Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/9565/15-к
Провадження № 1-кп/523/159/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
27.01.2016 року м. Одеса
ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування даного покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.304 КК України,
ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
Близько 19 години 1 травня 2015 року ОСОБА_15 , маючи непогашену судимість ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_16 та неповнолітнім ОСОБА_9 , останній з яких діяв за вказівкою ОСОБА_15 , маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_8 , прибули до приміщення розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська, 34а, магазину «Троица продукты», звідки спільно відкрито викрали 47 запальничок, вартістю 5,13 грн. кожна, 3 пляшки пива марки «Львівське 1715», об`ємом 2,4 л, вартістю 24,19 грн. кожна, а також 1 пляшку пива марки «Балтика 7», об`ємом 0,5 л, вартістю 8,6 грн., а всього товару, загальною вартістю 322, 28 грн.
Обвинувачений ОСОБА_15 вину у вчиненому визнав частково та в суді показав, що в другій половині дня 1 травня 2015 року після вживання алкогольних напоїв він разом з ОСОБА_16 зупинився біля магазину потерпілої. До них підійшов раніше знайомий ОСОБА_9 , який до цього також перебував з ними в одній компанії. Хтось із присутніх висловив наміри купити серветки, у зв`язку із чим до магазину першим зайшов ОСОБА_9 , звідки покликав обох обвинувачених. ОСОБА_15 показав, що в магазин він з ОСОБА_16 зайшли майже одночасно, і при цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_16 підійшли до прилавку й стали про щось спілкуватися з потерпілою. Побачивши, що продавець відволіклася розмовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_9 у ОСОБА_15 виник намір таємно викрасти пиво. Реалізуючи цей раптово виниклий намір він відчинив холодильник та взяв з нього 2 пластикові пляшки пива марки «Львівське 1715», об`ємом 2 л кожна, та став намагатися вийти із приміщення магазину. Ці дії були помічені продавцем, яка вголос наказала йому стояти на місці, проте ОСОБА_15 вискочив з приміщення, підковзнувся, загубив на вулиці одну із викрадених пляшок, а з іншою втік з місця події.
ОСОБА_15 категорично заперечив будь-яке узгодження своїх дій з іншими обвинуваченими, надання будь-кому будь-яких вказівок, а також втягнення неповнолітнього ОСОБА_9 в спільну злочинну діяльність. Щодо останньої особи ОСОБА_15 показав, що знає того поверхнево близько трьох років, дружніх стосунків не підтримував, про неповнолітній вік ОСОБА_9 не здогадувався.
Обвинувачений ОСОБА_16 вину у вчиненому визнав частково та в суді показав, що також вживав алкогольні напої разом з обома обвинуваченими та іншими знайомими. Першими до магазину підійшов він та ОСОБА_15 , після чого вони дочекались ОСОБА_9 з двома іншими парубками. ОСОБА_9 підійшов до них, про щось промовив, після чого пішов до магазину, а згодом визирнув та спитав, чи будуть він і ОСОБА_15 також заходити до приміщення магазину. Він вирішив зайти до магазину купити пляшку пива, разом з ним до приміщення також зайшов і ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_9 перебував біля потерпілої та про щось із нею розмовляв. Він також взяв одну скляну пляшку пива марки «Балтика 7», об`ємом 0,5 л, та підійшов до прилавку підтримати розмову ОСОБА_9 . Несподівано продавець закричала, він повернувся та побачив, як ОСОБА_15 вибігає з приміщення магазину, за ним вибіг ОСОБА_9 , й тоді побіг і він з цією пляшкою пива. Через незначний проміжок часу він самостійно повернувся до магазину, де окрім продавця перебували й інші люди. Потерпіла взяла його за руку та зачинила вхідні двері до приїзду охорони.
ОСОБА_16 також категорично заперечив будь-яке узгодження своїх дій з іншими обвинуваченими.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненому визнав частково та в присутності законного представника показав про наступне.
1 травня минулого року він перебував на природі разом з обвинуваченими та іншими повнолітніми знайомими. Після завершення відпочинку до магазину першими підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а згодом і він. При цьому ОСОБА_15 добре знав, що він є неповнолітнім, в тому числі і за його зовнішнім виглядом. ОСОБА_15 сказав йому: «Малий, «цапані» щось в магазині», що він однозначно розцінив як необхідність здійснити крадіжку. Він на це нічого не відповів, проте зайшов до магазину, а за ним туди зайшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В магазині він побачив коробку, в якій було близько 30 запальничок. Оскільки в той час він інколи курив, то вирішив схопити саме цю коробку, з якою вибіг майже одночасно з іншими обвинуваченими. Викрадене майно він потерпілій не повернув.
ОСОБА_9 вважає, що в його діях не було попередньої змови групою осіб на пограбування потерпілої.
