Провадження №1-кп/331/521/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семипалатинськ республіка Казахстан, громадянин України, росіянин, який має середню освіту, пенсіонер, одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20.08.2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ГАЗ 2411» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рук по проїзній частині вул. Горького, рухаючись з боку вул. Жовтневої в напрямку регульованого світлофорним об`єктом перехрестя із проїзними частинами пр. Леніна та вул. Артема в м. Запоріжжі.
В цей же час, водій ОСОБА_4 , керуюча мотоциклом «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вул. Артема у зустрічному для водія ОСОБА_5 напрямку.
Під час здійснення перетину перехрестя проїзних частин вул. Горького з пр. Леніна і вул. Артема на зелений сигнал світлофора водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.6 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч» не переконався безпеці своїх дій, дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному до нього напрямку, не надав, а почав виконувати маневр лівого повороту на проїзну частину пр. Леніна, рухаючись з напрямку вул. Комсомольської.
В результаті порушення вимог правил безпеки дорожнього руху водій ОСОБА_5 допустив зіткнення передньої частини кузова керованого ним транспортного засобу із лівою бічною частиною мотоцикла під керуванням ОСОБА_4 та подальше падіння останнього на дорожнє покриття.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 3404 від 01.09.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- закритого перелому внутрішньої кісточки лівої гомілки, що кваліфікується, як пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечне для життя, але яке потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш 21 дня;
- синця в області правого стегна; синців і саден в проекції обох наколінників; саден в області правої кисті, в поперековій області справа, що кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження;
Порушення водієм ОСОБА_5 , згідно висновку авто технічної експертизи № 516/15 від 11.09.2015 року, вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху знаходиться з прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів характеризуючих особу обвинуваченого.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину і пояснив, що 20.08.2015 року приблизно о 20 годині, рухався на своєму автомобілі «Волга» по вул. Артема з боку вул. Жовтневої, що у м. Запоріжжя, збираючись повертати ліворуч на пр. Леніна, побачив, що у зустрічному напрямку на нього рухається мотоцикліст, але зважаючи, що він запізно його побачив, уникнути зіткнення не зміг. Цивільний позов визнав частково, пояснивши, що є пенсіонером, і отримує мінімальну пенсію у розмірі 1000 гривень, тому сумнівається, що зможе виплатити завдану шкоду у повному обсязі.

Будучи допитаним, у ходу судового розгляду, потерпілий ОСОБА_4 , пояснив суду, що ввечері 20.08.2015 року на своєму мотоциклі «Сузукі» рухався по вул. Артема, що у м. Запоріжжя, проїжджаючи перехрестя з пр. Леніна був збитий автомобілем «Волга», який його не про попустив, на задоволенні цивільного позову наполягав.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, пенсіонер,на обліку у психіатра і нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , думку потерпілого ОСОБА_4 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим по справі ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 48 518, 85 грн. та моральної шкоди в сумі 22 800 гривень.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали підтверджуючі цивільний позов суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про цивільний позов, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 22800 гривень, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як на спричинення обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, ОСОБА_4 посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, якими йому були спричинені душевні страждання пережитими ним у зв`язку із самим фактом заподіяння йому середньої тяжкості тілесних ушкодження як під час дорожньо-транспортної пригоди так і в період лікування; душевними стражданнями та хвилюваннями з приводу того, що в результаті отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень в майбутньому можуть вплинути на стан здоров`я в цілому, крім того, зазначив, що він займається приватними перевезеннями, і в період перебування на лікуванні не зміг виконати усний договір на перевезення меблів, у зв`язку з чим втратив грошову винагороду у розмірі 2800 гривень.

За таких обставин, суд находить вимоги потерпілого, які він оцінює в 22800 гривень необґрунтовано завищеними і, з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 до 2000 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки експертиза проводилася державною установою.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди у розмірі 48 518, 85 гривень та моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, а всього стягнути 50 518, 85 гривень.

Речові докази:

- автомобіль «ГАЗ 2411» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_5 залишити за належністю;

- мотоцикл «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_4 залишити за належністю;

- СD-R-диск, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1