Справа № 449/1268/13-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2015 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представників

потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни Львівської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

та

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с Волове Перемишлянського району Львівської області, житель АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.146 ч.2, 296 ч.4 КК України,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Львів, житель АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, приватного підприємця, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та жительки АДРЕСА_4 , українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, розлученої, приватного підприємця, , раніше не судимої

у скоєнні злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В:
Як випливає із обвинувального висновку (а.с.248-274, Т.2) 22 січня 2012 року біля 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в міському парку по вулиці Тарнавського м Бібрки Перемишлянського району Львівської області, безпричинно пристали до ОСОБА_12 , кричали, виражався нецензурними словами в адресу останнього, умисно, з хуліганських спонукань наносили ОСОБА_12 удари ногами і руками в різні частини тіла. Крім того, ОСОБА_4 із присторою для відстрілу гумовими кулями, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вистрелив ОСОБА_12 в праву ногу, а ОСОБА_6 наніс ОСОБА_12 удар дерев`яною битою по плечі, тобто предметом спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень. В наслідок чого ОСОБА_12 було спричинено одну рану на правій нозі, один синець на лівій руці та один синець на правій руці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. На зауваження присутніх в парку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не реагували, а продовжували кричати, виражатись нецензурними словами, продовжували свої хуліганські дії впродовж тривалого часу.

Після вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_12 в міському парку по вулиці Тарнавського м Бібрки Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_5 одягнув на руки ОСОБА_12 металеві кайданки після чого в групі з ОСОБА_4 заштовхали ОСОБА_12 в автомобіль марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить та за кермом якого перебувала ОСОБА_7 . В салоні автомобіля ОСОБА_5 з ОСОБА_4 натягнули ОСОБА_12 на голову капюшон куртки, в яку той був одягнутий, щоб ОСОБА_12 не бачив куди його везуть, після чого ОСОБА_7 на своєму автомобілі разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вивезли ОСОБА_12 до лісу неподалік с Любешка Перемишлянського району Львівської області, де ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прикувавши металевими кайданками ОСОБА_12 до дерева, протягом тривалого часу наносили останньому удари руками та ногами по різних частинах тіла, тобто незаконно позбавили ОСОБА_12 волі. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завезли ОСОБА_12 в м. Бірбку, де залишили на дорозі неподалік АЗС «Окко», що знаходиться по вул. Галицькій м.Бібрка Перемишлянського району Львівської області

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.296 КК України: "Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні пристрою для відстрілу гумовими кулями, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час, вчиненні хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки". Також дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 146 КК України: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань»

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.4 ст.296 КК України: «Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку і мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні металевих кайданок, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження З короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час, вчиненні хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки». Також дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України, а саме: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань».

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України: «Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, нанесенні ударів дерев`яною битою, тобто предметом спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, спричиненні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, перешкоджанні відпочинку громадян в нічний час, вчиненні хуліганських дій впродовж тривалого часу, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки».

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.2 ст.146 КК України за ознаками: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань».

Підсудні в судовому засіданні вину у скоєному не визнали. Покази давати відмовлялись. Однак, в судовому засіданні 14.12.2015 року виявили бажання давати покази.

Підсудний ОСОБА_5 дав суду такі покази. 22 січня 2012 року він вийшов з дому біля 19-20 години. Зустрівся з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та разом поїхали на заправку «ОККО» попити каву, потім поїхали в центр м.Бібрка. Неподалік пожежної частини зустрілись з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (з якими напередодні в них сталась словесна перепалка в барі). Після цього ОСОБА_5 з ОСОБА_4 спустились в парк справити потребу. В парку вони побачили ОСОБА_12 та ОСОБА_16 в яких виник конфлікт з невідомими їм особами. Підсудний ОСОБА_5 побачив як один з невідомих вдарив ОСОБА_12 по голові після чого він впав. Через деякий час пролунав хлопок подібний до звуку петарди. Невідомі розбіглись і підсудній ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 , щоб поміг забрати ОСОБА_12 , який лежав в напівпритомному стані. Вони його підняли і посадили в машину у якій сиділа ОСОБА_7 та поїхали в попутному напрямку в сторону с.Шпильчина. В машині потерпілий ОСОБА_12 почав приходити до тями і почав обвинувачувати їх у тому, що це вони його побили і вимагав кошти в розмірі 15000 доларів США. Після того ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_17 та попросив, щоб він під`їхав на заправку «ОККО» та забрав свого знайомого ОСОБА_12 . Коли підсудні приїхали на заправку, то там їх чекали ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 . ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підвели потерпілого ОСОБА_12 до автомобіля ОСОБА_18 переговорили з присутніми і повернулись до автомобіля ОСОБА_7 .

