Справа № 426/5779/15-к
Провадження № 11кп/782/272/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку матеріали по апеляційній скарзі прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 04 листопада 2015 року постановлену в порядку статей 537,539 КПК України щодо ОСОБА_7 , якою відмовлено у задоволенні подання прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 про визначення строку фактично не відбутої засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року, направлення засудженого ОСОБА_7 для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений судом, як не відбутий за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року, надання дозволу органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Луганській області, термін невідбутої частини покарання ОСОБА_7 обчислювати з 17.05.2015 року,
В С Т А Н О В И В :

Прокурор Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням щодо вирішення питань, які виникають при виконанні вироку суду, вказавши що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вказаного судового вироку, облік строку покарання засудженого ОСОБА_7 починається з 13.03.2012 року та закінчується 13.09.2015 року.

Згідно рішення регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі при управлінні ДПтС України в Луганській області, засудженого ОСОБА_7 з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину розподілено для відбування покарання до Брянківської виправної колонії № 11 (Луганська область, м. Брянка, вул. Желєзняка, 6), куди останній вибув із Старобільського слідчого ізолятора.

У зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, м. Брянка, де розташована Брянківська виправна колонія №11, опинилася в межах тимчасово окупованої території України, яка контролюється представниками незаконних збройних формувань (на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» №1085-р від 07.11.2014 року та Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-УШ від 17.03.2015 року місто Брянка віднесено до переліку таких населених пунктів).

Серед іншого, статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207 - VII від 15.04.2014 року (далі - Закон) визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Також, ч.3 ст.9 Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, визначеними частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Поряд з цим, у грудні 2014 року представниками незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» захоплено Брянківську виправну колонію №11.

13.02.2015 року слідчим СВ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.341 КК України, та розпочате досудове розслідування, яке на цей час триває.

У червні 2014 року нелегітимним органом, створеним у порядку, не передбаченому діючим законодавством України, ОСОБА_7 , зі слів останнього, звільнено від відбування подальшого покарання, у зв`язку з застосуванням до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 року». У червні 2014 року працівниками Брянківської виправної колонії № 11 згідно зазначеного рішення останнього звільнено з установи.

17.05.2015 року ОСОБА_7 перебуваючи у селищі Містки Сватівського району вчинив кримінальне правопорушення.

Означені обставини свідчать про те, що станом на 17.05.2015 невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 становить 3 місяці 27 днів.

При цьому, ОСОБА_7 є громадянином України, який зареєстрований та мешкає на території, підконтрольній державній владі України - АДРЕСА_1 , був засуджений та відбував покарання на підставі діючого законодавства України у Брянківській виправній колонії № 11, яка входила до складу Державної пенітенціарної служби України, у зв`язку з чим, вирішення питань, що виникають при виконанні вироку віднесено до компетенції судових органів України.

Просив визначити строк фактично невідбутої засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року.Направити засудженого ОСОБА_7 для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений судом, як невідбутий за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року. Надати дозвіл органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Луганській області. Термін невідбутої частини покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту виявлення останнього на території, підконтрольній державній владі України, тобто з часу вчинення останнім кримінального правопорушення у селищі Містки Сватівського району, тобто з 17.05.2015 року.Ухвалу для виконання направити до Сватівського РВ ГУМВС України в Луганській області та управління ДПтС України в Луганській області.

Відмовляючи в задоволенні подання суд зазначив про те, що в судовому засіданні встановити особу, стосовно якої розглядається подання, не є можливим, так як і в поданні, і особисто представники прокуратури не надали даних, які підтверджують особу, а саме: паспорта чи посвідчення, що засвідчують особу. Форму 1, яка знаходиться в матеріалах справи /а.с. 21/ суд не може визнати документом, який посвідчує особу, крім того, особа, яка на фото в формі 1, є без бороди, а особа, яка з`явилась до суду з бородою. Тому навіть візуально встановити особу, яка з`явилась до суду, неможливо.

Як вбачається з матеріалів, доданих до подання, на аркушах справи 22, 23, знаходяться довідка - характеристика, та довідка від 26.05.2015 року, які видані в.о. сільського голови ОСОБА_8 , в якій зазначено, що ОСОБА_7 нібито з літа 2014 року мешкає без реєстрації на території сільської ради с.Рудівка Сватівського району, однак точної дати, з якої останній знаходиться на даній території, не зазначено.

Визначити строк фактично невідбутої засудженим ОСОБА_7 частини покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року, суд не має можливості, оскільки прокуратурою не встановлено та не перевірено факт, з якого саме часу був звільнений або самовільно покинув Брянківську виправну колонію № 11 засуджений ОСОБА_7 , де перебував до моменту вчинення іншого кримінального правопорушення, а це близько одного року.

