У Х В А Л А

Справа № 0427/7960/2012 № 1/183/16/15

20 жовтня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі суду

кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, що мешкає: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Каменець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, що мешкає: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого охоронцем ТОВ «Орланд-Плюс», раніше не судимого, що мешкає: АДРЕСА_3 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, судова колегія,-

в с т а н о в и л а :
Прокурором, з посиланням на те, що дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудним ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1,7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, судом продовжено до 30.10.2015 року, розгляд кримінальної справи не закінчений по суті, заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивовано тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до підсудних жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти існуючим ризикам, зазначеним в постановах про обрання запобіжного заходу.

Захисники та підсудні заперечували проти продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на тривалий розгляд справи, відсутність обґрунтованих підстав для тримання під вартою.

Підсудними ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 заявлено клопотання про перевірку судом законності їх затримання, обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і подальше їх тримання під вартою, а також просять змінити їм запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, на підставі недоведеності жодного з ризиків, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.

Підсудний ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну обраного йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме на підписку про невиїзд, мотивуючи його тим, що прокурор не довів переконливих мотивів щодо неможливості обрання більш м`яких запобіжних заходів, не надав суду доказів про існування ризиків, зазначених в постановах про обрання запобіжного заходу.

Підсудним ОСОБА_9 також заявлено клопотання з посиланням на практику Європейського суду з прав людини про необхідність перевірки судом законності затримання підсудних, обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і подальше їх тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вважають, що підсудним необхідно змінити запобіжний захід, виходячи з того, що вони понад три роки утримуються під вартою, що є порушенням їх прав на свободу, крім того вони мають міцні соціальні зв`язки, у них є сім`ї, а також те, що прокурором не доведено переконливих мотивів продовження строку тримання під вартою підсудним, не надано суду доказів про існування ризиків, зазначених у законі.

Захисник ОСОБА_6 надала суду довідку про стан здоров`я підсудного ОСОБА_9 та просила змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на підписку про невиїзд.

Прокурор вважає, що в задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу повинно бути відмовлено, оскільки відсутні для цього підстави.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудних не відпали.

Суд бере до уваги, що підстави, передбачені ст.ст. 148,150 КПК України 1960 року, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , на даний час не змінилися, а застосування до підсудних жодного з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, які зазначені в постановах про обрання запобіжних заходів, а також не забезпечить виконання процесуальних обов`язків, та не зможе запобігти спробам переховуватися від суду.

Суд вважає, що існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою до 60 днів. Суд виходить з наступного: судовий розгляд справи не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу відносно підсудних спливає 30.10.2015 року, завершити розгляд справи до вищевказаної дати неможливо, оскільки у відповідності до ст. 299 КПК України 1960 року суду необхідно допитати свідків, дослідити матеріали кримінальної справи та провести інші стадії судового розгляду справи.
Таким чином, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудним ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до 60 днів по 18 грудня 2015 року включно.

Суд вважає, що у задоволенні клопотань підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на більш м`який необхідно відмовити виходячи з наступного.

Посилання підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_12 на практику Європейського суду з прав людини судом враховується, але суд бере до уваги, що нормами КПК України 1960 року не передбачено можливості провести в судовому засіданні перевірку, як зазначено у клопотанні ОСОБА_9 , щодо того чи мали місце якісь доручення та інші процесуальні рішення для затримання підсудних, чи були відповідні документи службових осіб на доставку їх до РВ Новомосковського ГУМВС.

Аналогічне клопотання, яке було заявлено ОСОБА_9 у попередніх судових засіданнях, вже розглядалось, та судова колегія вирішила направити відповідну заяву підсудного для перевірки цих питань до прокурора Дніпропетровської області, що відповідає положенням Глави 21 КПК України 1960 року.

Відповідно до статті 149 КПК України 1960 року передбачені наступні запобіжні заходи: 1) підписка про невиїзд; 2) особиста порука; 3) порука громадської організації або трудового колективу; 31) застава; 4) взяття під варту; 5) нагляд командування військової частини.
Підсудні та їх захисники просять суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Розглядаючи надані клопотання, суд враховує, що підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, в тому числі і на підписку про невиїзд, немає, оскільки підстави, передбачені ст.ст. 148,150 КПК України 1960 року, які враховувались при обранні запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , на даний час не змінилися.

Крім того, запобіжний захід у вигляді застави щодо підсудних суд не вважає за можливе обрати, оскільки, крім іншого, підсудні в судовому засідання заявили про відсутність у них фінансових можливостей для внесення застави. Особиста порука чи порука громадської організації або трудового колективу також не може бути обрано в якості запобіжного заходу щодо підсудних через відсутність відповідних клопотань з боку окремих громадян, трудових колективів, громадських організацій.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Суд виходить також і з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підсудних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 Рішення ЄСПЛ «Ніколова проти Болгарії» та в п. 51 Рішення ЄСПЛ «Д Йонг і Ван Ден Бринк проти Нідерландів».
Суд враховує, що надана захисникомОСОБА_6 довідка про стан здоров`я підсудного ОСОБА_9 не свідчить про неможливість продовження йому існуючого запобіжного заходу та про необхідність обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи з обставин справи, враховуючи тяжкість обвинувачення, вислухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні, а також з метою забезпечення виконання підсудними процесуальних обов`язків, та запобігти способам переховуватися від суду, суд вважає, що у задоволенні клопотань підсудних слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 165, 296 КПК України 1960 року, судова колегія, -

у х в а л и л а :
Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудним ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1,7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, строком до 60 днів по 18 грудня 2015 року включно.

У задоволенні клопотань підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3