Незважаючи на отримані показання обвинувачених вина ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 у вчинених діяннях підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_8 , будучи двічі допитаною в судовому засіданні показала, що близько 19 години 1 травня минулого року в приміщення магазину, де вона була продавцем, зайшли троє обвинувачених і при цьому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 підійшов до прилавку та попросив продати йому серветки, щоб подати які потерпіла вимушена була пригнутися та повернутися до прибулих осіб майже спиною. Водночас ОСОБА_8 встигла помітити, як ОСОБА_16 взяв з холодильника пляшку пива марки «Балтика 7», об`ємом 0,5 л, сховав її у власному одязі, після чого підійшов до прилавку. В наступний момент вона побачила, як ОСОБА_9 кладе на прилавок в якості розрахунку 1 грн. та вже тримає в руках три запальнички з коробки. ОСОБА_8 відповіла ОСОБА_9 , що однієї гривні оплатити за серветки буде недостатньо, після чого вона забрала з його рук запальнички та кинула їх під прилавок. На її наступне питання про необхідність оплати за приховане пиво ОСОБА_16 зробив здивований вигляд та відповів, що не розуміє про що вона запитує.
Як вбачається із подальших показань потерпілої обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_16 перебували безпосередньо перед нею, а ОСОБА_15 залишився стояти позаду і при цьому відчинив холодильник, звідки став також витягати 3 дволітрові пляшки пива. ОСОБА_8 негайно стала обходити прилавок, але обвинувачені раптово вибігли з магазину. На вулиці вона підібрала 1 пластикову пляшку пива марки «Львівське 1715», об`ємом 2,4 л. Після повернення до магазину вона виявила там ще двох парубків, які ймовірно були в одній компанії з обвинуваченими. Крім того, через незначний проміжок часу до магазину повернувся ОСОБА_16 з викраденою ним пляшкою пива. ОСОБА_8 також виявила факт викрадення коробки із запальничками, після чого викликала охорону.
На питання щодо можливої узгодженості дій обвинувачених потерпіла 4 серпня 2015 року в суді показала, що сприйняла перебування ОСОБА_9 безпосередньо перед нею, як спробу перешкодити побачити, що в цей момент робить ОСОБА_15 , проте, 26 січня 2016 року потерпіла зробила протилежний висновок, що кожен з обвинувачених, на її думку, діяв самостійно і спонтанно.
Як вбачається з показань в суді свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , кожного окремо, вони, будучи знайомими обвинувачених, разом з ними та іншими парубками відпочивали на природі 1 травня минулого року. Алкогольні напої вживали в компанії всі, за виключенням ОСОБА_9 , якого вони знають тривалий час. Коли закінчилася їжа та спиртне компанія вирішила розійтися і при цьому ці свідки залишили місце відпочинку окремо від обвинувачених.
Крім того, свідок ОСОБА_19 в суді прямо вказав про обізнаність стосовно неповнолітнього віку ОСОБА_9 , який і зовнішньо виглядає веселою, позитивною дитиною.
В свою чергу свідок ОСОБА_20 в суді додатково показав, що ОСОБА_9 є його давнім товаришем та часто бував з ним в одній компанії, а також про те, що після події, яка є предметом даного судового розгляду, зустрічався із ОСОБА_9 і той розповів йому, що викрав з магазину запальнички, виконуючи чиюсь вказівку: «Цапані!». В розумінні свідка це слово означає вкрасти.
Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 20 годині 1 травня 2015 року ОСОБА_8 , будучи попередженою о/у Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 про кримінальну відповідальність, передбачену ст.383 КК України, просить прийняти міри за фактом таємного заволодіння пакунку запальничок та 2-х пляшок пива, загальною вартістю 306 грн., що відбулось близько 19 години цієї доби в приміщенні магазину «Троица» по вул. Марсельська, 34А.
Факт надання добровільної згоди ОСОБА_8 на огляд приміщення вищезазначеного магазину підтверджено змістом письмової заяви від 1 травня 2015 року.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 20 години 10 хвилин до 20 години 35 хвилин 1 травня 2015 року черговим слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_22 за участю спеціаліста та в присутності понятих було оглянуто приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , магазину «Троица продукты». Вхід до магазину здійснюється через металопластикові двері. З правої сторони розташовані холодильники з напоями, стелажі з продуктами, холодильники з морозивом, стелажі з продуктами, холодильник з продуктами та прилавок. З лівої сторони від входу розташовані шість холодильників, в яких знаходяться слабоалкогольні напої, а саме, пиво різних торгівельних марок, обсягом 0,33 л; 0,5 л; 1 л; 2,5 л.
Як вбачається з оголошених в суді реєстраційних, дозвільних та цивільно-правових документів ОСОБА_8 з 11 жовтня 2013 року має статус фізичної особи підприємця, основним видом її економічної діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, з 8 жовтня 2013 року вона орендує під розміщення магазину торгівельний павільйон за адресою: АДРЕСА_4 , а з 1 листопада 2013 року перейшла на спрощену систему оподаткування.
2 травня 2015 року потерпіла ОСОБА_8 подала слідчому СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_23 письмову заяву про долучення до матеріалів кримінального провадження пляшки пива марки «Балтика 7», об`ємом 0,5 л, яку вона відібрала у затриманого в магазині одного із парубків, які 1 травня цього ж року здійснили грабіж.
3 травня 2015 року заступник голови правління ОСМД «Прометей-77» ОСОБА_24 подала вищезазначеному слідчому письмову заяву про долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису з камери зовнішнього спостереження за період з 19 до 20 години 1 травня 2015 року, що встановлена на фасаді будинку АДРЕСА_5 .
Постановами слідчого від 2 та 3 травня 2015 року зазначена пляшка та диск були долучені до провадження в якості речових доказів.
Безпосереднім переглядом в судовому засіданні відео файлу 2_03_R_00 встановлено, зокрема, наступне:

