Справа № 1-158/2010 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Янка Б.Я.;

при секретарі Павкевич Н.Я.;

з участю прокурора Воронки Р.І.;

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу про обвинувачення. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Сколівського районного суду Львівської області від 01.02.2000 року за ст. ст. 206 ч.2, 44 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; вироком Сколівського районного суду Львівської області від 13.11.2000 року за ст. ст. 140 ч.2, 43 КК України на 2 роки позбавлення волі; вироком Сколівського районного суду Львівської області від 02.06.2003 року за ст. ст. 296 ч.3, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі, постановою Львівського обласного суду від 12.08.2003 року вирок змінено та засуджено за ст. 296 ч.3 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі Закону України Про амністію строк скорочено на 1 рік 1 місяць 25 днів; вироком Сколівського районного суду Львівської області від 09.12.2005 року за ст. ст. 185 ч.3, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі та постановою Шевченківського суду м. Львова від 15.05.2006 року звільнено умовно-достроково на 6 місяців 23 дні; вироком Сколівського районного суду Львівської області від 05.10.2006 року за ст. ст. 185 ч.3, 71 КК України на 3 роки 6 місяців 23 дні позбавлення волі та постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 18.06.2009 року звільнено умовно-достроково на 8 місяців 25 днів, судимість якого не знята та не погашена в установленому законом порядку,

- у скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 будучи раніше судимим вироком Сколівського районного суду Львівської області від 05.10.2006 року за ст. ст. 185 ч.3, 71 КК України на 3 роки 6 місяців 23 дні позбавлення волі та постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 18.06.2009 року звільнений умовно-достроково на 8 місяців 25 днів, судимість якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та 24.02.2010 року близько 19.00 год. в приміщенні залізничного вокзалу м. Сколе Львівської залізниці, відкрито викрав із задньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон марки Нокіа 2630 вартістю 750 грн. з стартовим пакетом Київстар вартістю 25 гри. та чохол до телефону вартістю 50 гри. чим завдавши при цьому потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 825 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе визнав частково та пояснив, що він дійсно перебуваючи в приміщенні вокзалу в м. Сколе Львівської залізниці, спілкуючись з потерпілим ОСОБА_3 попросив у нього мобільний телефон марки Нокіа, для того щоб передзвонити. Потерпілий добровільно надав йому телефон, по якому він говорив приблизно 15 хвилин. Закінчивши розмову він мав намір повернути телефон потерпілому, однак його вже не було в приміщенні вокзалу. В подальшому він сів в електропоїзд та поїхав додому в с. Лавочне Сколівського району. Повернути телефон потерпілому ОСОБА_3 він не міг, оскільки не знав де він проживає. Вину свою визнає в тому, що він добровільно не повернув телефон потерпілому, у вчиненому щиро розкаявся, просить суворо його не карати.

ОСОБА_4 часткового визнання вини підсудним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, його вина також знайшла своє підтвердження в ході судового засідання по даній справі і стверджується наступними доказами.

Так із показів потерпіло ОСОБА_3 вбачається, що 24.02.2010 року він перебував в приміщенні вокзалу м. Сколе Львівської залізниці, де до нього підійшов підсудний з яким вони раніше були знайомі. Підсудний ОСОБА_2 запропонував йому випити горілки, однак він відмовився. В подальшому вони спілкувались на різні теми, підсудний бачив, як він ставив у задню кишеню штанів свій мобільний телефон. Через деякий час до них підійшов невідомий йому мужчина, який був знайомий з підсудним. В той період часу коли підсудний ОСОБА_2 сидів поруч з ним, останній витягнув із задньої кишені його штанів мобільний телефон. Зауваживши це, він наголосив ОСОБА_2 щоб той повернув телефон, однак підсудний на зауваження не реагував, сів у електропоїзд та поїхав у напрямку с. Лавочне Сколівського району Львівської області. В правоохоронні органи він звернувся тільки 10.03.2010 року, так як думав, що підсудний ОСОБА_2 добровільно поверне йому телефон.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що працює на посаді начальника ЛПМ на ст. Славсько, та 11.03.2010 року він знаходився на добовому чергуванні по ЛВ на ст. Стрий УМВСУ на Львівській залізниці, та близько 20.00 год. до нього подзвонив старший інспектор ПС ЛПМ на ст. Славсько ОСОБА_4 та повідомив, що в ЛПМ на ст. Славсько з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3 про те, що 24.02.2010 року на вокзалі ст. Сколе Львівської залізниці мужчина по імені ОСОБА_2 в нього відкрито викрав мобільний телефон Нокіа вартістю 800 гривень. Прийнявши дане повідомлення він написав рапорт зареєструвавши його в ЖРЗПЗ ЛВ на ст. Стрий. В подальшому проведеними оперативними заходами було встановлено, що відкрите викрадення телефону здійснив підсудний ОСОБА_2. який під час його затримання був дуже схвильований.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 24.02.2010 року він перебував на вокзалі ст. Сколе Львівської залізниці де вживав спиртні напої, які були йому запропоновані підсудним ОСОБА_2 Він особисто бачив, як підсудний ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 тримали в руках свої мобільні телефони та обмінювались номерами своїх телефонів. Чи викрав підсудний у потерпілого телефон він сказати не може, оскільки цього не бачив.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була співжителькою потерпілого ОСОБА_3 та за власні кошти придбала мобільний телефон Нокіа, яким користувався останній. Про втрату телефону він їй нічого спочатку не розповідав, а коли вона почала розпитувати ОСОБА_3 куди подівся телефон, то він розповів, що його забрав підсудний ОСОБА_2 Оскільки підсудний добровільно телефон не повертав, то ОСОБА_3 вирішив звернутись із заявою у міліцію.