Підсудний ОСОБА_4 дав суду такі покази. 22 січня 2012 року біля 16-17 години до нього в с.Стрілки приїхала знайома ОСОБА_7 . Через деякий час вони поїхали кататись по місту Бібрка. ОСОБА_7 здзвонилась із своїм братом ОСОБА_6 і домовились зустрітись в м.Бібрка. ОСОБА_7 порозмовляла з ОСОБА_6 десь біля години і він поїхав по своїх справах (десь за дві години до подій у парку). До них приєднався підсудній ОСОБА_5 і вони поїхали до пожарної. Там зустрілись з ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Поговоривши з ними спустились в парк справити потреби. ОСОБА_7 також під`їхала до парку. Там вони побачили що між ОСОБА_19 , потерпілим ОСОБА_20 та невідомими їм особами виник конфлікт. Потерпілого ОСОБА_12 почали бити невідомі, через якийсь час пролунав хлопок, після якого всі розбіглися і на місці конфлікту залишився лежати потерпілий ОСОБА_12 .. Підсудній ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 допомогти підняти ОСОБА_20 і забрати в машину. Посадивши потерпілого в машину вони поїхали в напрямку м.Львів. В автомобілі потерпілий ОСОБА_12 почав звинувачувати їх, що це вони його побили і вимагав в них 15000 доларів США. ОСОБА_4 здзвонився з ОСОБА_21 та попросив, щоб він приїхав на заправку «ОККО» (в м.Бібрка) і забрав потерпілого, оскільки він несе якісь нісенітниці. Коли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_12 приїхали на заправку «ОККО» їх вже чекали ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 . Він з ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_12 підійшли до машини на якій приїхали ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 . Вони перекинулись декількома словами і повернулись до автомобіля ОСОБА_7 після чого пішли на заправку попити кави.

Підсудна ОСОБА_7 дала суду такі покази. Ввечері 22 січня 2012 року вона приїхала до підсудного ОСОБА_4 і вони поїхали кататись. Вона здзвонилась з братом ОСОБА_6 , який якраз їхав на Франківськ, щоб переговорити. Поговоривши з братом, останній поїхав на Франківськ (десь за дві години до подій у парку), а вони з ОСОБА_22 зустрілись з ОСОБА_23 і поїхали кататись. Біля пожарної частини у м.Бібрка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрілись та переговорили з якимось знайомими і захотіли в туалет. Вони спустились пішки до парку, а вона тим часом під`їхала до парку та чекала їх там. Через деякий час вона почула якийсь шум та побачили якусь шарпанину між невідомими їй особами, які знаходились на відстані біля 7 метрів від її машини. Потім пролунав якийсь хлопок і всі розбіглись. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які стояли на відстані метрів 25 від машини підійшли в місце де відбувалась шарпанина, підняли когось з землі та повели до машини. Сіли з ним в машину та сказали їй швидко їхати звідси. Вони доїхали до заправки «ANP» на виїзді з міста Бібрка (в напрямку м.Львова) де і зупинились. Через декілька хвилин потерпілий ОСОБА_12 почав приходити до тями і почав їх звинувачувати, що це вони його побили і вимагав 15000 доларів. ОСОБА_4 подзвонив до ОСОБА_24 та повідомив йому, щоб він приїхав на заправку «ОККО» забрати потерпілого ОСОБА_12 . Коли вони приїхали на «ОККО» то там їх вже чекала червона машина (дев`ятка чи дев`яносто дев`ята). ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та потерпілий ОСОБА_20 вийшли з машини та пішли до людей, які були біля цієї червоної машини. Там вони затримались на декілька хвилин, щось переговорили та ОСОБА_22 і ОСОБА_23 повернулись до машини ОСОБА_25 . Після цього вони пішли пити каву на заправку.

Незважаючи на те, що підсудні свою вину у вчиненні інкримінованих їх злочинів не визнали, суд вважає, що їх вина у скоєні даних злочинів доведена з огляду на таке.

