Справа № 308/7897/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/500/15, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0002031 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Ужгорода на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року.
Цією ухвалою:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , з вищою освітою, працюючий т.в.о. інженера з охорони праці ДНЗ Ужгородського професійного машинобудівного ліцею, одружений, не судимий, звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки колективу ДНЗ «Ужгородський центр професійно технічної освіти», за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки не вчинить нового кримінального правопорушення, виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.
Кримінальне провадження, відомості про яке 25.06.2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002031 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області витрати на залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи №15/559 від 25.06.2015 року в розмірі 552, 42 грн..
Речові докази: накази «Про преміювання працівників ліцею» № 36 від 25.02.2011 року, № 55 від 28.03.2011 року, №78 від 27.04.2011 року, №90 від 30.05.2011 року, №102 від 24.06.2011 року, №103 від 24.06.2011 року, наказ №125 від 23.09.2011 року, особову картку нарахування заробітної плати на ОСОБА_6 постановлено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-2-
З ухвали суду вбачається, що на виконання п.1.1.1.2 плану роботи Державної фінансової інспекції в Закарпатській області на перший квартал 2013 року, на підставі направлень від 16.01.2013 року №36 та №51 від 21.01.2013 року, заступником начальника відділу інспектування у сфері освіти і науки державної фінансової інспекції в Закарпатській області та провідним державним фінансовим інспектором відділу була проведена ревізія фінансово господарської діяльності Ужгородського професійного машинобудівного ліцею за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 року. У ході проведення ревізії встановлено ряд порушень вимог законодавства з оплати праці та нарахування на заробітну плату.
Так, ОСОБА_6 , який відповідно до наказу №278-к від 22.11.2010 року був призначений на посаду виконуючого обов`язки директора Ужгородського професійного машинобудівного ліцею, будучи службовою особою, яка наділена організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими обов`язками, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, у порушення вимог п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №1298 від 30.08.2002 року «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п.4 наказу Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» ( із змінами і доповненнями), особисто підписував накази «Про преміювання працівників ліцею», яким преміював себе та ряд інших посадових осіб ліцею без рішення органу вищого рівня управління освіти і науки Закарпатської ОДА, а саме: накази «Про преміювання працівників ліцею» №36 від 25.02.2011 року; №55 від 28.03.2011; №78 від 27.04.2011 року; №90 від 30.05.2011; №102 від 24.06.2011 року; № 103 від 24.06.2011 року; №110 від 26.07.2011 року; №131 від 28.09.2011 року; №132 від 28.09.2011 року.
У подальшому на підставі вищевказаних наказів, було видано платіжні доручення №20, №21 від 28.02.2011 року та реєстр №04 від 28.02.2011 року до них, платіжне доручення №44 від 30.03.2011 року та реєстр №8 від 30.03.2011 року до нього, платіжне доручення №66 від 29.04.2011 року та реєстр №12 від 29.04.2011 року до нього, платіжне доручення №85 від 30.05.2011 року та реєстр №15 від 30.05.2011 року до нього, платіжне доручення №106 від 25.06.2011 року та реєстр №20 від 25.06.2011 року до нього, платіжне доручення №122 від 29.07.2011 року та реєстр №9 від 29.07.2011 року до нього, платіжне доручення №155 від 30.09.2011 року та реєстр №29 від 30.09.2011 року до нього, на підставі яких ОСОБА_6 було зайво нарахована премія на суму 16 144 грн..
Таким чином, внаслідок порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1298 від 30.08.2012 року, наказу Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року, в. о директора Ужгородського професійного машинобудівного ліцею ОСОБА_6 в період з лютого по вересень 2011 року привласнив бюджетні кошти, які були зайво нараховані йому, як премія, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 філії «Закарпатського центрального відділення Промінвестбанку» в сумі 16 144 грн., чим державі в особі департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації спричинено збитки на вищевказану суму, що підтверджується актом ревізії фінансово господарської діяльності Ужгородського професійного машинобудівного ліцею за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 року №07-03/23 від 13.03.2013 року.
-3-

Згідно висновку експерта №15/559 від 25.06.2015 року за результатами судової почеркознавчої експертизи, виконаної НДЕКЦ при УМВС в Закарпатській області, установлено, що підписи наявні від імені ОСОБА_6 у наказах «Про преміювання працівників ліцею» - №36 від 25.02.2011 року, №55 від 28.03.2011, №78 від 27.04.2011, №90 від 30.05.2011, №102 від 24.06.2011, №103 від 24.06.2011; №110 від 26.07.2011; №131 від 28.09.2011 та №132 від 28.09.2011 року виконані ОСОБА_6 ..
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинене кримінальне правопорушення не відноситься до корупційних злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Ужгорода просить ухвалу суду від 19.08.2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Уважає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 визнав свою вину, проте шкоду, заподіяну злочинним діяннями не відшкодував та не вчинив жодних дій щодо відшкодування такої, а тому відсутня така підстава для застосування ст.47 КК України, як щире розкаяння обвинуваченого. Незважаючи на це судом було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, виклавши основні доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, щодо законності та обґрунтованості ухвали суду й безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Згідно ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

-4-
Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці 1, 2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст.47 КК України) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна.
Отже, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки суд під час судового розгляду у кримінальному провадженні повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст.47 КК України.
При цьому слід враховувати, що щире каяття свідчить про бажання особи спокутувати свою провину перед колективом, виправити свою поведінку. Щире каяття зазначеної особи повинно знайти своє відображення у процесуальних документах кримінального провадження.
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно статтею 372 КПК України визначено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Як убачається з матеріалів судового провадження та ухвали, суд першої інстанції, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, та звільняючи його від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку з передачею його на поруки колективу не дотримався зазначених вимог закону.
Зокрема, суд першої інстанції як на підставу звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності послався на те, що останній вперше вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинений злочин не відноситься до корупційних.
Разом із тим, у мотивувальній частині ухвали суд не зазначив, що діяння яке поставлено ОСОБА_6 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину й останній винний у його вчиненні, не дослідив письмові докази, а лише обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 ..

-5-
Таким чином, суд першої інстанції, не з`ясувавши думку представника держави в особі - департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу, не встановивши, і не зазначивши в ухвалі всіх складових щирого каяття, передчасно прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України.
Крім того, колегія суддів уважає, що ОСОБА_6 формально розкаявся в скоєному, оскільки не відшкодував державі в особі департаменту освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації заподіяну шкоду, що свідчить про те, що його каяття не є щирим.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.
У ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що при розгляді даного провадження суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на викладене, судове рішення щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно дотриматися вимог розділу ІУ КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Ужгорода задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 направити до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із призначенням нового судового розгляду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: