Справа № 215/7266/14-к
1-кп/215/177/15

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, судимого:
- 28.07.2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 263 ч. 2, 309 ч. 1, 70, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. За постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2011 року відмінено іспитовий строк та направлено для відбуття покарання на 2 роки позбавлення волі. 16.08.2012 р. звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 12 днів;
- 20.03.2013 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.07.2014 року за амністією;
проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Ці дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ст. 289 ч. 1 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.
14.11.2014 року, приблизно о 01.30, ОСОБА_4 , знаходячись на території УЗДТ ПАТ «ПівнГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, проник до відкритого приміщення вагонно-ремонтного депо ст. «Сировинна», де побачив 10 пружин від думпкарів. Після чого, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю очевидців виніс з вагонно-ремонтного депо вказані пружини, загальною вартістю 9450 гривень. Після цого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, ввів в оману свого знайомого ОСОБА_7 та попередньо зателефонувавши йому на мобільний телефон, попросив допомогти перевести пружини в кількості 10 штук, які він нібито знайшов біля території вагонно-ремонтного депо. ОСОБА_7 погодився та прибув на вказану територію. Але, помітивши співробітників охорони ТОВ «СОКОЛ-КР» ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, залишивши ОСОБА_7 на місці скоєння злочину, таким чином не довівши свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Ці дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками, незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Обвинувачений свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєних кримінальних правопорушень.
Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, шляхом допиту потерпілого та представника потерпілої юридичної особи, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ст. 349 ч. 3 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття в скоєному та з`явлення із зізнанням за кримінальним правопорушенням за ст. 289 КК України.
Передбаченою ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає рецидив злочину, тобто вчинення нових умисних злочинів, особою, що судима за злочини, передбачені ст. ст. 263, 309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно, хворіє туберкульозом легень, має повнолітню дитину, 1992 року народження, визнану інвалідом ІІ групи та матір похилого віку, 1942 року народження.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння з його сторони нових кримінальних правопорушень, ближче до мінімального розміру покарання, передбаченого законом, із застосуванням ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1, 289 ч. 1 КК України та призначити покарання: - за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;
- ст. 289 ч. 1 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України призначити покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, без її дозволу не виїжджати за межі України на постійне проживання.
- 10 пружин від думпкару, які зберігаються у начальника зміни ЦВГМК ПАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_9 залишити ПАТ «ПівнГЗК».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: