Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-54/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Захарченко Ю.М., Височин Ю.В.,

за участю прокурора Баклана В.М., потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, військовозобовязаного, проживаючого та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 11.10.2008 року близько 22.00 год. приїхав до кафе-бару "Калинка", що розташоване по вул. Леніна в с. Сеньківка Бориспільського району Київської області, де проводив свій вільний час. Близько 24.00 год. ОСОБА_2, продовжуючи перебувати у барі, дізнався що між ОСОБА_1, який раніше йому знайомий не був, та його знайомим ОСОБА_3 біля кафе виникла сварка з невідомих ОСОБА_2 причин. Підійшовши до ОСОБА_1 ОСОБА_2 вхопив його за плече та розвернув до себе для з'ясування обставин конфлікту. Однак, ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2 удар ногою в пах внаслідок чого останній відчув біль та присів. Через 10-20 секунд після удару ОСОБА_2 піднявся та на ґрунті особистих неприязних стосунків у звязку із сваркою ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та нанесенням йому особисто удару ногою в пах ОСОБА_1, з метою нанесення тілесних ушкоджень, володіючи навиками бойових мистецтв, підсудний умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_1, від якого останній впав на землю, після чого наніс ще один удар правою рукою в область голови потерпілому, який вже лежав на землі, після чого ОСОБА_1 втратив свідомість.

Внаслідок заподіяних ОСОБА_2 ударів ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, вдавленого перелому передньої стінки лобної пазухи справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.06.2009 року №107-д за своїм характером тягнуть тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 день і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Такі дії підсудного органи досудового слідства кваліфікували за ч.1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Потерпілим ОСОБА_1 в кримінальній справі заявлено цивільний позов, що було уточнено під час розгляду справи, в якому просив стягнути з підсудного 13000 грн. завданої матеріальної шкоди, 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8000 грн. витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги, а всього 51000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, предявлений позов на вказану суму визнав повністю, зазначивши, що перевищив межі своєї самооборони і не розрахував власної сили при нанесенні ударів потерпілому, тому щиро розкаявся у скоєному та просив призначити йому менш суворе покарання. Також просив врахувати, наявність у нього заохочень у зв'язку з досягненнями у спорті, позитивні характеристики та відсутність у нього грошових кошті на виплату відшкодування потерпілому, а також будь-якого власного майна.

ОСОБА_2 суду показав, що дійсно він перебував в кафе-барі "Калинка" в с.Сеньківка та проводив свій вільний час з друзями, коли почув, що на подвір?ї кафе почалась сварка невідомих йому раніше осіб, серед яких був ОСОБА_1, з ОСОБА_3, який є його другом та родичем. Вийшовши на вулицю, він підійшов до гурту людей, де це відбувалось, взяв за плече ОСОБА_1, розвернув його та запитав чого він має діло до ОСОБА_3, на що потерпілий нічого не відповів, а вдарив ОСОБА_2 в пах, від чого він присів до землі. Після цього, через декілька секунд він встав та вдарив в обличчя ОСОБА_1, після чого потерпілий впав на землю. Чи наносив він йому ще удари не памятає. Щодо спричинення ним потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості він не заперечував, проте стверджував, що спровокував його на такі дії сам ОСОБА_1

Крім визнання ОСОБА_2 своєї вини, вина останнього підтверджується також зібраними у справі доказами, матеріалами кримінальної справи, показами потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні, які були очевидцями та учасниками сварки.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав, що дійсно перебував 11.10.2008 року біля бару "Калинка" в с. Сеньківка вперше разом із своїми знайомими та друзями. Пізно ввечері біля бару виникла сварка між ОСОБА_3 з причини закриття останнім дверей автомобіля на якому вони приїхали, розібравшись в чому, вони заспокоїлись, однак зненацька його розвернув до себе ОСОБА_2 та заподіяв йому декілька ударів в обличчя, як саме не памятає, оскільки втратив свідомість. Чи наносив він удари ОСОБА_2 не памятає. Внаслідок заподіяних ударів він отримав тілесні ушкодження та йому у цьому зв'язку проведено операцію, на що витратив значні кошти. На примирення підсудний не йшов, шкоди завданої його здоров?ю підсудний не відшкодував.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили раніше надані ними на досудовому слідстві покази, які збігаються з обставинами вказаними підсудним та потерпілим.

Так, свідок ОСОБА_10 показала, що бійка дійсно відбувалась біля бару-кафе, причини бійки їй невідомо, однак до цього була сварка з ОСОБА_3 з приводу того, що його знайомий ОСОБА_12 дуже сильно без дозволу закрив двері машини, в якій вони приїхали до бару. Саму бійку не бачила, однак бачила її насідки, оскільки побили також і її чоловіка ОСОБА_9, однак він отримав незначні тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив покази дружини та зазначив, що вони (ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1 та ОСОБА_13І.) приїхали на машині ОСОБА_13 до бару в с. Сеньківка показати ОСОБА_1 село, оскільки він не разу не був тут. Причини конфлікту йому не відомі, але потім хтось вдарив ОСОБА_1 в обличчя, і його теж хтось вдарив ззаду, після чого він втратив свідомість. Хто наносив удари він не памятає. За допомогою не звертався, оскільки його ушкодження були незначними.