-о 19 годині 5 хвилин 18 секунд ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , обіймаючи і підтримуючи один одного, нестійкою ходою наближаються до магазину де зупиняються та тривало розмовляють;

-в період з 19 години 6 хвилин 36 секунд до 19 години 7 хвилин 01 секунди повз них проходить ОСОБА_9 , заглядає у відчинені вхідні двері магазину, повертається до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , підходить до них впритул, між ними відбувається нетривала розмова, після чого ОСОБА_9 робить декілька кроків в напрямку вхідних дверей магазину, зупиняється, повертається в сторону обвинувачених, на що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , обіймаючи і підтримуючи один одного, нестійкою ходою наближаються до ОСОБА_9 , відбувається коротка розмова, після якої остання особа заходить до приміщення магазину;

-о 19 годині 7 хвилин 04 секунди у вхідні двері магазину заходять разом ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

-о 19 годині 7 хвилин 25 секунд та о 19 годині 7 хвилин 37 секунд у вхідні двері магазину заходять один за одним ще два молодих чоловіка;

-в період з 19 години 7 хвилин 41 секунда до 19 години 7 хвилин 57 секунд з магазину вибігають троє обвинувачених та потерпіла, при цьому ОСОБА_15 спіткнувся та вронив пляшку, яку підібрала потерпіла, після чого ОСОБА_8 повертається до приміщення магазину;

-о 19 годині 8 хвилин 27 секунд до приміщення магазину прибіг ОСОБА_16 .