Потерпілий ОСОБА_12 дав суду такі покази (а.с.150-154, Т.4). 22 січня 2012 року до мене подзвонив ОСОБА_26 , щоб я до нього зайшов додому. Я вдягнувся, та пішов до нього. Він по дорозі розказав, що з ним хочуть зустрітися ОСОБА_27 , ОСОБА_5 . Причиною такої зустрічі був конфлікт між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 з одного боку та ОСОБА_13 та ОСОБА_19 з іншого (який стався раніше у барі «Підкова», що у м.Бібрка). Вони підійшли з ОСОБА_28 біля кінотеатру, там стояв ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , всі решта, стояв і ОСОБА_22 . Ми підійшли до своїх знайомих і поздоровалися. Група незнайомих мені людей (5-6 чоловік) разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підійшли до нас і вимагали, щоб ОСОБА_32 витягнув руки з кишені. Він не хотів цього робити, а через якийсь час він почав від них втікати. В цей час підбігли до мене і вдарили дубинкою (битою) по спині. ОСОБА_33 стояв від мене з ліва. Удар по спині наносив підсудний ОСОБА_34 . До цього часу потерпілий ОСОБА_35 не знав, а хтось із його знайомих розповів йому як звати підсудного і що він там був. ОСОБА_36 впав і намагався встати. В цей момент ОСОБА_33 , вже знаходячись перед потерпілим, витягнув пістолет та вистрілив, попав мені в ногу. Потім почали мене копати. Це все тривало десь хвилин п`ять. Слобода ОСОБА_37 надягнув на мене (лежачого) кайданки і потягнули в сіру машину. В машину сів ОСОБА_27 (з права), ОСОБА_38 (з ліва) і ОСОБА_39 (на переднє крісло пасажира). Інші невідомі сіли в машину БМВ темного кольору яка стояла навпроти і поїхали в невідомому мені напрямку. Мене сірою машиною повезли в ліс (перед с.Любешка) де почали мене там бити і знімали все на відео (знімав ОСОБА_39 , який потерпілого не бив). В лісі це все тривало біля семи хвилин. За кермом машини була підсудна ОСОБА_40 , яка в лісі також мені погрожувала і нецензурно лаялась. Після чого завезли мене до заправки «ОККО» там був ОСОБА_41 , ОСОБА_29 і ОСОБА_42 , які мене забрали. ОСОБА_36 сказав щоб мене завезли додому, однак я відключився мене завезли до лікарні там витягнули мені кулю, потім я відійшов від того шоку і втік додому. Потерпілий перебував у шоковому стані, - тому коли відійшов то десь за два тижні по тому звернувся в міліцію з заявою. Тоді ж знімав і побої. До цього часу більшість синців вже посходило. Розбіжності в своїх показах (марка автомобіля, звинувачення в цих діях ОСОБА_43 брата підсудного) потерпілий пояснював шоковим станом і тим, що переплутав братів. Тим не менше в судовому засіданні 30.05.2014 року потерпілий підтвердив, що обставини викладені в обвинувальному висновку відповідають дійсності і саме так все було (а.с.189, Т.4).

Свідок ОСОБА_16 14.07.2014 року дав суду такі покази (а.с.231-233, Т.4). Того дня до нього подзвонив ОСОБА_29 і сказав, що з нами хоче зустрітися ОСОБА_27 , щоб ми з ОСОБА_20 підійшли біля кінотеатру. Ми з ОСОБА_20 прийшли до кінотеатру в м.Бібрка. Там були підсудні та ще декілька невідомих йому осіб. Яка точно була година він не пам`ятає. Корнило стояв з права від мене. Почали говорити про конфлікт, який раніше був між нами в барі. ОСОБА_33 стояв напроти ОСОБА_12 . Я почув постріл і крик, що схожий на голос ОСОБА_12 . Я побіг до старої школи, а потерпілий залишився. На наступний день я побачився з ОСОБА_20 вдома, він лежав з перев`язаною ногою. На наступний день я розмовляв з ОСОБА_13 , який розповів, що ОСОБА_20 підстрілив ОСОБА_27 , і що Корнила після стрілянини забрали десь і повезли на НІСАНІ. Свідок також підтвердив, що серед присутніх багато хто був з гумовими молотками, серед них був також підсудний ОСОБА_34 . Свідок також наполягав на тому, що ці події мали місце вже давно і багато чого він може не пам`ятає, але ті покази, які він давав на досудовому розслідування відповідають дійсності.

20.03.2015 року свідок ОСОБА_44 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). Він 22 січня 2012 року ввечері бачив конфлікт, який стався між невідомими особами та ОСОБА_45 . Однак, свідок стояв далеко і нічого конкретного сказати не може. Після того, як суд оголосив його покази дні на досудовому розслідуванні, свідок визнав, що це його підпис на цих показах, однак там є неточності. Зокрема, свідок заперечив про простріли, кайданки та садіння потерпілого в машину.

