Справа № 495/6050/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює та не навчається, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження:

старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20.07.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. більш точний час не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в салоні маршрутного таксі № 560 сполученням «Одеса-Білгород-Дністровський», який знаходився на зупинці біля автостанції по вул. Приморській, в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, на ґрунті раптово виниклого умислу щодо заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом зловживання довірою свого знайомого потерпілого ОСОБА_5 , попросив у останнього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy SM-G 350E», вартістю 1600 гривень, під приводом здійснення телефонного дзвінку, на що останній, не знаючи і не підозрюючи про злочинні наміри обвинуваченого ОСОБА_3 , погодився та віддав йому вказаний телефон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій намір щодо протиправного заволодіння чужим майном, вийшов з маршрутного таксі із вказаним телефоном та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном за власним розсудом.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 20.07.2015 року він їхав в маршрутному таксі № 560 сполученням «Одеса-Білгород-Дністровський» в якому також їхав його знайомий потерпілий ОСОБА_5 . Він попросив у потерпілого мобільний телефон під приводом зателефонувати, але зійшов на одній із зупинок смт. Затока м. Білгород-Дністровський так і не повернув потерпілому мобільний телефон. В подальшому він бажав продати цей мобільний телефон, оскільки був винний грошових коштів, а прийомним батькам незручно було говорити. В той вечір він був затриманий співробітниками міліції в смт. Затока на центральної алеї. Він одразу повернув мобільний телефон потерпілому. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

У судове засіданні потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 він не має та просив суд суворо його не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 190 ч.1 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, не працює та не навчається, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, має постійне місце реєстрації та проживання, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, викрадене майно було повернено потерпілому, який просив суворо не карати обвинуваченого (а.с. 24-30).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді штрафу.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