В судовому засіданні кожний з обвинувачених підтвердив, що дане відеозображення стосується події, яка є предметом судового розгляду, та на ньому вони присутні в якості осіб, які вчиняють відповідні вищезазначені дії.
8 червня 2015 року потерпіла ОСОБА_8 в присутності понятих впізнала за фотокартками ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , кожного окремо, за рисами обличчя та кольором волосся, як особу, яка разом з двома іншими хлопцями пограбували її близько 19 години 1 травня 2015 року в приміщенні магазину.
Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд спростовує доводи сторони захисту та показання обвинувачених в частині заперечення в своїх діях попередньої домовленості, а також непричетність ОСОБА_15 до втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність, наступним.

Потерпіла ОСОБА_8 показала про майже одночасне вчинення кожним з обвинувачених дій, спрямованих на викрадення майна з магазину. При цьому ОСОБА_9 замовив товар, який перебував у незручному місці, одночасно ОСОБА_16 сховав під одягом пляшку пива, а ОСОБА_15 розпочав виконувати дії, пов`язані із взяттям інших пляшок пива. 4 серпня 2015 року в суді вона зазначила, що сприйняла перебування ОСОБА_9 безпосередньо перед нею, як спробу перешкодити побачити, що в цей момент робить ОСОБА_15 . Зміну ж цих показань 26 січня 2016 року при одночасному висловленні жалю щодо долі останньої особи суд розцінює як пробачення потерпілої та її бажання, щоб ОСОБА_15 був притягнутий до відповідальності за менш суворою кваліфікацією вчиненого ним діяння.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 в суді прямо вказав, що діяв за вказівкою ОСОБА_15 здійснити крадіжку товару з магазину. Про це він ввечері 1 травня 2015 року розповів і своєму близькому товаришу свідку ОСОБА_20 , що той також підтвердив у своїх показаннях в суді.

Як вбачається з об`єктивного доказу відеозапису події спочатку ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , обіймаючи і підтримуючи один одного, про щось домовляються між собою та фактично очікують третю особу, після чого через декілька секунд до їх розмови приєднується ОСОБА_9 , а коли останній нерішуче зупиняється перед входом до магазину, перші дві особи рухаються в його бік, надають якусь вказівку, після чого той заходить до магазину. При цьому слід зазначити, що спільна розмова відбувалася між трьома обвинуваченими, які перебували майже впритул один до одного, а тому кожен з цих осіб повинен був бути обізнаним про зміст цієї розмови.

Узгодженість дій обвинувачених також доводиться і спільним залишенням магазину з викраденим товаром, відсутністю дій протилежного характеру, тобто жоден з цих осіб не утримав один одного від неправомірних дій стосовно потерпілої. Наступне ж повернення ОСОБА_16 до місця події, на думку суду, було насамперед пов`язано з тим, що в приміщенні магазину залишилися ще дві особи із їх загальної компанії, які прямо викрили би їх у вчиненні злочину.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачені у нетривалий час дійшли згоди до моменту спільного виконання активних дій щодо об`єкту злочину, його характеру, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, при яких ОСОБА_9 повинен був, перебуваючи у прилавка, відволікти продавця, щоб надати можливість ОСОБА_15 та ОСОБА_16 таємно викрасти товар, а коли ті були викриті продавцем, ОСОБА_9 також здійснив відкрите викрадення товару.

