Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
при секретарі за участю прокурора
розглянула в судовому засіданні 05 листопада 2015 року в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 06 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, такого, що судимостей не мав.

За оскаржуваним вироком районного суду ОСОБА_5 засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік

3 місяці.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково і постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 80 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 9895,80 грн - матеріальної.

Також цим рішенням постановлено мисливську рушницю «ТОЗ»

НОМЕР_1 та чохол до неї повернути ОСОБА_5, а мисливську рушницю «ТОЗ-БМ-16» НОМЕР_2, один набій та одну гільзу ухвалено знищити.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06 серпня

2015 року вирок районного суду змінено: виключено із сформованої у вироку фабули обвинувачення, яке суд уважав установленим, та із обставин, які обтяжують покарання, посилання на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у стані алкогольного сп'яніння; постановлено мисливську рушницю «ТОЗ-БМ»

НОМЕР_2 як знаряддя вчиненого кримінального правопорушення конфіскувати в дохід держави.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.

Згідно з оскаржуваними судовими рішеннями ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 29 листопада 2014 року приблизно о 17.00 год. у полі поблизу с. Майдана-Карачієвецького, достовірно знаючи про заборону полювання на відстані ближче ніж 200 м від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей, у темний період доби, ОСОБА_5 із злочинною недбалістю, легковажно розраховуючи на те, що на місці проведення пострілу відсутні інші особи, один раз вистрілив із мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» НОМЕР_2, випадково влучивши дробовим зарядом із відстані приблизно 10 м у

ОСОБА_6, у результаті чого останній було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого унаслідок суворості і просить змінити оскаржувані судові рішення та призначити ОСОБА_5 покарання, не пов'язане з реальним обмеженням волі.

Потерпіла ОСОБА_6 надіслала заперечення на подану касаційну скаргу захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважав оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому захисник не оспорює доведеності винуватості

ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за ст. 128 КК України.

Доводи ж особи, яка подала касаційну скаргу, про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого протиправного діяння та його особі унаслідок суворості є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 за вчинення інкримінованого йому кримінальному правопорушення, урахував тяжкість скоєного ним протиправного діяння, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання засудженого.

Зокрема, суд узяв до уваги, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а вчинене ним протиправне діяння відноситься до злочинів невеликої тяжкості. До того ж суд урахував, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, розкаявся у скоєному і частково відшкодував завдану матеріальну шкоду, що суд визнав обставинами, які пом'якшують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення протиправного діяння у стані алкогольного сп'яніння.

На підставі наведених даних у їх сукупності, а також з урахуванням мети покарання районний суд дійшов висновку про необхідність призначити покарання з числа суворіших, передбачених санкцією інкримінованої винному статті, і призначив покарання у виді обмеження волі.

При цьому в подальшому суд апеляційної інстанції, виключивши з обвинувачення винного та з числа обставин, що обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння, погодився з рішенням місцевого суду першої інстанції в частині виду та розміру справедливого покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_5, і залишив його без зміни.

Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду в ній наведено мотивовані підстави, на яких апеляційну скаргу захисника в частині несправедливості призначеного покарання унаслідок суворості, визнано необґрунтованою. Це судове рішення відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на наведене, на позитивну характеристику особи засудженого, обставини та умови вчинення протиправного діяння, на наслідки, що настали у результаті його скоєння ( у виді незворотньої шкоди здоров'ю потерпілої особи), на думку потерпілої щодо справедливого та необхідного покарання для винного підстав вважати покарання, призначене ОСОБА_5, несправедливим унаслідок суворості, підстав для його пом'якшення чи застосування положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, навіть враховуючи доводи захисника, наведені у його касаційній скарзі.

Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області

від 05 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_7 _______________ ОСОБА_8_________________ ОСОБА_9