АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/52/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 644/3589/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.342 КК України
УХВАЛА
Іменем України
15 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.05.2015р. стосовно ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Ушиця Хмельницької області, українець, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст.342 КК України до 6(шести) місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Згідно вироку, ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України за наступними обставинами.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №120 від 08.09.2014р. ст. л-т ОСОБА_11 проходив військову службу у вказаній військовій частині на посаді командира протитанкового взводу стрілецької роти.
11.03.2015р. о 8год. 30хв.військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 та л-т юстиції ОСОБА_12 , перебуваючи на території автостанції «Заводська», розташованої по пр. Московському, 299«А» в м. Харкові, виявили військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ст. л-та ОСОБА_11 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушував громадський порядок на території вказаної автостанції.
Відповідно до ст.ст.1, 3, 4, 7, 8 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» навійськовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 покладені обов`язки щодо підтримання правопорядку та військової дисципліни серед військовослужбовців ЗС України в місцях дислокації військових частин,військових містечках, на вулицях та громадських місцях, захистужиття, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, запобігання вчиненню злочинів та інших правопорушень у ЗС України, участь у їх розкритті і припиненні, оперативного реагування на повідомлення про порушення громадського порядку, військової дисципліни та вжиття рішучих дій по їх припиненню.
Сумлінно виконуючи покладені на них службові обов`язки, м-р ОСОБА_9 та л-т юстиції ОСОБА_12 , діючи з метою припинення порушення ст. л-том ОСОБА_11 громадського порядку, пред`явили йому законну вимогу припинити порушення громадського порядку та військової дисципліни, у відповідь на що старший лейтенант ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою не допустити виконання вказаними військовослужбовцями покладених на них службових обов`язків, вимог військових статутів та наказів начальника щодо забезпечення громадського порядку, здійснив опір військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , поєднаний з погрозою застосування до нього фізичного насильства та спробою його застосування, а саме: висловлюючи своє незадоволення діями ОСОБА_9 , виявив небажання припиняти свої протиправні дії та тричі спробував вдарити м-ра ОСОБА_9 кулаком руки, однак не зміг цього зробити, оскільки його дії були припинені військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 к-ном ОСОБА_13 , який знаходився поруч.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , вважаючи винесений вирок суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що вирок суду ґрунтується тільки на показаннях потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , при цьому їх показання на стадії досудового слідства різняться від показань, наданих в суді. Вони є зацікавленими особами. Автор апеляційної скарги вважає, що у вироку суду є певні протиріччя, зазначено, що дії потерпілого ОСОБА_9 спрямовані на виявлення та припинення порушення громадського порядку, а з боку обвинуваченого вчинялося адміністративне правопорушення, що посягало на громадський порядок і громадську безпеку. Але з показань ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , якібули надані під час досудового розслідування та в ході судового розгляду вбачається відсутність порушення громадського порядку з боку обвинуваченого.
Також апелянт вказує на відсутність складової частини правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.342 КК України обов`язки щодо охорони громадського порядку, так як дії ОСОБА_9 та ОСОБА_15 щодо охорони можуть відбуватися тільки у разі його порушення. Вказує що судом не були прийняти до уваги показання ОСОБА_11 в цій частині та зазначені обставини судом не були дослідженні, як і не булоприйнято до уваги твердження обвинуваченого про відсутність вживання спиртних напоїв того дня.Крім того, захисник вказує про тиск з боку слідчого органу досудового розслідування на обвинуваченого.
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_16 є ідентичною апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 .Крім того, захисником ОСОБА_16 подані доповнення доапеляційної скарги, в яких він висловлює незгоду з кваліфікацією дій ОСОБА_11 за статтею кримінального закону і вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ст.185 КУпАП, якоюпередбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції привиконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Заслухавши: доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого в підтримку поданих апеляцій; позицію прокурора та потерпілого, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З наведених вище апеляційних доводів вбачається, що апелянти ставлять питання про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Як випливає з вироку районного суду (т.1 а.с.163-168) незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його вина повністю доведена дослідженими під час судового провадження доказами

Так, потерпілий ОСОБА_9 дав показання згідно яких 11.01.2015р. о 08год. 30хв. він та л-т ОСОБА_14 за наказом начальника слідували у відрядження у м. Чугуїв. Коли вони знаходилися на автостанції «Заводська» в м. Харкові і стояли в черзі на автобус до м. Чугуєва, до них звернулися сторонні громадяни і повідомили про двох офіцерів ЗС України, які, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бешкетували неподалік у кафе. Вони пішли у вказаному громадянами напрямку і побачили двох військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Один з них, як потім з`ясувалося, к-н ОСОБА_13 , ходив по автостанцій і щось або когось шукав. Другий військовослужбовець ст. л-т ОСОБА_11 сидів на лавочці і їв солону рибу. Військова форма ОСОБА_11 була брудна, уся в риб`ячій лусці, яка була навіть у нього у волоссі голові. Зовнішній вигляд ОСОБА_11 і вся його поведінка порочили ЗС України і красномовно свідчили, що він знаходиться в стані достатньо сильного алкогольного сп`яніння. Він телефоном доповів своєму начальнику про ці обставини і отримав наказ вжити заходів щодо припинення порушення даними військовослужбовцями громадського порядку і їх затримання до прибуття військового наряду. З метою припинення порушення громадського порядку цими військовослужбовцями, він та лейтенант ОСОБА_14 підійшли до них, представилися і пред`явили їм свої службові посвідчення. Вони перевірили документи цих військовослужбовців і запропонували їм пройти до пункту охорони правопорядку, але військовослужбовці відмовилися. Вони умовляли їх близько години, і таки вмовили. Він направив л-та ОСОБА_14 у кафе з`ясувати, що там до цього вже встигли наробити затримані військовослужбовці. Поки ОСОБА_14 перебував у кафе, ОСОБА_11 почав йому погрожувати, став у бойову стійку, висловив намір зараз його «погасити», декілька разів наближався до нього, намагаючись нанести удар кулаком руки, але ОСОБА_11 це не вдалося, оскільки він, тобто ОСОБА_9 , робив кілька кроків назад, збільшуючи дистанцію, а к-н ОСОБА_17 став між ними обличчям до ОСОБА_11 , обхопив останнього руками і перешкодив можливості нанести йому удари. Дії ОСОБА_11 на той момент він сприймав як реальну загрозу своєму здоров`ю. Після повернення л-та ОСОБА_14 , він був вимушений застосувати до ОСОБА_11 примусові заходи, а саме: узяв його за комірець і, тримаючи на витягнутій руці поперед себе, відвів ОСОБА_11 до опорного пункту правопорядку.

Аналогічні за змістом показання дав свідок ОСОБА_18 , який пояснив суду, що за наказом свого начальника 11.03.2015р. о 08год. 30хв. він та м-р юстиції ОСОБА_9 направлялися у відрядження у сел. Башкіровка Чугуївського району Харківської області. Коли вони стояли і чекали на прибуття автобусу на автостанції «Заводська», яка розташована поблизу станції метро «Пролетарська» в м. Харкові, до них звернулися сторонні громадяни, які повідомили про двох п`яних офіцерів ЗС України, які дебоширили в кафе. ОСОБА_9 телефоном доповів начальну ІНФОРМАЦІЯ_3 про повідомлені громадянами обставини і отримав наказ перевірити ці обставини і, в разі їх підтвердження, затримати цих військовослужбовців до приїзду наряду. Вони пішли у вказаному громадянами напрямку і поряд з кафе «Стопка» побачили двох військовослужбовців, зовнішній вигляд і поведінка яких красномовно свідчили про те, що вони перебувають у стані сильного алкогольного сп`яніння. Так, один з цих військовослужбовців, як потім з`ясувалося к-н ОСОБА_13 , бігав по перону автостанції, падав, був дуже збуджений, щось питав у громадян та касирів. Інший військовослужбовець ОСОБА_11 сидів на лавочці і їв солону рибу. Він мав порушення військової форми одягу, а саме: його форма не мала розпізнавальних знаків, була розстебнута, брудна, уся у риб`ячій лусці, яка була навіть в ОСОБА_11 у волоссі голови та на бровах. Він та м-р ОСОБА_9 представилися цим військовослужбовцям і пред`явили їм свої службові посвідчення. Після цього перевірили документи ОСОБА_13 і ОСОБА_11 та запропонували їм пройти до опорного пункту охорони правопорядку. ОСОБА_11 відмовився йти з ними і протягом тривалого часу вони його умовляли, доки він не погодився. Коли вони таки усі разом пішли, то м-р ОСОБА_9 направив його в кафе «Стопка», щоб з`ясувати що там до цього вже встигли наробити затримані військовослужбовці. В кафе йому повідомили, що претензій до військовослужбовці не мають, і що горілку в кафе вживали обидва військовослужбовця. Коли він вийшов з кафе на вулицю, то побачив, як ОСОБА_11 кинувся на м-ра ОСОБА_9 зі словами: «Я - боксер, зараз погашу!», намагався його вдарити кулаком руки, замахувався, відводячи руку назад і вбік, але к-н ОСОБА_13 притримав ОСОБА_11 і не дав йому можливості нанести удар м-ру ОСОБА_9 . Після цього м-р ОСОБА_9 узяв ОСОБА_11 за комірець і відвів до опорного пункту охорони правопорядку, де вони дочекалися прибуття військового наряду, який забрав ОСОБА_11 і ОСОБА_13 до Харківського відділу ВСП.