ОСОБА_4 того, вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена наступними письмовими доказами по справі:

Заявою потерпілого ОСОБА_3, з якої вбачається, що в останнього в приміщенні вокзалу м. Сколе Львівської залізниці було відкрито викрадено мобільний телефон марки Нокіа 2630 ( а.с. 5);

протоколом огляду місця події та план-схемою до нього від 13.03.2010 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_3 вказав на місце де в нього було відкрито викрадено мобільний телефон ( а.с. 9-10 );

явкою з повинною написаною власноручно ОСОБА_2 де він вказує, що відкрито викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_3 (а. с. 19);

протоколом предявлення фотознімків для впізнання від 30.03.2010 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_3 впізнав підсудного ОСОБА_2, який в нього відкрито викрав мобільний телефон марки Нокіа 2630 в приміщенні вокзалу м. Сколе Львівської залізниці ( а.с. 41-42 );

протоколом ставки віч-на-віч між підсудним ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3, де потерпілий детально розповів, як саме та за яких обставин підсудний ОСОБА_2 відкрито викрав його мобільний телефон ( а.с. 159-161 );

протоколом добровільної видачі мобільного телефону Нокіа 2630 ОСОБА_8 від 26.08.2010 року, в якому зазначено, що даний телефон до місця її проживання приніс її брат - підсудний ОСОБА_2 (а.с. 162).

Аналізуючи всі зібрані докази по справі та їх в сукупності суд вважає, винуватість підсудного у скоєнні ним злочину доведеною у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Покази підсудного в тій частині, що він не викрадав мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_3, а останній віддав його йому добровільно, не можуть бути судом взяті до уваги, оскільки повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3, який як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні давав послідовні покази по факту відкритого заволодіння його мобільним телефоном підсудним ОСОБА_2

ОСОБА_4 того, 11.03.2010 року підсудний ОСОБА_2 в явці з повинною, яку написав власноруч, визнав той факт, що він відкрито заволодів мобільним телефоном марки Нокіа 2630, що належав потерпілому ОСОБА_3

Твердження підсудного ОСОБА_2, що дана явка з повинною написана під психологічним та фізичним тиском працівників міліції, суд вважає надуманими, та заявлене з метою уникнення кримінальної відповідальності.

До того ж як вбачається з постанови старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Чернівецької області про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.04.2010 року (а.с. 170), обставини щодо застосування до підсудного ОСОБА_2 психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції не знайшли свого підтвердження, та порушення ними вимог закону не встановлено.

При визначенні міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, той факт, що він частково визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому злочині, та те, що потерпілий претензій до підсудного немає. У звязку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення підсудному ОСОБА_2 покарання обмежитись межами санкції ч. 2 ст. 186 КК України, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Згідно ст. 71 КК України слід частково приєднати підсудному ОСОБА_2 до даного вироку невідбуту частину покарання у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі призначеного вироком Сколівського районного суду Львівської області від 05.10.2006 року.

Речові докази: мобільний телефон марки Нокіа 2630 та шкіряний чохол до нього, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_3 - повернути останньому.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України слід частково приєднати ОСОБА_2 до даного вироку невідбуту частину покарання у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі призначеного вироком Сколівського районного суду Львівської області від 05.10.2006 року та обрати йому остаточну міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з 20.08.2010 року тобто з дня його затримання.

Речові докази: мобільний телефон марки Нокіа 2630 та шкіряний чохол до нього повернути потерпілому ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Б.Я. Янко