Свідок ОСОБА_3 показав, що бачив штовханину та бійку, в якій брали участь 4-5 хлопців, хто саме не памятає, його також хтось вдарив ззаду. Хто кого бив та хто наносив удари йому не відомо. Після конфлікту з машиною він розмовляв з ОСОБА_13 і всі заспокоїлись, однак потім почалась бійка, причини якої йому не відомо.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив покази надані подружжям ОСОБА_10, та зазначив, що причин виникнення бійки не знає, однак перед цим між ним та невідомим йому раніше чоловіком виник конфлікт з приводу того, що останній закрив сильно двері його автомобіля без його дозволу. Цей конфлікт було врегульовано, оскільки він з цього приводу мав розмову із знайомим подружжя ОСОБА_10 - ОСОБА_3 Хто кому наносив удари під час бійки, та хто приймав в ній участь він не бачив. Після бійки тілесні ушкодження отримали ОСОБА_1 та ОСОБА_9 після цього він їх возив для надання медичної допомоги, спочатку в м. Бориспіль, а потім до м. Києва.

ОСОБА_11 показала, що самої бійки не бачила, однак після неї ОСОБА_1 отримав значні тілесні ушкодження, після яких останньому проведено операцію. Хто кому наносив удари вона не бачила, оскільки була перелякана.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 показали суду, що бачили бійку, однак участі в ній не приймали. Також засвідчили, що першим вдарив ОСОБА_2 потерпілий, після чого підсудний присів, а потім вже наніс ОСОБА_1 удар в обличчя від якого останній впав. Причини та підстави бійки їм не відомі.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 бачили, що ОСОБА_2 наніс ще один удар ОСОБА_1, коли останній лежав на землі.

Заслухавши пояснення підсудного, потерпілого та свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, окрім особистого її визнання підсудним, доведена повністю.

Заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості підтверджується актом судово-медичного обстеження №10-д та висновком експерта №107-д (а.с. 40-41, 80-81). Спричинення ударів потерпілому ОСОБА_1 ОСОБА_2 також не заперечує, як і підтвердив привід до його побиття.

Зазначене свідчить про скоєння ОСОБА_2 злочину середньої тяжкості, що враховується судом при призначенні йому покарання, яке має бути обрано без ізоляції від суспільства в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України зважаючи на наступне.

При призначенні покарання судом враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність ОСОБА_2 обставини. Так, обставинами, що помякшують відповідальність ОСОБА_2 суд визнає його щире каяття та активне розкриття злочину.

За місцем проживання скарг на підсудного не надходило, характеризується позитивно ГО "Молодіжний військово-патріотичний клуб "Ратоборець", має значну кількість нагород та заохочень від спортивних організацій та Бориспільської міської ради (а.с. 113-120), злочин вчинено вперше (а.с. 110). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 111).

У задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_2 на поруки вказаній громадській організації 28.10.2009 року відмовлено, повторно таке клопотання в суді не заявлялось.

Зазначені обставини також враховані судом при призначенні виду та розміру покарання.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор під час судового розгляду даної кримінальної справи.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Розв'язуючи заявлений ОСОБА_1 цивільний позов суд виходить з вимог ст.ст. 28 та 328 КПК України і, у цьому зв'язку, а також з урахуванням уточнення вимог від 27.10.2008 року, та визнанням позову ОСОБА_2 вважає доведеними вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних збитків на суму 13000 грн. 00 коп. та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., оскільки такі вимоги визнаються підсудним.

Суд вважає за необхідне також задовольнити вимоги ОСОБА_14 щодо стягнення з підсудного на користь потерпілого 4000 грн. на відшкодування витрат, повязаних з наданням правової допомоги, оскільки в іншій частині такі вимоги є завищеними та не відповідають положенням щодо граничних розмірів відшкодування витрат на правову допомогу, визначених Кабінетом Міністрів України. З цих підстав у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд (а.с. 89).

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує що останні по справі відсутні.

Судових витрат у справі не виявлено, про них не зазначив і прокурор.

Керуючись ст.ст. 28, 322, 323, 324, 328 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити без зміни підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 13 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 4000 грн. витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, а всього 47000 (сорок сім тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Залишити арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, накладений згідно постанови суду від 28.10.2009 року, на суму задоволених позовних вимог в розмірі 47000 грн. В іншій частині (4000 грн.) арешт зняти.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк