Машівський районний суд Полтавської області
Справа 1-44/2010р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області

у складі головуючого - судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

прокурора Гладченка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має малолітню доньку, не працюючого, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2009 року ОСОБА_1, маючи єдиний прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю громадянина ОСОБА_2, який користувався банківською карткою № 114474 «ПриватБанку» громадянки ОСОБА_3, запамятав номер картки та інші її реквізити, і в період з 04.07.2009 року по 20.11.2009 року, ОСОБА_1 неодноразово вчиняючи тотожні дії, таємно викрадав грошові кошти, перераховуючи їх із вказаної банківської картки на рахунки мобільних телефонів своїх знайомих, які в послідуючому переводив на рахунок власного мобільного телефону.

Своїми незаконними діями громадянин ОСОБА_1 завдав громадянці ОСОБА_3 матеріальних збитків на загальну суму 615 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою визнав повністю і пояснив суду, що дійсно 4.07.2009 року, він зловживаючи довірою громадянина ОСОБА_2, який залишив без нагляду банківську картку «Приватбанку» громадянки ОСОБА_3, запам»ятав її номер та інші реквізити. В подальшому він неодноразово переводив кошти з картрахунку громадянки ОСОБА_3 на мобільні телефони своїх знайомих, а потім з них на власний мобільний телефон. В кінці липня 2009 року він розповів своєму знайомому ОСОБА_4 про алгоритм поповнення рахунку мобільного телефону за допомогою банківської картки та повідомив її номер та інші реквізити. Про те, що вказана картка належить не йому, він не говорив. Заподіяні матеріальні збитки громадянці ОСОБА_3 він повністю відшкодував.

Крім повного визнання підсудною своєї вини, його вина в скоєному злочині підтверджується іншими зібраними в ході досудового слідства доказами, які суд у відповідністю зі ст. 299 КПК України, визнав досліджувати недоцільним, оскільки вони ніким не оспорюються. Підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає та йому роз'яснено, що він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оскільки ОСОБА_1 своїми навмисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), - він вчинив злочин передбачений ст.185 ч.1 КК України.

В матеріалах кримінальної справи мається письмова заява потерпілої ОСОБА_3., яка звертається до суду , що їй збитки відшкодовано підсудним ОСОБА_1 в повному обсязі і вона не має і не матиме в подальшому до останнього претензій як морального так і матеріального характеру.

Обтяжуючих обставин суд не знаходить.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудному, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини .

За місцем проживання підсудний ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони ; згідно довідки лікарів Машівської центральної райлікарні він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ; на утриманні має малолітню дитину ( а.с. а.с. 98, 100);

При обранні покарання підсудному, суд у відповідності зі ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу підсудного, обставини які пом'якшують та обтяжують йому покарання, приходить до висновку про необхідність призначення покарання підсудним у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 позитивно характеризуються по місцю проживання , він щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків не наступило внаслідок скоєння ним злочину, матеріальні збитки нанесені відшкодовані в повному обсязі потерпілій ОСОБА_3 і вона не має до підсудного претензій як матеріального так і морального характеру, суд вважає за доцільне застосувати до підсудного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства..

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки .

Зобов"язати ОСОБА_1 в період іспитового строку не міняти без згоди органу кримінально-виконавчої системи місця проживання, періодично з"являтись в орган кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий : Ряднина В.М.