Справа № 2322/3804/12
ПОСТАНОВА

про направлення справи на додаткове розслідування

08 листопада 2013 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області і з складі:

головуючого - судді Левченка В.В.,

при секретарі - Дуда О.О.,

з участю прокурорів - Бабаченко І.А., Бобра Д.О., Трандафілова Е.В., Барановської С.С.,

потерпілого - ОСОБА_1,

представника потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що він 19 січня 2011 року біля 23 год.30 хв., знаходячись в стані алкогольного спяніння в смт.Чорнобай, по вул.Леніна поблизу кафе "Калина", переслідуючи мету на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, перекинув ОСОБА_1 через себе, внаслідок чого останній впав та вдарився головою об крижане покриття тротуару та отримав тілесні ушкодження у вигляді: розрив барабанної перетинки справа, перелом правої ключиці, розрив правого ключично-акроміального зєднання, які згідно висновку експерта №34/19 від 29.03.2011 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в звязку з тривалим розладом здоровя та гостра черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеня, епі- та субдуральні гематоми, які згідно висновку експерта №34/19 від 29.03.2011 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, у звязку з небезпекою для життя.

Предявлене обвинувачення підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_1, який пояснив, що ОСОБА_3 безпричинно став чіплятися до нього, почав штовхати, а потім взяв за руку, обійняв за тулуб і кинув через стегно. Він впав, вдарився головою об асфальт, втратив свідомість. Коли опритомнів, пішов у лікарню. По дорозі його наздогнав ОСОБА_4 та допоміг йому дійти до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_4, який пояснив, що чув, як ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 показати декілька прийомів рукопашного бою. ОСОБА_3 кинув ОСОБА_1 через стегно, обережно поклавши на землю. Коли ОСОБА_1 піднявся, то попросив ОСОБА_3 ще показати прийом. Після цього ОСОБА_3 знову взяв за руку ОСОБА_1 та спробував його кинути, але в цей час підковзнувся і вони разом впали на землю і ОСОБА_3 опинився зверху ОСОБА_1. Коли ОСОБА_3 встав, то вони побачили, що ОСОБА_1 непритомний і в нього з вуха і носа тече кров. Коли ОСОБА_1 опритомнів, вони почали розтирати ОСОБА_1 снігом, посадили його на парапет. Через деякий час ОСОБА_1 встав і пішов у бік районної лікарні. ОСОБА_4 через деякий час наздогнав його та провів до відділення швидкої допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_5 який дав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_4;

- даними висновку судово-медичної експертизи №34/19 від 29.03.2011 року, згідно якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження: розрив барабанної перетинки справа, перелом правої ключиці, розрив правого ключично-акроміального з'єднання - відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в звязку з тривалим розладом здоровя; гостра черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеня, епі- та субдуральні гематоми - відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень у звязку з небезпекою для життя;

- даними протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_1 та підсудного ОСОБА_3 від 13.04.2011 року;

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 34/50 від 06.09.2011 року, згідно якого в звязку з відсутністю обєктивних судово-медичних даних встановити кількість нанесених ударів потерпілому ОСОБА_1О та положення в якому знаходився ОСОБА_1О в момент спричинення тілесних ушкоджень не представляється можливим. У ОСОБА_1О виявлено тілесні ушкодження ГЧМТ, забій головного мозку тяжкого ступеню, крововиливи над-та під- тверду мозкову оболонку, розрив барабанної перетинки справа, перелом правої ключиці, розрив правого ключично-акроміального зєднання. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів. Винекнення даних ушкоджень, від ударів кулаками та ногами не виключається;

- даними висновку експерта № 143 м/д від 17.05.2012 року, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді розриву барабанної перетинки справа, перелому правої ключиці, розриву правого ключично-акроміального зєднання, гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеня, епі- та субдуральні гематоми не характерні для тих, які виникають в наслідок падіння з висоти власного зросту. Відмічені ушкодження згідно обставин, які містяться в матеріалах справи могли виникнути від нанесення ударів руками та ногами в різні частини тіла та при наступному падінні на тверду поверхню. Гостра черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню з епідуральною та субдуральною гематомами могла виникнути як від ударів руками та ногами по голові, так і під час падіння з прискорення та наступним ударом головою об тверду поверхню. Виявлені у ОСОБА_1О тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах на які він вказав в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 13.04.2011 року. Можливість виникнення виявлених у ОСОБА_1О тілесних ушкоджень при обставинах на які вказав ОСОБА_3О в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 13.04.2011 року- виключаються.