20.03.2015 року свідок ОСОБА_46 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). На початку січня 2012 року свідок перебував разом із своїми знайомими ОСОБА_47 та ОСОБА_48 в приміщені кафе-бару «Підкова», що у м.Бібрка. Там у нього з підсуднім ОСОБА_49 виник конфлікт і вони пошарпались. Під час цього конфлікту потерпілий ОСОБА_12 виразився нецензурно в сторону дівчини ОСОБА_50 . 22 січня 2012 року свідок гуляв по центрі м.Бібрка та зустрівся з ОСОБА_17 . Коли вони перебували в парку, то свідок побачив, що там щось відбувається. Стояло багато людей (чоловік 15) серед них були підсудні ОСОБА_33 та ОСОБА_51 . Підсуднього ОСОБА_52 свідок не пригадує. З чорного автомобіля схожого на автомобіль марки БМВ вийшло декілька людей в руках яких він щось мпомітив. Почалась бійка ОСОБА_20 почали бити. Хто саме і куди бив свідок не бачив, оскільки, стояв на відстані біля 8 метрів від них. Згодом він почув хлопок схожий на постріл і хтось крикнув « ОСОБА_53 ». З чого свідок зробив висновок, що це був постріл і стріляв ймовірно ОСОБА_27 . Після цього свідок побачив, як ОСОБА_33 і ОСОБА_38 підняли потерпілого ОСОБА_54 та повели до машини та кудись повезли. Згодом до ОСОБА_24 передзвонив ОСОБА_33 та сказав, щоб ми їхали на заправку «Окко» і забрали ОСОБА_55 . Свідок з ОСОБА_21 , ОСОБА_56 приїхали на заправку і забрали потерпілого ОСОБА_54 з ними також сів в машину і ОСОБА_57 . Свідок також стверджував, що не бачив, щоб підсудна ОСОБА_58 в парку наносила удари ОСОБА_59 . Також свідок не міг пригадати чи був в парку підсудний ОСОБА_6 і чи він наносив удари. Не пам`ятає він також номер темного автомобіля, який стояв біля парку. Між подіями, які стались у парку та заправкою «Окко» куди привезли потерпілого пройшло десь хвилин 40.

20.03.2015 року свідок ОСОБА_17 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). 22 січня 2012 року ввечері до нього подзвонив ОСОБА_60 і попросив підійти в центр, бо з ними хоче порозмовляти ОСОБА_61 . Свідок подзвонив до ОСОБА_62 і ми всі зустрілись біля пожежної частини. Там ми поспілкувались з ОСОБА_49 і врегулювали конфлікт, який виник між нами раніше. ОСОБА_22 хотів ще поспілкуватись з ОСОБА_48 та потерпілим ОСОБА_45 . Вони по телефону повідомили, що скоро будуть. Однак ОСОБА_27 не захотів їх чекати біля пожарної і він почав спускатись вниз до парку (пішов їм на зустріч). В парку свідок став очевидцем бійки. Почув хлопок і впав на землю. В момент хлопка він якраз розмовляв з підсдною ОСОБА_63 . Побачив, що ОСОБА_20 лежав на землі. Потім він побачив, що ОСОБА_33 забрав ОСОБА_54 до машини і десь повіз. ОСОБА_6 на місці конфлікту не пам`ятає. Через деякий час ОСОБА_27 зателефонував до нього і сказав, щоб він приїхав і забрав потерпілого ОСОБА_12 з заправки «Окко». Свідок з ОСОБА_64 та ОСОБА_56 (на автомобілі ОСОБА_18 ) поїхали за потерпілим. Забрали його з заправки, він почав втрачати свідомість і вони відвезли його до Бібрської лікарні.

17.10.2014 року свідок ОСОБА_65 дав суду такі покази (а.с.264-267, Т.4). Він не був очевидцем цих подій і йому невідомо, чому його взагалі прив`язують до цієї справи. Він дізнався про цей конфлікт, коли до нього подзвонив дільничний і сказав, що треба поговорити. Приїхала міліція, забрала в мене телефон і стверджувала, що він знімав ці всі події на відео. В той день він був з іншою компанією: ОСОБА_66 , ОСОБА_67 та ОСОБА_68 . Такі ж покази свідок давав 26.03.2012 року (а.с.60-62, Т.1). З приводу пояснень від 25.02.2012 року (а.с.24, Т.1) з яких вбачається, що в момент конфлікту він знаходився поруч свідок стверджував, що давав такі пояснення під тиском працівників міліції.

7.11.2014 року свідок ОСОБА_69 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). Того дня ввечері він вже збирався йти спати, як йому подзвонив ОСОБА_30 і попросив його поїхати пошукати ОСОБА_20 , пояснивши, що ОСОБА_20 повезли в невідомому напрямку. Оскільки не знайшли нікого більше кому їхати, подзвонили і попросили мене. Я сів в машину і ми поїхали шукати ОСОБА_70 машині знаходились ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . За якийсь час до ОСОБА_71 подзвонив ОСОБА_22 і сказав, що привезе ОСОБА_20 в центр за п`ять хвилин. Однак через якийсь час ОСОБА_22 подзвонив вдруге і сказав, щоб ми під`їхали на заправку «ОККО». На самій заправці далі стояв автомобіль ОСОБА_72 біля якого стояла підсудна ОСОБА_40 . На виїзді із заправки стояв ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і збоку стояв ОСОБА_20 . До них з машини вийшов ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вони щось переговорили, тоді вони ОСОБА_20 посадили до нас в машину. Ми побачили, що в Корнила рана на нозі і тому повезли його до лікарні. В лікарні з ноги ОСОБА_20 витягли кулю, яка це була куля свідок не знає. В потерпілого ОСОБА_12 права сторона лиця була добряче спухла, а щодо одягу то свідок не звернув уваги.