Слід також врахувати, що відповідно до дослідженого вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року ОСОБА_15 був засудженим за замах на вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , що було вчинено в нічний час 16 жовтня 2014 року за попередньою змовою групою із невстановленою особою та поєднане з проникненням в цей же продовольчий магазин. Таким чином повторні дії ОСОБА_15 до того ж самого об`єкту злочинного посягання є своєрідною помстою потерпілій, яку в денний час доби було зручніше зробити за допомогою інших обвинувачених.

За таких обставин суд критично ставиться до невизнавальної частини показань кожного з обвинувачених та вважає їх формою захисту від пред`явленого обвинувачення, що спрямована бажанням уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.
Сукупність вищенаведених доказів дозволяє дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 у вчиненні за попередньою домовленістю групою осіб, з корисливих спонукань, пограбування ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вчинене кожним з обвинувачених діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України. Крім того, оскільки ОСОБА_15 станом на 1 травня 2015 року мав непогашену судимість за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, то вищезазначений злочин він вчинив повторно.
В питанні доведеності вини ОСОБА_15 у втягненні неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність суд виходить із показань самого ОСОБА_15 в частині трирічного знайомства з останнім, а також показань свідка ОСОБА_19 та ОСОБА_9 про те, що останній має навіть зовнішній вигляд дитини та ОСОБА_15 був обізнаний з його неповнолітнім віком.

Як вбачається з відеозапису ОСОБА_9 спочатку нерішуче зупинився перед входом до магазину, на що отримав якусь вказівку, як безпосередньо в суді пояснив ОСОБА_9 від ОСОБА_15 , на вчинення крадіжки. Тобто ОСОБА_15 вплинув на свідомість ОСОБА_9 шляхом переконання в доцільності, вигідності та легкості групою осіб вчинити крадіжку майна з магазину, де перебувала лише одна потерпіла.

За таких обставин суд також критично ставиться до іншої невизнавальної частини показань ОСОБА_15 та вважає їх формою захисту від пред`явленого обвинувачення, що спрямована бажанням уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.

Зазначені дії ОСОБА_15 суд розцінює як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність та кваліфікує за ч.1 ст.304 КК України.
Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілою до усіх обвинувачених про стягнення спричиненої матеріальної шкоди на суму 322 грн. 28 коп. та моральної шкоди на суму 1500 грн.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла зазначила про загальну вартість викраденого майна, а моральної шкоди про отримані хвилювання та стрес, що призвели до душевних страждань, підвищення артеріального тиску. До сьогоднішнього дня вона перебуває у пригніченому стані, побоюючись можливо повторення стосовно неї аналогічних діянь.

Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинувачених. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілій від злочину, відшкодовується в повному обсязі особами, які вчинили злочин та завдали цю шкоду.

Ст.1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Як встановлено в суді ОСОБА_9 навчається в професійно-технічному учбовому закладі, де передбачено отримання стипендії та оплату виробничої практики, тобто неповнолітній має власний дохід.

При встановлених в суді обставинах пограбування потерпілої спільними діями обвинувачених, слід дійти висновку, що це безумовно потягло для ОСОБА_8 позбавлення певних елементів благополуччя, спричинення психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті.

Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена шкода її здоров`ю, ступінь вини кожного з обвинувачених, які частково в суді визнали свою вину у вчиненому, не здійснили жодної дії із добровільного відшкодування заподіяної шкоди, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168,1179 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про солідарне відшкодування з кожного із обвинувачених спричиненої ОСОБА_8 моральної шкоди в повному обсязі (ч.1 ст.1190 ЦК України). На думку суду, сума в 1500 грн. є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

