АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3324/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6 ,

його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без його виклику, а копію рішення слідчого судді він отримав в Голосіївському районному суді міста Києва лише 11 листопада 2015 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, тоОСОБА_6 вважає її незаконною. Зокрема, апелянт стверджує, що грошові кошти є особистою власністю його дружини ОСОБА_10 та вони не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.

Також автор апеляції зазначає, що оскаржувана ухвала містить неправдиві відомості, що грошові кошти були вилучені під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_6 вказує, що його було викликано для участі в допиті у кримінальному провадженні № 0000495 в якості свідка, під час якого він давав пояснення, в тому числі і щодо вилучених грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого суддіОСОБА_6 не пропустив, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 12 жовтня 2015 року без виклику ОСОБА_6 . Лише 11 листопада 2015 року ОСОБА_6 отримав копію ухвали слідчого судді, а 16 листопада 2015 року подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, ОСОБА_6 не пропустив п`ятиденний строк апеляційного оскарження.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ ГУМВС України в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000495, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 206, ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб у невстановлений час винник злочинний умисел, спрямований на протидію законній господарській діяльності ТОВ «АВТО КАДІ-73». З цією метою зазначені особи, діючи у складі організованої групи, розробили злочинний план, направлений на припинення господарської діяльності ТОВ «АВТО КАДІ-73» (основний вид діяльності товариства надання послуг з реалізації паркувальних талонів шляхом їх продажу), з метою особисто отримувати від водіїв транспортних засобів грошові кошти за паркування, при цьому не маючи на те жодних законних підстав.

18 травня 2015 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені особи прибули за адресою: АДРЕСА_3 , і, перебуваючи на паркувальному майданчику транспортних засобів для пасажирських перевезень, діючи в складі організованої групи та виконуючи умови заздалегідь розробленого злочинного плану, висловили працівникам ТОВ «Авто Каді-73» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 протиправну вимогу про припинення реалізації паркувальних талонів, при цьому погрожуючи фізичною розправою у випадку не виконання вказаної вимоги.

19 травня 2015 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені особи знову прибули за вищевказаною адресою та, перебуваючи на паркувальному майданчику транспортних засобів для пасажирських перевезень, діючи у складі організованої групи та виконуючи умови заздалегідь розробленого злочинного плану, повторно висловили працівникам ТОВ «Авто Каді-73» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 протиправну вимогу про припинення реалізації паркувальних талонів, при цьому погрожуючи фізичною розправою у випадку не виконання їх вимоги.

Після вказаних подій працівники ТОВ «Авто Каді-73» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сприйняли погрози, як реальні, і, побоюючись за власне життя та здоров`я, вимушені були припинити виконання своїх обов`язків, що відповідно мало наслідком припинення законної господарської діяльності ТОВ «Авто Каді-73» до 08 жовтня 2015 року, що є тяжкими наслідками.

В подальшому з метою відновлення здійснення законної господарської діяльності, припиненої раніше ОСОБА_13 та іншими особами, працівники ТОВ «Авто Каді-73» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 08 жовтня 2015 року розпочали свою діяльність шляхом продажу паркувальних талонів за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 136.

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші невстановлені особи, довідавшись про початок здійснення господарської діяльності працівниками ТОВ «Авто Каді-73», 09 жовтня 2015 року приблизно о 13 год. 00 хв. прибули за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 136, та, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті припинити здійснення законної господарської діяльності ТОВ «Авто Каді-73», діючи повторно, висловили працівникам вказаного товариства протиправну вимогу про припинення здійснення господарської діяльності, при цьому погрожуючи фізичною розправою у випадку не виконання їх вимоги, після чого були затримані працівниками міліції.

Проведеними під час досудового розслідування слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами встановлено, що до організації та до перешкоджання законній господарській діяльності ТОВ «Авто Каді-73» на території міста Києва, крім вищезгаданих осіб, безпосередньо причетний ОСОБА_6 , який є утримувачем грошових коштів, що незаконно збирають з інших перевізників та в подальшому передають останньому для їх збереження і використання на потреби всіх учасників кримінального правопорушення.

09 жовтня 2015 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено і вилучено грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ.

12 жовтня 2015 року слідчий СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року дане клопотання було задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000495, про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 , та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави вважати, що грошові кошти, які тимчасово були вилучені під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування. При цьому слід зауважити, що хоча ОСОБА_6 на даний час і не є підозрюваним у кримінальному провадженні, але, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно не тільки підозрюваного, але і на майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, причому незалежно від того, хто є власником цього майна, оскільки таке майно фактично є речовим доказом.

З урахуванням викладеного слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта,встановив належні правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170, п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення вказаного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Що стосується доводів ОСОБА_6 про належність грошових коштів, на які накладено арешт, його дружині ОСОБА_10 від продажу в квітні 2013 року квартири та інших зберігань, то вони є непереконливими, оскільки, виходячи з того, що квартира була продана по договору купівлі-продажу за 120000 гривень ця сума грошових коштів навіть не покриває ту суму, яка була вилучена в гривнях під час обшукуза місцем фактичного проживання ОСОБА_6 . Походження в такому випадку грошових сум в доларах США та в російських рублях автором апеляції не пояснюється, а пояснення ОСОБА_6 , надані ним в протоколі обшуку, взагалі є суперечливими вищевикладеному, оскільки в них він вказує, що 15000 доларів США і 121000 гривень належать його дружині від продажу квартири, що не відповідає сумі, вказаній в договорі купівлі-продажу квартири.
Між тим, протокол за результатами проведення оперативно-технічного заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, який доданий до клопотання слідчого, дає достатні підстави вважати, що саме ОСОБА_6 і є утримувачем грошових коштів, які незаконно збирають фігуранти у даному кримінальному провадженні з перевізників.
Хоча в мотивувальній частині ухвали слідчого судді двічі вказана неправильна адреса місця фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_2 , на що звертається увага в апеляційній скарзі, однак це є технічною помилкою, яка не впливає на вирішення питання про накладення арешту на майно і може бути виправлена в порядку ст. 379 КПК України. При цьому слід зазначити, що в цій же мотивувальній частині ухвали слідчого судді п`ять разів вказана правильна адреса місця фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_1 . Правильна адреса місця фактичного проживання ОСОБА_6 вказана і в резолютивній частині ухвали слідчого судді, а тому зазначена помилка не може служити підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 09 жовтня 2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти на загальну суму 141100 гривень, 15950 доларів США та 18050 рублів РФ, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4