ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 4 лютого 2016 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
У касаційних скаргах:
засудженого викладено вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного йому покарання тяжкості вчинених злочинів та його особі внаслідок суворості. Крім того, вказав на недотримання судом вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 349 КПК України, зміст якої йому розяснено не було, та те, що він не давав суду показання щодо обставин вчинених ним злочинів;
захисник у своїй касаційній скарзі виклав вимогу до касаційного суду про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, обґрунтувавши невідповідністю призначеного апеляційним судом покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок суворості як особі, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав вину, розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, два з інкримінованих епізодів вчиненні в ході здійснення оперативної закупки з ним.
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він за невстановлених органом досудового розслідування обставин, діючи умисно, незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, який міститься у таблетках Subutex, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на особисте збагачення, збував вказаний наркотичний засіб.

22 січня 2015 року, приблизно о 13-ій год. 25 хв., знаходячись неподалік будинку № 3 по вул. Коновальця у м. Калуші, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_8 за 100 грн частину таблетки Subutex, що згідно медичних характеристик, наведених в Електронному збірнику лікарських засобів (ЕМС+), містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, у кількості 0,024 г.

23 січня 2015 року, приблизно о 16-ій год., знаходячись неподалік палацу культури по вул. Коновальця у м. Калуші, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку, за 120 грн частину таблетки Subutex, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, у кількості 0,0036 г.

28 січня 2015 року, приблизно о 14-ій год. 20 хв., знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , діючи умисно, незаконно, повторно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_10 1/8 частину таблетки Subutex, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, у кількості 1 мг.

28 січня 2015 року, приблизно о 14-ій год. 30 хв., знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , діючи умисно, незаконно, повторно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_11 одну таблетку Subutex, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, у кількості 0,008 г.

28 січня 2015 року, приблизно о 15-ій год. 45 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно, повторно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку, за 120 грн частину таблетки Subutex, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, у кількості 0,0039 г.

Крім цього, 28 січня 2015 року, приблизно о 18-ій год. 50 хв., під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , працівниками міліції виявлено та вилучено 7 таблеток, у яких міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, в кількості 0,056 г, які ОСОБА_5 приніс у вказану квартиру та зберігав з метою збуту.

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок суду від 13 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років з конфіскацією всього належногойому на праві власності майна. В решті вирок суду залишено без зміни.
Ці ж судові рішення, постановлені щодо засудженого ОСОБА_12 , у касаційному порядку не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого і захисника, які підтримали подані ними касаційні скарги та просили про їх задоволення, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України у касаційних скаргах засудженого та його захисника не оспорюються.

Доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_5 та його захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості є необґрунтованими.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Суд апеляційної інстанції, мотивувавши своє рішення належним чином, дійшов висновку про дотримання судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність та про можливість призначення засудженому покарання нижче нижчої межі, встановленої у санкції статті, з урахуванням наявності у даному провадженні кількох обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

При цьому, з урахуванням усіх обставин вчинених злочинів, ступеня їх тяжкості та даних про особу, апеляційний суд дійшов правильного висновку про призначення засудженому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, але більш суворе, ніж визначив суд першої інстанції.

Апеляційний розгляд провадження проведений із дотриманням положень кримінального процесуального закону, а вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Суд вважає безпідставними й посилання у скарзі засудженого на начебто недотримання порядку розгляду провадження відповідно до ст. 349 КПК України, оскільки за аудіозаписом судового засідання, що міститься у матеріалах кримінального провадження, засудженому роз`яснювався такий порядок та останній підтвердив, що розуміє його зміст.

Цим же аудіозаписом спростовуються й твердження касаційної скарги засудженого про те, що він взагалі не давав показання у суді щодо обставин вчиненого ним злочину, оскільки у судовому засіданні вказав, що визнає вину повністю у вчиненому, вчинив злочин, щоб допомогти своїй сім`ї, також відповідав на питання сторони обвинувачення де придбав наркотичні засоби та з якою метою тощо.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, підстав для задоволення касаційних скарг суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року та вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-2698км15 Категорія: ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_15
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1