Кримінальне провадження № 274/4072/15-к
Провадження №1-кп/0274/381/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
з участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: 1) 17.11.1993 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 84 ч.1, 140 ч.2, 83 ч.3, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 10.06.1998 року Бердичівським районним судом Житомирської області за ст.141 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 16.02.2007 року Козятинським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.3, 74 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 4) 13.06.2008 року Козятинським районним судом Вінницької області за ст.ст.289 ч.2, 70 ч.1, ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 5) 24.12.2012 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 69 КК України до штрафу у сумі 600 гривень; 6) 27.03.2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 7) 04.04.2014 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 10 місяців обмеження волі; 8) 03.10.2014 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.190 ч.2 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.390 ч.2 КК України,
ОСОБА_4 , засуджений 03.10.2014 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, з 02.06.2014 року відбував покарання в Бердичівському виправному центрі №108, Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, що знаходиться за адресою Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2.
Відповідно до наказу №98 начальника Бердичівського виправного центру № 108 від 24.07.2015 року, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості заохочення надано дозвіл на короткостроковий виїзд за межі установи з 08:00 год. 25.07.2015 року до 22:00 год. 26.07.2015 року.
11.06.2014 року ОСОБА_6 ознайомлено про кримінальну відповідальність у разі неповернення до місця відбування покарання у строк визначений у наказі про дозвіл на виїзд за межі Бердичівського виправного центру №108. 24.07.2015 року засудженому ОСОБА_5 проведений інструктаж, в ході якого ОСОБА_7 додатково попереджений про наслідки неповернення до установи та кримінальну відповідальність за свої дії у разі спізнення з відпустки.
26.07.2015 року, близько 15:00 год., перебуваючи в с. Іванківці, Бердичівського району Житомирської області, гр. ОСОБА_7 придбав у магазині 0,5 літра горілки, вжив її та заснув біля магазину с. Іванківці. Прийшовши до тями близько 23:00 год. 26.07.2015 року, ОСОБА_7 зрозумів, що запізнився з поверненням до Бердичівського виправного центру №108 і вирішив не повертатись туди взагалі.
З 23:00 год. 26.07.2015 року засуджений ОСОБА_7 перебував в загороджувальному лісонасадженні поблизу с. Хажин, Бердичівського району Житомирської області, де близько 12:00 12.08.2015 року був затриманий працівниками Бердичівського виправного центру №108 та доставлений ними до місця відбування покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду показав, що з 02.06.2014 року він відбував покарання у Бердичівському виправному центрі №108. В ході відбуття покарання йому було надано дозвіл на короткостроковий виїзд за межі установи. При цьому працівники установи провели з ним інструктаж та попередили його про відповідальність, яка може настати в разі неповернення у визначений строк в установу для подальшого відбуття покарання. Вирішивши свої справи та повертаючись 26.07.2015 року до Бердичівського виправного центру, він по дорозі зустрів знайомого з яким вирішив вжити алкогольні напої. Придбавши горілки у магазині розташованому неподалік районної автостанції, вони випили її. Після цього знайомий, який проживає у с. Іванківці, запросив його до себе у гості. Цю пропозицію він прийняв. Приїхавши у с.Іванківці, у магазині він знову придбав пів літра горілки, яку випив. Після вживання алкогольних напоїв заснув під деревом неподалік магазину. Прокинувся, коли на вулиці було вже темно. Зрозумівши, що спізнився з поверненням у виправний центр та злякавшись, вирішив туди не повертатись. Розуміючи, що його будуть шукати, додому у с.Хажин він не пішов та впродовж наступних трьох тижнів жив у посадці, яка розташована між селами ОСОБА_8 і Іванківці. 11 серпня він зайшов до свого знайомого, який проживає у с.Хажин для того, щоб поголитись. Вживши алкогольних напоїв, залишився у нього ночувати. На наступний день він був затриманий працівниками виправного центру. Розуміє, що вчинив неправильно та розкаюється у скоєному.
Окрім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у скоєнні інкримінованого діяння у повній мірі стверджується також сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів.
Так засуджений до покарання у виді обмеження волі ОСОБА_4 вироком Бердичівського міськрайонного суду від 03.10.2014 року (справа №274/1857/14-к).
Повідомлення про те, що засуджений ОСОБА_4 після короткострокової відпустки вчасно не повернувся до місця відбуття покарання, надійшло до Бердичівського МВ від службових осіб Бердичівського виправного центру №108 26.07.2015р. о 23 год. 05 хв. по телефону 102, про що свідчить рапорт оперативного чергового Бердичівського МВ ОСОБА_9 від 27.07.2015р.
Факт неповернення засудженого ОСОБА_4 з наданої йому короткострокової відпустки встановлено з рапорту чергового помічника начальника Бердичівського виправного центру №108 ОСОБА_10 від 26.07.2015р.
Дозвіл на короткостроковий виїзд за межі виправного центру було надано ОСОБА_4 наказом начальника Бердичівського виправного центру №108 ОСОБА_11 за №98 від 24.07.2015року, згідно заяви засудженого датованої 24.07.2015 року та на підставі подання помічника начальника з працевлаштування ОСОБА_12 про застосування до засудженого заходу заохочення від 01.07.2015 року.
Про факт вибуття ОСОБА_4 25.07.2015 року у короткостроковий виїзд за межі виправної установи свідчить корінець посвідчення №98 з власним підписом засудженого.
Те, що засуджений ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбуття покарання у виді обмеження волі засвідчено його розпискою №75/14 від 11.06.2014 року.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.390 ч.2 КК України, як неповернення до місць відбування покарання особою, засудженою до обмеження волі, якій було дозволено короткостроковий виїзд, після закінчення строку виїзду.
При визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.390 ч.2 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, скоїв новий злочин відбуваючи покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, свою вину визнав.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає обвинуваченому в порядку ст.71 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року за правилами визначеними у ст.72 ч.1 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб в рамках кримінального провадження не накладався.
Підстав для зміни, скасування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили суд не вбачає
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.390 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначити в порядку ст.71 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду від 03 жовтня 2014 року, а саме у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту, а саме з 21.08.2015 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не змінювати, залишивши його у виді тримання під вартою.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1