7.11.2014 року свідок ОСОБА_73 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). Цього дня напередодні він повернувся з роботи і поїхав в центр м.Бібрка. В центрі він був з ОСОБА_74 та ОСОБА_75 . Там бачив і вітався з ОСОБА_49 . До нас підійшов якийсь п`яний чоловік, попросив завести його додому на Козину, я спершу не хотів його підвозити, але він просив і я погодився його відвести на Козину. Повернувшись він забрав ОСОБА_76 зустрілись з ОСОБА_77 та ОСОБА_78 та поїхали на заправку «ОККО». Через 2-3 год., точно не пам`ятаю, туди під`їхав ОСОБА_79 ми порозмовляли і роз`їхалися. Бійки біля кінотеатру не бачив. Не бачив коли ОСОБА_20 привезли на заправку. Весь час свідок був з ОСОБА_80 і ОСОБА_81 . Причому ОСОБА_82 десь відходив на хвилин 10-15. Казав, що йде до дому.

7.11.2014 року свідок ОСОБА_83 дав суду такі покази (а.с.__, Т.__). В той день (дати точно не пам`ятаю) я бачив ОСОБА_50 біля кінотеатру, а потім на заправці ОККО із його дівчиною. Слободи не бачив, не пам`ятаю. ОСОБА_6 - взагалі прізвища такого не знаю, і його не знаю. Підсудню ОСОБА_84 знаю. Ввечері бачив ОСОБА_20 в центрі. Він йшов з ОСОБА_19 , підійшов до машини, бо в моїй машині сиділа його дівчина зараз вона його дружина. Вона сиділа в машині з моєю дівчиною вони підходили до мене. Корнило поговорив з своєю дівчиною і пішов. Ми привіталися і я поїхав на ОСОБА_85 . На заправці я нічого не бачив. Я вже був на ОККО коли приїхав ОСОБА_79 , ми стояли поговорили може 5-хв., може більше, і я поїхав додому. Я бачив там ОСОБА_86 . Я не пам`ятаю чи там був ОСОБА_20 . Кондзелка свідок бачив, але не пам`ятаю де точно чи в центрі чи на ОККО. В цей вечір він був із своєю дівчиною і дівчиною ОСОБА_20 . Свідку також були зачитані покази від 07.05.2012р., з якими він погодився. Свідок також пояснив, що підсудного ОСОБА_6 він не знає і не бачив в той день.

В судовому засіданні 15.05.2015 року був допитаний також слідчий ОСОБА_87 (а.с.__, Т.__), який стверджував, що свідок ОСОБА_14 підписував протокол свого допиту та протокол очної ставки з ОСОБА_88 в якому практично ідентичні покази. Ніякого тиску на свідків на досудовому слідстві не чинилось і ніхто з них з цього приводу не звертався до міліції. Крім того, протокол очної ставки з ОСОБА_88 та ОСОБА_14 підписував також захисник ОСОБА_89 у якого не було до нього ніяких претензій.

15.05.2015 року був допитаний також свідок ОСОБА_90 (а.с.__, Т.__), який пояснив, що не був очевидцем подій які стались 22 січня 2012 року в парку в м.Бібрка. потерпілого ОСОБА_20 він знає, бо вчився з ним в паралельному класі. Можливо він переплутав його з братом ОСОБА_91 .

15.05.2015 року свідок ОСОБА_92 дав такі покази (а.с.__, Т.__). До нього як до дільничного подзвонили і сказали про поступлення потерпілого ОСОБА_12 в лікарню. Коли він прийшов відбирати пояснення, то потерпілий відмовився їх давати. Згодом потерпілий написав заяву про злочин. На свідка Кондзелка тиску не чинилось і він давав свідчення в дільничному відділі міліції добровільно.

В судовому засіданні також досліджувались наступні документи:

- Картка первинного обліку інформації (а.с.8, Т.1) з якої вбачається, що на телефон 102 зателефонував черговий хірург Бібрської РЛ ОСОБА_93 та повідомив, що в лікарню поступив ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями та підшкірною раною на нозі.

- Акт судово-медичного дослідження №12 від 1 лютого 2012 року (а.с.19, Т.1) та Висновок експерта №34 від 26 березня 2012 року (а.с.53-54, Т.1) з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_12 виявлено одну рану на правій нозі, один синець на лівій руці та один синець на правій руці. Рана могла виникнути від пострілу гумовою кулею, а синці могли утворитись від ударів гумовими молотками.

- З протоколу допиту експерта (а.с.59, Т.1) випливає, що на тілі ОСОБА_12 (на лівому плечі та лівому передпліччі) виявлено масивний синець, який міг утворитись від удару дерев`яною битою.

