Справа №11-489/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга
Категорія - Зловживання владою або службовим становищем Доповідач - Захарченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Захарченка О. П.,

суддів - Ященка В. А., Гончарова М. В.,

з участю прокурора - Думал С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка міста Ромни ( вул. пролетарської солідарності, 12, кВ.25 ), працююча на посаді директора Роменського міського будинку культури,

засуджена - за ч.1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов"язків в організаціях, установах, підприємствах всіх форм власності строком на два роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов"язків в організаціях, установах, підприємствах всіх форм власності строком на два роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов"язків в організаціях, установах, підприємствах всіх форм власності строком на два роки.

З застосуванням ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнення судом від відбування визначеного їй остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та на підставі ст. 76 КК України судом покладено на засуджену обов"язки на період встановленого іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання і періодично з"являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Також, судом вирішено в порядку, передбаченому ст. 81 КПК України, долю речових доказів у справі.

ВСТАНОВИЛА:

Засуджена вироком суду першої інстанції ОСОБА_1 визнана винною у тім, що в період з 01 вересня 2008 року по 31 січня 2010 року, обіймаючи до 30 жовтня 2009 року посаду директора Роменського міського центру культури і дозвілля, а з 30 жовтня 2009 року посаду директора Роменського міського будинку культури та будучи службовою особою, достовірно знаючи про те, що обіймаючий посаду хормейстера заслуженого самодіяльного народного хору України ОСОБА_2 фактично своїх обов"язків за посадою не виконував, а всю методичну і організаційну роботу проводив з новим колективом- ансамблем пісні і танцю "Жива вода", який не мав звання народного і функціонував на безоплатній основі, умисно, в інших особистих інтересах використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби , щомісячно заповнювала і подавала до бухгалтерії Відділу культури Роменської міської ради табелі обліку робочого часу ОСОБА_2 по займаній посаді, а з 06 серпня 2009 року по 31 січня 2010 року ще і 0,5 ставки по посаді акомпоніатора 1 категорії за умови нездійснення ним такої роботи протягом вказаного періоду, внаслідок чого ОСОБА_2 незаконно було нараховано і виплачено за рахунок коштів місцевого бюджету 36735 грн. 34 коп., чим заподіяно істотної шкоди інтересам держави.

У поданій апеляції засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, вважає, що суд в порушення вимог ст.262 КПК України постановив вирок у її відсутність , так як вона в період з 09 по 18 червня 2011 року перебувала на стаціонарному лікуванні, що суд при проведенні судового слідства і постановлення вироку неповно і упереджено дослідив докази по справі, в умовах наявності протиріч у показах свідків необ"єктивно з"ясував обставини справи, та послався як на достовірні лише на покази частини свідків , залишивши поза увагою покази інших свідків та інші докази, які підтверджували її невинуватість у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора Думал С.М., яка проти апеляції засудженої заперечує, просить вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляції засудженої ОСОБА_1 про наявність по справі неповноти з"ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у ній, належно обгрунтовані, а тому заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов"язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Проте, під час досудового слідства ці вимоги закону виконані не були, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання чи справді ОСОБА_1 вчинила зловживання своїм службовим становищем з заподіянням істотної шкоди державним інтересам, і якщо так, то з яких мотивів та за яких обставин, належним чином не з"ясовані.

З матеріалів справи вбачається, що, органами досудового слідства за умов суперечливості зібраних доказів у справі поверхово досліджено і належно не оцінено обставини щодо характеру, обсягів і умов трудової діяльності ОСОБА_2, підстав одержання ним заробітної плати в період з 01 вересня 2008 року по 31 січня 2010 року, відповідно, в Роменському міському центрі культури і дозвілля та в Роменському міському будинку культури, за посадами хормейстера заслуженого самодіяльного народного хору України і акомпоніатора 1 категорії окремо, незважаючи на те, що з"ясування цих обставин має значення для встановленні істини у справі щодо наявності чи відсутності об"єктивної сторони складу інкримінованих ОСОБА_1 злочинів .

