Справа № 300/894/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2016смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець кримінальне провадження № 0000766 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19.08.2015 року, в період часу з 22.00 по 23.00 годину, ОСОБА_4 , поблизу будинку №122 на вулиці в с. Тишів Воловецького району, під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_6 , умисно наніс останньому декілька ударів кулаком руки по обличчю. Внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травматичного двохстороннього перелому нижньої щелепи ( ментального справа, ангулярного зліва), які згідно висновку судово-медичного експерта №33 від 24.09.2015 р. кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що 19.08.2015 року, біля 22.00 год. їхав дорогою на своєму автомобілі марки ВАЗ 2101 в с. Тишів Воловецького району. На зустріч йому йшли хлопці серед яких був і ОСОБА_6 з дівчиною ОСОБА_7 . Він зупинився біля них, поговорив та запропонував ОСОБА_7 підвести її додому. Вона погодилася. Конфлікту між ним та ОСОБА_6 не було, ніяких ударів ОСОБА_6 він також не наносив.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, така доведена зібраними по справі і перевіреними в суді доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що йдучи по дорозі з ОСОБА_7 , біля них зупинився автомобіль з якого вийшов ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані. ОСОБА_4 наполягав, щоб дівчина сіла в машину. Він ОСОБА_4 зробив зауваження, у відповідь обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому три - чотри удари кулаком по обличчю від яких він впав на землю. Ранком 20 серпня 2015 року він звернувся у фельдшерський пункт, а потім в лікарню.

Свідок ОСОБА_8 - фельдшер ФАП с. Тишів Воловецького району в судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2015 року близько обіда потерпілий ОСОБА_6 звернувся до нього про надання йому медичної допомоги, так як в нього була опухла щелепа. Оглянувши ОСОБА_6 він зрозумів, що в нього переламана щелепа та запропонував йому звернутися у Воловецьку районну лікарню.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 в суді пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 доводиться йому племінником та зазначив, що 20 серпня 2015 року ОСОБА_6 йому телефонував та просив піти з ним в лікарню. Крім цього, потерпілий казав, що його побив ОСОБА_4 . Також свідок зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 зустрічався з ним та потерпілим у кафе в смт. Воловець, де ОСОБА_4 повністю визнавав свою вину та пропонував їм гроші для відшкодування завданої шкоди. Вони хотіли нотаріально посвідчити даний факт, однак нотаріус відмовився посвідчити таку розписку, після чого ОСОБА_4 вже не хотів давати гроші потерпілому ОСОБА_6 , щоб піти до стоматолога та вирішити конфлікт у інший спосіб

Свідок ОСОБА_10 - в суді пояснив, що бачив як ОСОБА_4 наносив удари його брату, оскільки знаходився від них на відстані до 10 метрів. Від завданих ударів його брат впав на землю. Після чого він підбіг до нього та допоміг підвестися і піти додому. ОСОБА_4 поїхав на своєму автомобілі.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 його син, казав, що його побив ОСОБА_4 із-за дівчини. Усина була зламана щелепа, він лікувався в м. Ужгород. Із-за цього ним було повідомлено у міліцію.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 - мати потерпілого ОСОБА_6 в суді пояснила, що 20.08.2015 року зранку побачила, що її син має підпухшу щоку. Однак нічого пояснити їй не хотів через біль, з рота в нього текла кров.

Неповнолітні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що не бачили,як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_6 , бачали тільки як вони розмовляли між собою, можливо сперечалися, але до них вони не підходили.

Допитана в якості свідка слідчий ОСОБА_15 зазначила, що проводила досудове рослідування по кримінальному провадженню щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та підтвердила, що вона у постанові вказала, що подія мала місце в ніч з 19 на 20 серпня 2015 року, враховуючи нічний час, що було зазначено в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Крім показів свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені та перевірені судом, зокрема: висновком експерта №33 від 24.09.2015 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 були наявні тілесні ушкодження у вигляді травматичного двохстороннього перелому нижньої щелепи ( ментального справа, ангулярного зліва), локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень дають підставу судово-медичному експерту вважати, що вони не могли виникнути внаслідок падіння потерпілого ОСОБА_6 з висоти власного зросту (а.с. 9-12), а також обставинами заподіяння тілесних ушкоджень; журналом амбулаторного обліку с. Тишів Воловецького району, де зазначено, що 20.08.2015 року потерпілий ОСОБА_6 звертався про надання йому медичної допомоги, витягом з історії хвороби 13394/964 (а.с.13).

Допитавши потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , давши оцінку дослідженим письмовим доказам , суд встановив, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце 19 серпня 2015 року в період часу з 22.00 по 23.00 годину.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.122 ч.1 КК України, так як він умисно заподіяв середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , які не є небезпечними для життя, але такі що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Невизнання ОСОБА_4 своєї вини у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, суд розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків та дослідженими письмовими доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які б могли пом`якшити або обтяжити покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Як особа ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставин, що мали б пом`якшити або обтяжити покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.

На підставі п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний термін з часу його проголошення.

Головуючий:

Суддя: ОСОБА_1