосередньо перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати злочинну діяльність, ніде не працює, нічим не займається а також безпосередній характер вчинення злочину а обрання запобіжного заходу не пов'язаного з триманням під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки, є голослівним і не підтверджується будь-якими фактичними даними.

З наведених вище обставин колегія суддів вважає, що постанова судді про відмову в обранні щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є законною та обґрунтованою і до скасування не підлягає.

Керуючись ст.ст. 155, 165-2, 382 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляцію прокурора Шумського району залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду від 22 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_1 -без змін.

Головуючий підпис Судді два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_4