Провадження № 1кп/201/447/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0000514 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка, українця, громадянина України, працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
24.06.2015 руку, близько 08-50 годин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мосту №2 з боку вул. Ширшова в напрямку пр. Г. Правди Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дій, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги п. 10.1, 2.9 (а) Правил дорожнього руху України згідно яких: «Водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; «Перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на смугу зустрічного руху не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху внаслідок чого в районі електроопори №148 скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 який рухався в зустрічному напрямку, після чого, в некерованому стані, продовжив рух по полосі зустрічного напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Акцент» НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті дорожньо-транспортної події водію автомобіля «Хюндай Акцент» ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритого поперечного перелому правого наколінника з задовільним стоянням уламків, з рваною раною по передній поверхні правого колінного суглобу та явищами гемартрозу правого гомілкового суглобу (двохлодижкового перелому з розривом синдесмозу та підвивихом стопи на зовні, перелому нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням уламків) з рваною раною в область гомілковостопного суглобу; рваної рани лівого колінного суглобу; садна на передній поверхні лівого передпліччя у середній третині; синця на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; синця та саден у нижній третині лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні; синця та садна на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині; синця у лівій лобно-скроневій області з переходом у ліву завушну область, які згідно висновку судово-медичного експерта №3136е від 13.07.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі та пояснив суду, що напередодні 24 червня 2015 року він вживав горілку приблизно до першої години ночі, а зранку сів за кермо автомобіля «ВАЗ-210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 та поїхав на роботу. Коли він виїжджав на центральний міст в м. Дніпропетровську з правого берега на лівий, то рухався в крайній лівій смузі. В цей час він відволікся і далі пояснити обставини ДТП не може, так як нічого не бачив. Шкода ним не відшкодована, однак він не заперечує проти її відшкодування, зазначивши, що розмір матеріальної та моральної шкоди потерпілою завищено.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні надані учасниками судового провадження докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з показань допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , в той день вона, керуючи належним їй автомобілем «Хюндай Акцент» НОМЕР_3 , рухалась по центральному мосту в м. Дніпропетровську з лівого берега на правий зі швидкістю близько 40 км/год та, вже майже з`їжджаючи з мосту на вул. Ширшова, побачила автомобіль «ВАЗ-210994», р/н НОМЕР_1 який рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю 80-90 км/год і, на намагаючись в`їхати в поворот, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21099», а потім з автомобілем потерпілої. Внаслідок ДТП потерпілій спричинені тілесні пошкодження, які встановлені експертом, а також їй спричинена матеріальна шкода, так як її автомобіль фактично знищено і моральна шкода.
З показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 допитаних в судовому засіданні вбачається, що 24.06.2015 руку, близько 08-50 годин вони їхали в автомобілі «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , рухаючись по центральному мосту м. Дніпропетровська з лівого берега на правий. Коли вони під`їжджали до кінця мосту, на смугу їх руху виїхав автомобіль «ВАЗ-210994», р/н НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого, який рухався у зустрічному напрямку прямо на них. Водій ОСОБА_8 намагався уникнути зіткнення шляхом відвороту керма, однак автомобіль обвинуваченого зіткнувся з задньою частиною автомобіля в якому рухались свідки, внаслідок чого цей автомобіль розвернуло і він зіткнувся з бетонним відбійником.
Показання потерпілої і свідків знайшли своє підтвердження і у відеозаписі дорожньо-транспортної пригоди, зробленої відео реєстратором, який знаходився в автомобілі «ВАЗ-210994», р/н НОМЕР_1 з якого вбачається, що цей автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху і зіткнувся з автомобілем ВАЗ.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2015 року вбачається опис місця ДТП, розташування автомобілів після ДТП, та їх пошкодження, які відповідають обставинам, повідомленим обвинуваченим, потерпілою та свідками в судовому засіданні,