- З протоколу допиту ОСОБА_7 (а.с.71-73, Т.1), допитаної в якості свідка випливає, що 22 січня 2012 року вона не була очевидцем побиття потерпілого ОСОБА_12 , його знайомий ОСОБА_27 також ніяких дій відносно потерпілого не вчиняв. В її автомобіль марки «Ніссан Кашкай» сірого кольору того дня потерпілого ОСОБА_12 ніхто не садив і вона нікуди його не возила.

- З протоколу огляду місця події (а.с.76-79, Т.1) вбачається, що на місці конфлікту в парковій зоні м.Бібрка по вул.Тарнавського було виявлено вистріляну гільзу патрона.

- Свідок ОСОБА_65 під час додаткового допиту 29.03.2012 року (а.с.85-86) повідомляв, що 22.01.2012 року бачив, як ОСОБА_33 та ОСОБА_38 наносили удари ОСОБА_12 по різних частинах тіла, почув постріл, перелякався і вирішив піти до дому.

- Свідок ОСОБА_44 на досудовому слідстві давав покази (а.с.100-103, Т.1) згідно яких, 22 січня 2012 року підсудні ОСОБА_33 та ОСОБА_38 та декілька невідомих йому осіб (одного з яких звати ОСОБА_53 ) пішли до парку куди підходив ОСОБА_32 та ОСОБА_20 . В руках у невідомих були резинові молотки. В парку частина невідомих побігли за ОСОБА_48 , а ОСОБА_33 , ОСОБА_38 та ще один невідомий підійшли до потерпілого. ОСОБА_33 витягнув пістолет та вистрелив в Корнила. Свідок бачив як ОСОБА_20 вдарили битою по спині, декілька разів резиновим молотком по тілу. Потім підсудні ОСОБА_33 і ОСОБА_38 силоміць заштовхали потерпілого ОСОБА_12 в автомобіль марки «Ніссан Кашкай» за кермом якого була дівчина ОСОБА_94 . Вони поїхали і через деякий час ОСОБА_29 і ОСОБА_27 здзвонились і останній сказав, що вони привезуть потерпілого на заправку «Окко». З заправки свідок, ОСОБА_95 , ОСОБА_60 , ОСОБА_96 та потерпілий ОСОБА_97 , який почав втрачати свідомість, поїхали в Бібрську лікарню, де йому витягнули з ноги кулю;

- Свідок ОСОБА_46 на досудовому слідстві ( а.с.104-107, Т.1) давав аналогічні покази як і свідок ОСОБА_44 ;

- З висновку судово-балістичної експертизи (а.с.130-132, Т.1) вбачається, що виявлена в парку гільза є частиною пістолетного патрону кал.9 мм. Р.А. з еластичним вражаючим елементом (гумовими кілями). Деформована куля вилучена 23.01.2012 року під час операції з тіла ОСОБА_12 є частиною патрону кал.9 мм. Р.А. з еластичним вражаючим елементом. Однак чи складали дана гільза та куля одне ціле до пострілу встановити не виявилось можливим.

- Допитаний під час досудового слідства ОСОБА_6 (а.с.171-173, Т.1) давав покази аналогічні показам в судовому засіданні.

- З протоколів відтворення обстановки та обставин події (а.с.250-252, 254-256, 258-260, Т.1) проведених із свідками ОСОБА_44 та ОСОБА_98 , а також з потерпілим ОСОБА_12 дані особи фактично підтвердили раніше дані ними на досудовому слідстві покази.

- З протоколу огляду речових доказів (а.с.268-270, Т.1) вбачається, що на штанах ОСОБА_12 в районі правого коліна наявне пошкодження у вигляді розриву тканини діаметром 2,5 см.

- З протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_7 (а.с.20-24, Т.2) вбачається, що її покази практично однакові тим показам, які вона давала в судовому засіданні 14.12.2015 року. Однак, відрізняються від показів даних нею на досудовому розслідування в якості свідка (а.с.71-73, Т.1). Вона також визнала що перед тим між нею ОСОБА_99 , ОСОБА_100 з одного боку та ОСОБА_64 , ОСОБА_47 , ОСОБА_101 виник конфлікт в барі і тоді вони виражались в їх сторону нецензурними словами.

- З протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.66-70, Т.2) вбачається, що його покази практично однакові тим показам, які він давав в судовому засіданні 14.12.2015 року.

- З протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 (а.с.104-107, Т.2) вбачається, що його покази практично однакові тим показам, які він давав в судовому засіданні 14.12.2015 року.

- З протоколу додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.138-141, Т.2) вбачається, що його покази практично однакові тим показам, які він давав в судовому засіданні 14.12.2015 року.

- З протоколу допиту свідка ОСОБА_102 (а.с.184-186, Т.2) вбачається, що підсудний ОСОБА_6 22 січня 2012 року біля 23.30 дійсно підвозив її з АДРЕСА_5 . Однак, точної години свідок так і не вказала.