У судовому засіданні, суд, за власною ініціативою, враховуючи положення ч.1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, поставив на розгляд учасників справи питання про повернення справи на додаткове розслідування з причин, що в ході додаткового слідства не була виконана постанова Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.08.2012 року про повернення справи на додаткове розслідування і відповідно до ч.2 ст. 368 КПК України 1960 р. досудове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним, коли не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, а також предявлене обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти направлення даної справи на додаткове розслідування, вважає, що потрібно продовжити розгляд справи та винести вирок. Підсудний покладався на розсуд суду. Потерпілий заперечував проти направлення справи на додаткове розслідування.

Завданням кримінального судочинства є, зокрема викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності, і жоден невинний не був покараний (ст.2 КПК України 1960 р.).

В відповідності до ст. 22 КПК України 1960 р. прокурор, слідчий і особа яка проводить дізнання, зобов'язані вчинити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного досліджень обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, та і ті, що виправдовують обвинуваченого.

За змістом ст.281, 374 КПК України 1960 р. кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні, зокрема, коли під час досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановлення вироку.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, суд, залишаючись об'єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов'язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Відповідно до ч.2 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України 1960 р. не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Відповідно до ч.4 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування вказівки судді (суду) є обов'язковими для органу дізнання, слідчого та прокурора. Якщо останні не дослідили обставин, зазначених у постанові (ухвалі) про повернення справи на додаткове розслідування, проведені дізнання чи досудове слідство можуть бути визнані однобічними і неповними (п.2 ч.2 ст.368 КПК 1960 р.), що є підставою для скасування вироку та повернення справи на додаткове розслідування (п.1 ч.1 ст.367 КПК 1960 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2012 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області (а.с.174) повернута прокурору Чорнобаївського району на додаткове розслідування з підстав невідповідності предявленого обвинувачення фактичним обставинам справи та дано чіткі вказівки щодо того, які слідчі дії необхідно провести та в залежності від здобутого правильно кваліфікувати дії винуватої особи.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02.10.2012 року (а.с.182) постанова Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.08.2012 року залишена без змін.

Постановою Чорнобаївського районного суду від 02 жовтня 2013 року по даній кримінальній справі, судом, дано доручення органу досудового слідства провести відтворення обстановки та обставин події. Як вбачається з матеріалів справи, які перевірялися суддею на предмет дотримання вимог кримінально-процесуального закону, в ході додаткового розслідування справи та в ході виконання судового доручення, орган досудового слідства не виконав та не усунув недоліки, викладені в постанові Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.08.2012 року.

Так, орган досудового слідства не провівши необхідні слідчі дії виніс постанову про перекваліфікацію злочинних дій ОСОБА_3, а також не вказав з яких причин не можливо провести зазначені в постанові Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.08.2012 року слідчі дії.

Окрім цього з показань підсудного ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4Ю, ОСОБА_5 встановлено, що підсудний ОСОБА_3, будучи обізнаним з прийомами рукопашного бою, на прохання потерпілого двічі показував йому один з прийомів, а саме кидок через стегно. При цьому перший раз, перекинувши потерпілого через стегно, підсудний його притримав під час падіння, а вдруге виконавши прийом, потерпілий впав на тротуар, покритий льодом, підсудний не втримався на ногах і впав на потерпілого зверху. З предявленого підсудному обвинувачення встановлено, що підсудний один раз перекинув потерпілого через себе. Таким чином, предявлене обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

З метою встановлення обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень необхідно провести ряд слідчих дій, які необхідно було провести на виконання постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.08.2012 року та які не можуть бути проведені в судовому засіданні, а саме: відтворення обстановки та обставин події з участю всіх осіб, які були учасниками та очевидцями заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, в разі необхідності - проведення очних ставок.

Досудовим слідством ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину з прямим умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Судом встановлено наявність протиріч між показами підсудного ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та показами потерпілого ОСОБА_1 щодо спрямованості умислу підсудного ОСОБА_3 Визначення змісту і спрямованості прямого умислу потребує ретельного зясування мотиву і мети скоєння злочину, чого зроблено не було.

Суд вважає, що вищевказані обставини є підставою для направлення справи на проведення додаткового розслідування, оскільки перешкоджають розгляду справи судом по суті та ухвалення рішення по справі.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 22, 48, 281 КПК України 1960 р., суд,-

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбачених ч.1 ст.121 КК України, повернути прокурору Чорнобаївського району для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 залишити у виді підписки про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом семи діб з дня проголошення.

Суддя: В.В. Левченко