З висновку експерта № 3136е від 13.07.2015 р. вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого поперечного перелому правого наколінника з задовільним стоянням уламків, з рваною раною по передній поверхні правого колінного суглобу та явищами гемартрозу правого гомілкового суглобу (двохлодижкового перелому з розривом синдесмозу та підвивихом стопи на зовні, перелому нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням уламків) з рваною раною в область гомілковостопного суглобу; рваної рани лівого колінного суглобу; садна на передній поверхні лівого передпліччя у середній третині; синця на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; синця та саден у нижній третині лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні; синця та садна на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині; синця у лівій лобно-скроневій області з переходом у ліву завушну область, що спричинені від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли зі значною силою, якими могли бути виступаючи частини салону автомобілю за умов ДТП та які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
З висновку експерта № 70/27-475 від 27.07.2015 р. вбачається, що в дорожній обстановці, яка склалась 24 червня 2015 року близько 08-50 годин на мосту у м. Дніпропетровську водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. ПДР і технічна можливість запобігти ДТП водію ОСОБА_3 , визначалась виконанням вказаних вимог. При заданому механізмові події дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1. ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
У сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків, вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участі водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , внаслідок якої останній спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а висновок експерта № 70/27-475 від 27.07.2015 року підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 п. 10.1 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого який має зареєстроване місце проживання, не судимий, позитивно характеризується, працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді виправних робіт з позбавленням права керувати транспортними засобами, так як покарання у вигляді штрафу недостатньо для виправлення обвинуваченого, більш тяжкі покарання являються занадто суворими з огляду на обставини злочину і особу обвинуваченого, а отже саме таке покарання буде достатнім для усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечності його дій та його виправлення.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 та ПрАТ «УТСК» матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля (276 035,07 гривен) та витрат на експертну оцінку ушкодження (1 500 гривень) в загальному розмірі 277 535,07 гривень, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого пошкоджено автомобіль цивільного позивача і їй спричинена матеріальна шкода в розмірі 276 035,07 гривен, що підтверджується висновком експертного дослідження № 0608/15/15 від 14.08.2015 р., та позивач поніс витрати на оцінку в сумі 1 500 гривень, що підтверджується квитанцією.

В судовому засіданні також встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована, що вбачається з полісу АЕ/3822971 згідно якого страхова сума за шкоду заподіяну майну лімітована 50 000 гривень та визначено розмір франшизи в сумі 1000 гривень.

Оскільки матеріальна шкода позивачеві спричинена в розмірі 277 535,07 гривень, з яких 3 500 гривень відшкодовано обвинуваченим під час судового слідства, страховик за умовами договору страхування має відшкодувати 50 000 гривень за виключенням франшизи, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, то суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 225 035,07 гривень, а з ПрАТ «УТСК» - 49 000 гривень з вирахуванням франшизи (277 535,07 гривень 3500 гривень 49 000 гривень).

Посилання сторони захисту на невідповідність висновку експертного дослідження № 0608/15/15 від 14.08.2015 р. нормам законодавства суд не приймає до уваги, так як посилання сторони захисту зводяться до пошуку технічних помилок у висновку та відсутності в тексті даних, які маються в додатках до висновку.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ПрАТ «УТСК» матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням в розмірі 18 110,42 гривень, суд приходить до висновку, що він не підлягає задоволенню, так як статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Оскільки потерпілою не надано суду жодного документального підтвердження закладу охорони здоров`я необхідності витрат, які вона понесла, то суд позбавлений можливості вирішити питання про обґрунтованість її позовних вимог, а тому в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 та ПрАТ «УТСК» моральної шкоди в загальному розмірі 100 000 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає встановленим, що цивільному позивачеві протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з пошкодженням її майна, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя в зв`язку з неможливістю користування своїм транспортом, у моральних переживаннях за своє життя під час дорожньо-транспортної пригодим, у моральних переживаннях потерпілої в зв`язку зі спричиненням їй тілесних ушкоджень, необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя в зв`язку з лікуванням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача як значну.

Вирішуючи питання про особу, яка має нести цивільно-правову відповідальність за спричинену моральну шкоду, суд враховує вимоги ст. 1166 ЦК України згідно яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також суд враховує вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно яких страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що страхова виплата за шкоду заподіяну здоров`ю не визначена з підстав описаних вище, та не виплачена, розмір моральної шкоди, який мав би бути стягнутий зі страховика визначити не представляється можливим, а отже в задоволені позову про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УТСК» належить відмовити.

Що стосується стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 , то вона, враховуючи принцип диспозитивності, має бути стягнута в розмірі 18 110,42 гривень розмір визначений позивачем в його позовній заяві, який судом збільшений бути не може.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в дохід держави п`ятнадцяти відсотків заробітку з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 225 035,07 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 18 110,42 гривень, а всього 243 145,49 гривень (двісті сорок три тисячі сто сорок п`ять гривень сорок дев`ять копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1