Крім того, сам засуджений ОСОБА_7 , в судовому засіданні не може пояснити, коли він саме був звільнений з місць позбавлення волі, та як з`явився на території Сватівського району. Пояснення засудженого, що він був звільнений згідно Закону України "Про амністію у 2014 році", суд не приймає до уваги, оскільки рішення щодо звільнення останнього в Єдиному реєстрі судових рішень відсутнє, довідка про звільнення відсутня.

Суд не має можливості обчислити термін невідбутої частини покарання ОСОБА_7 з моменту виявлення останнього на території, підконтрольній державній владі України, оскільки засуджений ОСОБА_7 звільнився в 2014 році, а де перебував до 17.05.2015 року суду невідомо.

Таким чином, надати дозвіл органам внутрішніх справ на етапування ОСОБА_7 до Старобільського слідчого ізолятора Луганської області, враховуючи викладене суд не може.

В апеляційній скарзі прокурор Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 зазначає про те, що під час підготовки та збору документів по даному поданню було встановлено, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які документи, які встановлюють особу тому до подання додано копію заяви про видачу паспорта останньому, в якій є всі відомості, які дають підстави вважати, що особою, яку викликано до суду являється ОСОБА_7 .

Крім того, останній отримав повістку про виклик до суду на 04.11.2015 року, проживаючи за адресою, яка вказана в заяві про видачу паспорта.

Вважає, що суд не взяв до уваги те, що знаходження ОСОБА_7 в с.Містки Сватівського району 17.05.2015 року підтверджується письмовим повідомленням про підозру у кримінальному провадженні №0000391 від 21.05.2015 року, тому прокуратурою району й визначено 17.05.2015 року, як дату, з якої необхідно рахувати невідбуту частину покарання засудженого ОСОБА_7 за вироком Сватівського районного суду від 16.03.2012 року.

Ухвала Сватівського районного суду від 04.11.2015 року також підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що винесена головуючим у справі ОСОБА_9 , який був слідчим суддею під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000391 від 21.05.2015 року.

Під час підготовки апеляційної скарги стало також відомо, що у ОСОБА_7 знайшовся його військовий квиток № НОМЕР_1 , копія якого додається до скарги.

Необхідність у встановлені судом невідбутої частини покарання полягає у тому, що у випадку направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000391 від 21.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України стосовно ОСОБА_7 та винесення судом за результатами розгляду останнього вироку, проблемним буде призначити покарання, оскільки останній ще не відбув покарання, призначене вироком Сватівського районного суду Луганської області від 16.03.2012 року. Просить скасувати ухвалу Сватівського районного суду від 04.11.2015 року, постановити нову, якою задовольнити подання прокурора.

Після доповіді судді-доповідача, були вислухані думка прокурора ОСОБА_5 , який частково підтримав доводи апеляції, просив скасувати ухвалу суду, а подання направити на новий судовий розгляд, оскільки під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу його особа була встановлена, перевіривши матеріали подання, надавши прокурору слово в судових дебатах, перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає апеляцію такою що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.537 КПК України передбачені питання, які вирішуються судом під час виконання вироків. Пункт 14 ч.1 ст.537 КПК України передбачає, що суд має право вирішувати інші питання, про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Діючим законодавством, а саме статтями 86-88,91,93 КВК України, Інструкцією про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.02.2012 року № 222/5, передбачений певний порядок виконання покарань у вигляді позбавлення волі, який регламентує порядок переведення засуджених до іншої виправної колонії за виняткових обставин.
Оскільки цей порядок визначений нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та виконується установами виконання покарань, апеляційний суд вважає, що поставлене в поданні прокурора питання не відноситься до такого, яке може бути розглянуто відповідно до п.14 ст.537 КПК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи до подання не надано відомостей, які об`єктивно підтверджують місце знаходження засудженого ОСОБА_7 в період часу з червня 2014 року , коли як зазначено в поданні, працівниками Брянківської виправної колонії № 11 ОСОБА_7 був звільнений і до 17.05.2015 року, коли ОСОБА_7 , перебуваючи у селищі Містки Сватівського району Луганської області, вчинив кримінальне правопорушення, про що обгрунтовано зазначено в ухвалі суду.
Доводи апеляції прокурора щодо незаконності складу суду, яким розглянуто подання прокурора, є безпідставними, оскільки в матеріалах, долучених до подання відсутні відомості, які б відповідно до вимог ст.76 КПК України були підставою для відводу судді при розгляді подання, а долучена до апеляційної скарги ухвала слідчого судді від 24 вересня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , не може бути підставою для скасування даної ухвали суду, оскільки оскаржувана ухвала суду прийнята по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 за 2011 рік, а ухвала слідчого судді прийнята щодо ОСОБА_7 по іншому кримінальному провадженню № 0000391 за 2015 рік.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді подання судом допущено не було, подання розглянуто у відповідності із вимогами статей 537,539 КПК України, тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасуванні ухвали суду немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Сватівського району Луганської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 04 листопада 2015 року постановлену в порядку статей 537,539 КПК України щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3