- В матеріалах справи є також ряд пояснень від свідків, які не з`являлись в судові засіданні та підтримували покази дані ними на досудовому слідстві.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_103 , який стверджував, що ще до побиття потерпілого втік. А тому на думку суду не міг бачити, що там відбувалось потім (хто і скільки ударів наносив потерпілому тощо). Однак суд бере його покази до уваги в частині того, що серед людей, які прийшли до них на розмову були підсудні ( ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_104 ) і що саме підсудній ОСОБА_4 був ініціатором такої зустрічі.

Проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

З показів ОСОБА_103 , ОСОБА_105 та самих підсудних ОСОБА_106 , ОСОБА_107 та ОСОБА_58 вбачається, що між підсудними та потерпілим таки існував невирішений конфлікт, що свідчить про наявність в підсудних мотивів вчинення кваліфікованих їм злочинів.

З показів потерпілого та свідка ОСОБА_103 випливає, що саме підсудній ОСОБА_33 мав намір в цей день порозмовляти з ними і саме на зустріч з ним вони йшли.

З показів підсудної ОСОБА_7 даних нею в якості свідка (в яких вона взагалі заперечувала факт, що в цей день вона бачила потерпілого і тим більше везла його в машині) та показів даних нею в якості підозрюваної на досудовому слідстві та підсудної в судовому засіданні вбачається непослідовність її показів, що на думку суду, свідчить про бажання ухилитися від кримінальної відповідальності.

Також підсудні ОСОБА_33 , ОСОБА_38 та ОСОБА_58 не змогли пояснити з якою метою вони забрали з парку потерпілого (який при цьому про це їх не просив), чому не звернулись до міліції та не відвезли потерпілого в лікарню для надання йому медичної допомоги.

Незрозумілим також є дії підсудних ОСОБА_106 та ОСОБА_107 , які почувши хлопок (постріл) і побачивши як всі розбігаються, підійшли до потерпілого і повели його в машину.

З показів потерпілого та свідка ОСОБА_103 також вбачається, що в парку цього дня був присутній підсудний ОСОБА_6 .

З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що 22 січня 2012 року міському парку по вулиці Тарнавського м. Бібрки Перемишлянського району Львівської області обвинувачені ОСОБА_33 , ОСОБА_38 та ОСОБА_108 разом із невстановленими особами з застосуванням резинових молотків побили потерпілого ОСОБА_12 нанісши йому ряд тілесних ушкоджень, вистрелили йому в праве коліно. Після чого ОСОБА_33 та ОСОБА_38 силоміць із застосуванням кайданок помістили потерпілого в автомобіль обвинуваченої ОСОБА_7 (всупереч його волі) та вивезли в напрямку м.Львова. Через деякий час (біля 20 хвилин) вони привезли потерпілого ОСОБА_12 на заправку «Окко», що в м.Бібрка де його і забрали знайомі ОСОБА_95 , ОСОБА_60 , ОСОБА_96 та ОСОБА_57 .

Таким чином суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 у скоєному доведена практично повністю, а його дії за ч.4 ст.296 КК України кваліфіковані правильно, а саме: "Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні пристрою для відстрілу гумовими кулями, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень". Також дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 146 КК України: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань».

На думку суду, дії підсудного ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України: «Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку і мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, застосуванні металевих кайданок, тобто предмета спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень». Також дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України, а саме: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань».

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України: «Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, яке виразилось в вираженні нецензурними словами, нанесенні ударів дерев`яною битою, тобто предметом спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень».

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України за ознаками: «Незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань».

Прокурор наполягав на призначенні підсудним максимального покарання та змінити підсуднім запобіжний захід на тримання під вартою.

Представники потерпілого зачитали заяву самого потерпілого (який не бажав брати участі в судових засіданнях, через психологічні переживання та отриману в АТО травму) просив суд призначити обвинуваченим максимальний термін покарання (а.с.__, Т.__). Представники потерпілого також підтримали заявлений ним цивільний позов.

Підсудні та їх захисники своєї вини не визнавали та просили суд їх виправдати.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 , судом враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особа підсудного (позитивна характеристика за місцем проживання, не перебування на диспансерному обліку в нарко- та психіатричних кабінетах), його роль у вчиненому, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (таку обставину як вчинення злочину групою осіб суд до уваги не бере, оскільки така, на думку суду, є кваліфікуючою ознакою інкримінованих йому злочинів).

З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_4 слід призначити в межах санкцій статей за якими кваліфіковано його дії, а саме: за ч.4 ст.296 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши йому остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5 , судом враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особа підсудного (позитивна характеристика за місцем проживання, не перебування на диспансерному обліку в нарко- та психіатричних кабінетах), його роль у вчиненому, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (таку обставину як вчинення злочину групою осіб суд до уваги не бере, оскільки така, на думку суду, є кваліфікуючою ознакою інкримінованих йому злочинів).

