Провадження № 11-кп/792/682/15
Справа № 676/4785/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2015 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
оператора відеозв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0001022 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року,-

В с т а н о в и л а :
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повернуто прокурору.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд виходив з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини та сформульоване обвинувачення є неконкретним, не містить викладу фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, формування обвинувачення інкримінованого ОСОБА_8 в тому числі щодо часу та способу скоєного, на думку сторони обвинувачення, злочину, чим порушується право обвинуваченого на захист.

У апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали суду. Стверджується, що обвинувальний акт з відповідними додатками, складений та поданий з дотриманням вимог закону. При цьому, суд на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, в результаті чого прийняв хибне та передчасне рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством встановлений перелік відомостей, які обов`язково повинен містити обвинувальний акт. Цей перелік є вичерпним та широкому тлумаченню не підлягає.

Склавши обвинувальний акт, визнавши викладені у ньому та додатках до акту дані достатніми для спрямування провадження до суду, органи досудового розслідування та прокурор не дослідили їх з точки зору відповідності нормам КПК України.

Оскільки спірний обвинувальний акт вимогам чинного кримінального процесуального закону не відповідали, суд першої інстанції, слідуючи положенням п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув їх прокурору для виконання вимог чинного законодавства.

Таке рішення місцевого суду, на переконання колегії суддів, є правильним, а викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, жодним чином не спростовують висновки суду та ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства.

Органами досудового розслідування, з якими погодився прокурор, ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що в період з березня по квітень 2015 року шляхом обману та зловживання довірою неповнолітньої ОСОБА_9 , в декілька етапів незаконно заволодів майном її матері ОСОБА_10 на загальну суму 26374 грн. 55 коп., чим спричинив їй матеріальні збитки.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 91 КПК України орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказав, яким чином та у який конкретно спосіб обвинувачений заволодів майном потерпілої, оскільки перерахування усіх способів шахрайський дій встановлених законом та визначених диспозицією ст. 190 КК України, які носять взаємовиключний характер, їх інкримінування обвинуваченому не можна визнати конкретним обвинуваченням, разом з тим встановлення цих обставин є обов`язковим.

В той же час, інкримінуючи обвинуваченому цілий ряд кримінально-карних діянь, органи досудового розслідування з якими погодився прокурор, як вбачається з матеріалів провадження, фактично кваліфікували дії ОСОБА_8 , як окремі епізоди злочинних дій, що не знайшло свого відображення в кваліфікації дій обвинуваченого, що свідчить про суперечливість вказаних обставин та їх непослідовність. При цьому, сам виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті щодо місця, способу вчинення злочинів носить не конкретний, а подекуди публіцистичний характер, що прямо суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

Відсутність вищевказаних даних в обвинувальному акті, його неповнота прямо суперечить нормам КПК України, а також порушує один із основних конституційних принципів обвинуваченого право на захист, оскільки позбавляє останнього права повною мірою проводити захист від висунутого йому звинувачення, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, збирати й подавати слідчому, прокурору, суду докази, тощо.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, викладення часу та способу вчинення цілого ряду злочинів, що порушує право на захист, є обґрунтованими.

Наведені дії органів досудового розслідування та прокурора позбавляють обвинуваченого можливості користуватися гарантованим йому державою та Конституцією України правом на захист, що полягає у викладенні своїх показів, заперечень по кожному такому епізоду, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд належним чином встановити істину у провадженні.

Твердження прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, жодним чином не спростовує висновки суду, ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства та повністю спростовуються вищенаведеними даними.

Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення судом норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому колегія суддів враховує, що повернення обвинувального акту жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.

Твердження прокурора в тій частині, що в процесі розгляду провадження місцевий суд сам вправі викласти обсяг обвинувачення визнаного судом доведеним, відкинувши його в частині, яка не знайде свого підтвердження в процесі судового розгляду, підлягають відхиленню, оскільки це є не що іншим, як спробою перекласти проведення та організацію слідства, здобуття доказів на суд, що є не притаманною йому функцією.

Ставлячи питання про скасування ухвали, прокурор, конкретних фактів порушення норм кримінального процесуального законодавства не навів, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування ухвали суду про повернення обвинувального акту у межах апеляційної скарги прокурора не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України прокурору Хмельницької області для усунення виявлених судом та вказаних в ухвалі недоліків залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .