Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця- місто Артемове міста Дзержинська, Донецької області, громадянина України, українця, військовозобов*язаного, офіційно не працюючого, з неповною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
04.10.2015року приблизно о 19.30 год. ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «ГАЗ-2410» держ/номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п.2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», та рухався по проспекту Гагаріна в м.Харкові зі сторони вул.Державинської в напрямку вул..Кірова зі швидкістю 60 км/год.
Під час руху по вказаному проспекту, в районі буд.43/2, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п.8.7.3 е), п.8.10 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п.8.7.3 е) «сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, в тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;
- п.8.10 «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , які в цей час рухалися по регульованому пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора з права на ліво по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №941-А/15 від 21.10.2015року отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому правої тім`яно-потиличної кістки, лівої оболонки головного мозку, забію головного мозку, а також середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки на межі середньої і верхньої третини із зсувом.
Також внаслідок дорожньо-транспорної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №943-А/15 від 20.10.2015року отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки у верхній третині із зсувом.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, в стані алкогольного сп`яніння, проігнорував, що на світлофорному об`єкті, розташованому на регульованому пішохідному переході по пр..Гагаріна, 43/2, до якого він наближався , включений червоний сигнал світлофору , а по вказаному пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора для пішоходів, з права на ліво по ходу його руху рухаються пішоходи ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , не вжив заходів, щодо зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на вказаних пішоходів, що спричинило вищевказані наслідки.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи №959/15 від 26.10.2015року порушення п.п.8.7.3 (е), 8.10 в) Правил безпеки дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками.
Крім того, 04.10.2015року, приблизно о 19.30.год., в районі буд.43/2 по пр..Гагаріна в м.Харкові, ОСОБА_6 здійснивши наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження - пішохід ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритого перелому правого стегна, закритого перелому правої гомілки, а пішохід ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепної мозкової травми, ушибленої рани правого стегна, закритого перелому гомілки, ОСОБА_6 , суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному для життя стані, та маючи можливість надати таку допомогу, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, завідомо залишивши потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в небезпечному для життя становищі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, пояснив, що дійсно скоїв злочин при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро кається. Також зазначив, що частково визнає уточнений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , а саме 12348,64 грн. щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині, що є документально підтвердженою, 10000грн.моральної шкоди; а також частково визнає цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , а саме 19576,11 грн. щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині, що є документально підтвердженою, а також 30000грн.моральної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо

добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне пошкодження потерпілому ОСОБА_9 та середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , а також за ч.1 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, також суд враховує, що вчинені злочини посягають не тільки на громадський порядок, але й на життя людини, враховує думку потерпілих, які просили призначити максимально можливе покарання обвинуваченому, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в межах санкції частин статей, за якими його засуджується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавленні волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди у сумі 50 000,00 грн. та моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн., а також цивільний позов ОСОБА_4 щодо стягнення майнової шкоди в сумі 29654,93 грн., моральної шкоди в сумі 50 000,00грн. - підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Так, потерпілою-цивільним позивачем ОСОБА_10 заявлено до стягнення майнова шкода в розмірі 50000,00 грн. Проте, на підтвердження завданої майнової шкоди надано відповідні квитанції, чеки про оплату витрат з проведення лікування чоловіку ОСОБА_9 , а також виписки з медичних карток щодо перебування останнього на стаціонарному лікуванні, призначення відповідного медикаментозного лікування на загальну суму 19576,11 грн. В зв*язку з чим, в іншій частині заявлена до стягнення сума майнової шкоди відшкодуванню не підлягає за недоведеністю.
Потерпілою-цивільним позивачем ОСОБА_4 заявлено до стягнення майнову шкоду в сумі 29654,93 грн., яка, згідно цивільного позову, складається з витрат на медикаментозне лікування в сумі 4954,93грн., вартість апарату Єлізарова 7200грн., вартість санаторно-курортної путівки в санаторії, лікування в якому їй було призначено лікарем, що складає 12500грн., а також за надання юридичної допомоги в сумі 5000грн (а.с.61-63).
Враховуючи, що сума витрат на медикаментозне лікування, а також щодо купівлі апарату Єлізарова потерпілою ОСОБА_4 підтверджена в повному обсязі, таким чином, сума 12154,93 грн. (4954,93грн. +7200грн.) підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.
Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог в частині відшкодування вартості запланованого санаторно-курортного лікування в санаторно-курортному закладі щодо лікування опорно-рушійного апарату в розмірі 12500,00 грн., цивільний позивач зазначила, що таке лікування йому необхідно пройти на підставі лікарської довідки лікаря ортопеда-травматолога від 13.11.2015року Навчально-наукового медичного комплексу «Університетська клініка» (а.с.67).
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування. Згідно ч.2 ст.1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 ЦК України, може бути здійснене наперед у разі необхідності попередньої оплати послуг (придбання путівки).
Поряд з цим для стягнення цих витрат наперед цивільним позивачем не надано належних та беззаперечних доказів вартості санаторно-курортного лікування, а також того, що нею здійснено замовлення санаторно-курортної путівки. Тому, на думку суду, на стадії судового розгляду кримінального провадження суд не має підстав щодо стягнення
на користь цивільного позивача ОСОБА_4 майбутніх витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 12500,00 грн.
Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого.
Згідно з п.1 ч.1ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
За умовами ч.2 ст.120 КПК України витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Повноваження представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 підтверджені відповідним ордером серії ХВ№461 000029 від 12.11.2015 року, договором про надання правової допомоги від 12.11.2015 року. Питання оплати правових послуг, які вона надала потерпілій регламентовано п.2.6 цього договору.
Сплату 5000 гривень на надання правової допомоги підтверджено квитанцією від 12.11.2015 року (а.с.70).
З огляду на викладене, вимоги потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на її користь 5000 гривень понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.
Таким чином, стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає сума майнової шкоди в розмірі 17154,93грн. (12154,93грн. +5000 грн.).
Крім того, потерпілими до відшкодування заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, цивільний позивач - потерпіла ОСОБА_10 обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її чоловіком ОСОБА_9 був перенесений шок, тяжкі фізичні болючі муки, страждання, оскільки змінився його звичний уклад життя, він змушений знаходитись тривалий час на лікуванні, на цей час стан його здоров`я є незадовільним, він не має можливості працювати, хоча є єдиним годувальником в сім`ї, має на утриманні неповнолітню дитину, до цього часу не має можливості самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, оскільки самостійно пересувається лише в межах квартири.
Вимогу щодо стягнення моральної шкоди, цивільний позивач потерпіла ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень нею
перенесені декілька операцій, призначаються багаточисленні медикаментозні препарати, вона постійно зазнає душевний та фізичний біль, не має можливості самостійно пересуватись, потребує постійного стороннього догляду.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнали потерпілі, тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, враховує, що до цього часу потерпілі потребують постійного стороннього догляду, знаходяться в хворобливому стані, та приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме - в розмірі 50 000,00 грн. на користь ОСОБА_10 , та в розмірі 25 000,00 грн. на користь ОСОБА_4 .
Речові докази відсутні.

Відповідно до ст. 124 КК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта при проведенні експертиз.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання законної сили вироком, залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання з 04.10.2015року.
На підставі ч.5 ст..72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 04.10.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_10 19576 (дев`ятнадцять тисяч п`ятьсот сімдесят шість) гривень 11 копійок майнової шкоди, та 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 в іншій частині - відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути зі ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 17154 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 93 копійки майнової шкоди, та 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 в іншій частині - відмовити за необгрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь держави витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи в розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 копійок, а також витрати, пов*язані з проведенням судової криміналістичної експертизи в сумі 491 (чотириста дев*яносто одна) гривня 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1