З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_5 слід призначити в межах санкцій статей за якими кваліфіковано його дії, а саме: за ч.4 ст.296 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши йому остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6 , судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа підсудного (позитивна характеристика за місцем проживання, не перебування на диспансерному обліку в нарко- та психіатричних кабінетах), його роль у вчиненому (нанесення лише одного удару потерпілому), відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (таку обставину як вчинення злочину групою осіб суд до уваги не бере, оскільки така, на думку суду, є кваліфікуючою ознакою інкримінованого йому злочину).

З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_109 слід призначити в межах санкції ч.4 ст.296 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції його від суспільства.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_7 , судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа підсудної (позитивна характеристика за місцем проживання, не перебування на диспансерному обліку в нарко- та психіатричних кабінетах), її роль у вчиненому (була водієм та не наносила фізичних страждань потерпілому), відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання (таку обставину як вчинення злочину групою осіб суд до уваги не бере, оскільки така, на думку суду, є кваліфікуючою ознакою інкримінованого їй злочину).

З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання підсудній ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ч.2 ст.146 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудної можливо без ізоляції її від суспільства.

Зважаючи на те, що підсудні практично завжди з`являлись на судові засідання, а будь-яких нових обставин, які б свідчили про необхідність зміни раніше обраного запобіжного заходу прокурором не надано, - суд вважає, що підсудним до набрання рішення законної сили слід залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Потерпілим 25 вересня 2012 року був поданий цивільний позов (а.с.13-15, Т.3), який 4 лютого 2013 року збільшив позовні вимоги (а.с.194-196, Т.3) та просив стягнути з обвинувачених 500 гривень матеріальної шкоди, 50000 гривень моральної шкоди та 1000 гривень витрат за надання послуг адвоката (товарний чек - а.с.16, Т.3).

Згідно п.6 постанови ПВС України №3 від 31.03.1989р. при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що сталась, роль і ступінь кожного з підсудних в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю або частково.

Вирішуючи питання, щодо заявленого по справі цивільним позивачем цивільного позову до підсудних про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення підсудними злочинів, потерпілому було завдано матеріальну і моральну шкоду, що було встановлено в ході судового слідства.

Однак, цивільний позов ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволенні, а саме: у розмірі 408 гривні 62 копійки, що підтверджуються наданими суду чеками (а.с.___, Т.__).

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочинами, суд враховує, що потерпілому була заподіяна моральна шкода, яка полягає: в необхідності звертатись до медичного закладу; фізичних болях та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_12 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе з боку підсудних. А тому з підсудних слід стягнути заподіяну ними потерпілому моральну шкоду, у розмірі в якому просить потерпілий 50000 гривень.

З підсудних також слід стягнути витрати за послуги адвоката у розмірі 1000 гривень.

Речові докази по справі: вистріляну гільзу калібру 9 мм., вилучену 28.03.2012 року при огляді місця події, яка знаходиться в НДЕКЦ МВС України, та гумову кулю, вилучену в приміщенні Бібрської РЛ, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Перемишлянського РВ знищити; мобільний телефон марки «Нокіа С6» вилучений у ОСОБА_110 повернути останньому; матерчату куртку та матерчаті штани, вилучені у потерпілого ОСОБА_12 повернути останньому; автомобіль марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_7 та знаходиться на збережній розписці в ОСОБА_111 повернути власниці.

Стягнути з підсудних судові витрати у сумі 588 гривень за проведення судово-балістичної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.23, 1190 ЦК України, ст.ст. 28, 321-324, 330- 337, 339, 341 КПК України (1960р.), суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_4 залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_5 залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст..76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_6 залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_7 визнати винною у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_7 залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_112 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 шкоду заподіяну злочином у розмірі 51408 гривень 62 коп., з яких: 408 гривень 62 коп. матеріальна шкода, 50000 гривень моральна шкода та 1000 гривень витрат на залучення адвоката.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_112 та ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області судові витрати у сумі 588 гривень за проведення судово-балістичної експертизи.

Речові докази по справі: вистріляну гільзу калібру 9 мм. вилучену 28.03.2012 року при огляді місця події, яка знаходиться в НДЕКЦ МВС України, та гумову кулю, вилучену в приміщенні Бібрської РЛ, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Перемишлянського РВ знищити; мобільний телефон марки «Нокіа С6» вилучений у ОСОБА_110 повернути останньому; матерчату куртку та матерчаті штани, вилучені у потерпілого ОСОБА_12 повернути останньому; автомобіль марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_7 та знаходиться на збережній розписці в ОСОБА_111 повернути власниці.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга, протягом 15 діб до апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_1