Вищевикладені свідчення підтвердив ОСОБА_13 пояснивши суду, що 11.03.2015р. він прибув до м. Харкова і направлявся з відпустки до місця служби у м. Сватове Луганської області. Він чекав на автобус на автовокзалі, розташованому на пр. Гагаріна в м. Харкові, і там познайомився зі ст. л-том ОСОБА_11 . Вони разом вжили спиртні напої, після чого якось переїхали на автостанцію «Заводська», яка розташована поблизу станції метро «Пролетарська» в м. Харкові. Там зайшли у кафе «Стопка» і продовжували вживати горілку. Загалом вони вжили досить велику кількість алкоголю. Коли вони вийшли з кафе, до них підійшли два офіцери ВСП, представилися, пред`явили службові посвідчення, перевірили їх документи і запропонували пройти до опорного пункту охорони правопорядку. ОСОБА_11 відмовився йти, вів себе не адекватно, кричав на офіцерів ВСП, що він «герой», а вони - «ніхто», ставав у бойову стійку, кидався на м-ра ОСОБА_9 , хапав його за верхній одяг, тричі намагався вдарити майора, але він ставав між ними, стримував ОСОБА_11 і не дав йому можливості це зробити. Потім вони таки пройшли до пункту охорони правопорядку, звідкіля їх забрав військовий наряд ВСП, який відвіз їх у лікарню, де вони пройшли перевірку на стан сп`яніння, а потім до Відділення ВСП, де його протримали до ранку.

Встановлені фактичні обставини також підтверджуються дослідженими у суді доказами наступних документів:

-протоколом медичного огляду ОСОБА_11 на стан сп`яніння о 10год. 50хв. 11.03.2015р., відповідно до якого на момент перевірки ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння і, з його ж слів, вжив 500мл. горілки (т.1 а.с.48);

-протоколами проведення слідчого експерименту від 12.03.2015р. та від 27.03.2015р., які узгоджуються між собою і з іншими дослідженими документами. З яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_19 кожний окремо показали та розповіли, яким чином 11.03.2015р. о 08год. 30хв. на території автостанції «Заводська» м. Харкова обвинувачений ОСОБА_11 вчинив опір та не менше трьох разів здійснив спробу застосувати фізичне насильство до військовослужбовця ВСП (т.1 а.с.65-58, 118-121, 122-127);

-довідками №712 та 711 від 12.03.2015р. підтверджується, що ОСОБА_9 та ОСОБА_19 являються військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.41, 42);

-переліком прав та обов`язків групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.11.2013р., відповідно до якого одним із основних завдань групи ПСР та ПП є запобігання вчиненню і припинення правопорушень (т.1 а.с.44).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, прийшов до висновку про встановлені фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених під час судового розгляду доказів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України районний суд навів у мотивувальній частині вироку докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, з якими апеляційна інстанція погоджується.

Таким чином, доводи апелянтів про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не підтверджуються вище приведеними доказами, а тому в цій частині апеляції задоволенню не підлягають.

Стосовно аргументу того, що дії обвинуваченого містять склад лише адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП то слід зазначити наступне.
Так, згаданою нормою закону передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця у зв`язку з участю в охороні громадського порядку.
Проте, дії обвинуваченого ОСОБА_11 не охоплюються поняттям злісної непокори, оскільки він не лише відмовився від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних розпоряджень військовослужбовця ВСП, а й вчинив активні дії спрямовані на завдання шкоди здоров`ю м-ра ОСОБА_9 . Тож суд правильно кваліфікував ці його дії як опір військовослужбовцеві під час виконання покладеного на нього обов`язку щодо охорони громадського порядку.

Таким чином і ці доводи апеляції спростовуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі не встановлено

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисників залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.05.2015р. стосовно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді