АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001906 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 9 лютого 2015 року приблизно о 17 год. 45 хв. в кімнаті №146 квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс своїй співмешканці ОСОБА_7 численні удари молотком, кулаками та долонями в різні частина тіла, та подолавши її волю до опору, задовольнив статеву пристрасть неприродним способом, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За доводами обвинуваченого суд першої інстанції не взяв до уваги його показання про те, що вчинення ним правопорушення було спровоковано переглядом відео приватного характеру за участю ОСОБА_7 . А тому його дії були раптовими, викликані аморальною поведінкою потерпілої, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною яка пом`якшує покарання. Також зазначає, що показання потерпілої, свідків, протоколи процесуальних дій, висновки експертиз були оцінені судом в сукупності, що, на його переконання, є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 згідно ухвали судді-доповідача від 25 вересня 2015 року повернуто останній відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Перевіряючи судове рішення в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та вважав, що вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з тим, що потерпіла під час судового розгляду в суді першої інстанції фактично відмовилась від обвинувачення, пояснення потерпілої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважала можливим пом`якшити призначене йому покарання, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України у випадку розгляду справи про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 27 КПК України, якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення проголошується прилюдно з пропуском інформації, для дослідження якої проводилося закрите судове засідання.

Відповідно до вимог ст. ст. 91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою зазначенню у мотивувальній частині вироку.

Вирок суду, ухвалений у кримінальному провадженні №0001906 щодо ОСОБА_5 , в частині викладеного у ньому формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, містить недопустиму відверту натуралізацію опису подій, що унеможливлює його прилюдне оголошення.

Наявність у вироку суду недопустимої натуралізації опису злочину не відповідає вимогам процесуального закону, суперечить загальним мовним принципам, правилам діловодства щодо офіційних документів, а також позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», згідно якої вирок, в якому допущена така натуралізація, підлягає скасуванню як такий, що принижує гідність потерпілої особи.

Більш того, суд першої інстанції не звернув увагу і на ту обставину, що недопустима натуралізація опису злочину допущена і у формулюванні обвинувачення, яке міститься як в обвинувальному акті, що надійшов до суду, так і в обвинувальному акті, складеному прокурором у зв`язку зі зміною ним обвинувачення в суді.

Таким чином, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. І вказане порушення кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

Скасовуючи вирок, колегія суддів, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ч. 1 ст. 407 КПК України, враховуючи, що, як у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, так і у формулюванні обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, міститься недопустима натуралізація опису злочину, приходить до висновку, що єдиним рішенням, яке суд апеляційної інстанції вправі прийняти після скасування вироку, є призначення нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , міцність соціальних зв`язків та репутацію обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи, а також те, що обставини, які свідчать про наявність ризиків, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не відпали, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на тридцять діб, а саме до 15 грудня 2015 року включно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року у кримінальному провадженні №0001906 відносно ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без зміни та продовжити строк його дії на тридцять діб, а саме до 15 грудня 2015 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3