Щодо відшкодування потерпілій заявлених майнових вимог суд вважає необхідним їх задовольнити частково лише в розмірі фактично неповернутого їй майна, а саме, у вартості двох пляшок пива марки «Львівське 1715», об`ємом 2,4 л, та 47 запальничок, загальна вартість яких в 289,49 грн. підтверджено змістом накладних. Суд також вважає необхідним допустити солідарне відшкодування з обвинувачених спричиненої ОСОБА_8 і матеріальної шкоди (ч.1 ст.1190 ЦК України).
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує наступне.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 щодо умов життя та виховання свого онука показала, що той виховувався в неповній родині з 2002 року, коли матері обвинуваченого було встановлено діагноз з онкологічного захворювання, а рідний батько ОСОБА_9 покинув родину та створив іншу сім`ю. Онук завершив шкільне навчання з посередніми відмітками та вимушений був продовжити навчання за робітничими спеціальностями, щоб якомога скоріше матеріально допомагати родині. ОСОБА_10 визнає, що доглядаючи за хворою донькою та працюючи на двох роботах, не мала об`єктивної можливості приділяти належної уваги вихованню ОСОБА_9 . Сам же обвинувачений, будучи в пригніченому стані від такого становища в родині, здебільше проводив час на вулиці, в компанії старших за віком підлітків. Законний представник вважає, що її онук потрапив під негативний вплив ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , про що в даний час дуже жалкує.
При призначенні покарання ОСОБА_15 суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували тому покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_16 суд визнає в якості обставини, яка пом`якшує тому покарання, добровільне повернення викраденого безпосередньо ним майна.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Суд не може визнати щире каяття кожного із обвинувачених в якості пом`якшувальної обставини, оскільки вина ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 була фактично визнана лише частково.

Суд констатує про відсутність щодо кожного із обвинувачених обставин, які б обтяжували призначене покарання. Суд не має процесуальної можливості визнати такою обставиною вчинення злочинів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки буквальний зміст зміненого в суді обвинувачення не містить вмінення останнім особам таких обставин, а суд позбавлений права вийти за його межі з метою погіршення правового стану обвинувачених.

Суд враховує дані про ОСОБА_15 , як про особу, яка частково визнала свою вину, має непогашену судимість за вчинення іншого злочину проти власності, посередньо характеризується за місцем проживання, заявляє про неофіційне працевлаштування, виховувалася в неповній родині, має суттєві захворювання органу зору, раніше була травмована в ДТП.

Суд враховує дані про ОСОБА_16 як про особу, яка лише частково визнала свою вину. вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд враховує дані про ОСОБА_9 як про виховану в неповній родині неповнолітню особу, яка фактично частково визнала свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд також враховує на користь кожного із обвинувачених позицію потерпілої, яка фактично вибачила останніх, не наполягала на їх суворому покаранні, а також ту обставину, що загальна вартість викраденого майна дорівнює лише 322, 28 грн.

З урахуванням викладеного, а також факту засудження ОСОБА_15 у 2015 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_15 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України.

І навпаки, з урахуванням викладених висновків стосовно ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , суд вважає можливим виправлення зазначених осіб без відбуття покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку різної тривалості, у зв`язку із чим, до кожної з цих осіб слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.

У зв`язку із спливом строків дії застосованих до кожного із обвинувачених запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відсутня необхідність вирішення даного питання у вироку суду.

Долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів пляшку пива слід вважати повернутою потерпілій, а диск із відеозаписом зберігати в матеріалах судового провадження.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.304 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.1 ст.304 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року та призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_15 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 8 червня 2015 року до 6 серпня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_15 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_15 рахувати з дня фактичного поміщення до установи відбування покарання.
ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_16 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 2-4 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_16 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст.102 цього ж Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 2-3 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинувачених задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 289 (двісті вісімдесят дев`ять) грн. 49 коп. в рахунок відшкодування заподіяної спільними діями обвинувачених майнової шкоди та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини майнових вимог відмовити.
Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів: пляшку пива марки «Балтика 7», об`ємом 0,5 л вважати повернутою потерпілій ОСОБА_8 , а диск із відеозаписом зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1