н/п 1-кс/640/8330/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 30.11.2015 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що мешкає: м.Вільнюс, Літовська Республіка, та яким на підставі довіреності керував ОСОБА_5 , 1991 р.н., АДРЕСА_1 . Визначити місце зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, буд.28-Б.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, 28.11.2015, приблизно о 02.45, на перехресті вул. Блюхера та вул. Гв. Широнівців м. Харкова, сталося зіткнення а/м «Ford Focus», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , 1987 р.н., та а/м «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що мешкає: м.Вільнюс, Літовська Республіка, та яким на підставі довіреності керував ОСОБА_5 , що машкає: АДРЕСА_1 .
Внаслідок ДТП пасажир а/м «Mitsubishi Montero» ОСОБА_7 , 1994 р.н. отримала тілесні ушкодження.
28.11.2015 о 04:35 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим СУ ГУ Національної поліції України в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_8 був оглянутий та вилучений автомобіль «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, що утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та відповідає критеріям, передбаченим п.1 ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль Митсубиси, р/н НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судової автотехнічної, судової транспортно-трасологічної експертиз з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , та зберіганні вилученого транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Орган досудоовго розслідування зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза виїзду тарнспортного засобу за кордон України, зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
На виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик особи - власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , на яке слідчий просить в зазначеному клопотанні накласти арешт.
В судове засідання власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки не сповістив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття вказаної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.
Згідно наданої прокурором заяви володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , Я від 30.11.2015, останній просить розглядати клопотання прокурора про арешт майна за його відсутності, у заяви зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказаний у клопотанні транспортний засіб відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, має значення для досудового розслідування, а також може бути доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_10 , що мешкає: м. Вільнюс, Літовська Республіка, та яким на підставі довіреності розпоряджається ОСОБА_5 , 1991 р.н., що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «Mitsubishi Montero», р/н НОМЕР_1 , територію майдану тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, буд.28-Б.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1