За наявності такої неповноти досудового слідства суд при розгляді справи залишив без належних дослідження і оцінки питання чи виконував в дійсності ОСОБА_2 при підготовці до участі і безпосередньо при участі в концертних заходах творчих колективів даного закладу культури, в тому числі ансамблю пісні і танцю "Жива вода" обов"язки акомпаніатора 1 категорії Роменського міського будинку культури і яка заробітна плата за цією посадою ним отримана.

Крім цього, на досудовому слідстві по справі не були належно повно і об"єктивно перевірені покази ОСОБА_1 про те, що заслужений самодіяльний народний хор України протягом вересня 2008 року - січня 2010 року діяв і ОСОБА_2, як хормейстер, працював з цим хором але не на належному організаційному рівні. Так, по справі залишається не усунутою неповнота досудового слідства щодо можливого встановлення всіх учасників хору та їх допиту з обставин справи, з"ясування чи перебував ОСОБА_2 на роботі протягом робочого часу хормейстера відповідно до даних, які вказані у складених ОСОБА_1 табелях обліку робочого часу помісячно, з яких мотивів ОСОБА_2 не виконував свої трудові обов"язки хормейстера, якщо таке дійсно мало місце, і яку заробітну плату він при цьому отримав.

Зокрема, за наявності у справі даних про те, що ОСОБА_2 виконував певну роботу виходячи з наявності існуючих між ним і Роменським міським будинком культури трудових відносин, органи досудового слідства не з"ясували яка конкретно робота була виконана ОСОБА_2 і яку заробітну плату належало сплатити за цю роботу з нарахованих і сплачених йому 36735 грн. 34 коп. за рахунок коштів місцевого бюджету.

На таку неповноту досудового слідства суд також не звернув уваги і при обґрунтуванні свого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй злочинів послався лише на покази допитаних в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , які показали, що заслужений самодіяльний народний хор України в період перебування ОСОБА_2 на посаді хормейстера даного хору не діяв, в той час коли допитані в якості свідків працівники Роменського міського будинку культури ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 стверджують, що хор під керівництвом ОСОБА_2 діяв.

Склад злочину за ч.1 ст. 364 КК України передбачає умисне використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб.

Разом з цим, за пред"явленим ОСОБА_1 обвинуваченням за ч.1 ст.364 КК України органами досудового слідства залишено без доказового мотивування висновок про те, що особисті інтереси обвинуваченої при вчиненні зловживання службовим становищем полягають в кар"єризмі та намаганні показати себе висококваліфікованим керівником.

Суд в ході розгляду справи по суті не звернув увагу також і на цю істотну неповноту досудового слідства, не з"ясовував і за змістом постановленого відносно ОСОБА_1 обвинувального вироку не мотивував в чому саме полягають особисті інтереси засудженої у зловживанні нею своїм службовим становищем.

За таких умов органи досудового слідства допустили істотну неповноту дослідження обставин справи, яка фактично не могла бути усунута в судовому засіданні і за наявності якої постановлений судом вирок є незаконним і необґрунтованим.

Тому, колегія суддів вважає, що на виконання вимог ст. 374 КПК України постановлений судом першої інстанції вирок відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню з поверненням справи прокурору на додаткове розслідування.

Що стосується доводів апеляції засудженої про порушення судом вимог ст. 262 КПК України щодо розгляду справи у її відсутність, то такі доводи є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_1, будучи підсудною, безпосередньо приймала участь у судовому розгляді справі, в тому числі участь у судових дебатах та проголошенні останнього слова.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла переконання про необхідність скасування вироку суду і повернення справи прокурору на додаткове розслідування, апеляція засудженої ОСОБА_1 в частині доводів про повернення справи на новий судовий розгляд задоволена бути не може.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367, 374,377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2011 року відносно ОСОБА_1 скасувати з мотивів неповноти проведеного по справі досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, та неповноти судового слідства, а справу повернути Роменському міжрайонному прокурору на додаткове розслідування.

Запобіжним заходом ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд..

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11