07.09.2015 Єдиний унікальний номер 205/5767/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002350 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.11.2005 р. № 2-4850/2005 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2005 року та до повноліття дитини, на користь ОСОБА_5 .

Проте, ОСОБА_3 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів. Починаючи з 20.12.2005 року до 09.07.2015 року ОСОБА_3 виплати по аліментам не здійснював, тобто 09 років 06 місяців 09 днів злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, іншої допомоги не надавав, тривалий час ніде не працював і заходів до працевлаштування не приймав, в центр зайнятості Ленінського району не звертався, на попереджувальні листи ВДВС Ленінського району міста Дніпропетровська, погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 , станом на 09.07.2015 року в сумі 61 366 гривень 42 копійки.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав частково, суду пояснив, що він ознайомлений з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2005 року згідно якого з нього щомісячно підлягає стягненню аліменти на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття. До державної виконавчої служби він приходив ще у 2012 році, надавав пояснення та ознайомлювався зі своїми правами як боржника. Жодних відомостей до ВДВС щодо свого офіційного працевлаштування не надавав, так як не вважав це за потрібним, також не повідомляв своє керівництво та бухгалтерію підприємств, де він працював, про те, що у нього є аліментні зобов`язання. За період з 2005 року та по теперішній час аліменти на утримання дитини не сплачував, оскільки не мав для цього матеріальної можливості, проте періодично надавав потерпілій готівкові грошові кошти на утримання дитини, про що маються відповідні розписки. так як мав усну домовленість з ОСОБА_5 щодо допомоги дитині по необхідності. Також зазначив, що один рік, який саме пригадати не змін, донька проживала з ним та перебувала на його утриманні, оскільки потерпіла працювала за межами Дніпропетровської області. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні зауважив, що він сумнівається у тому, що неповнолітня ОСОБА_6 2001 року народження є його донькою, у зв`язку з чим він звертався до суду з відповідним позовом про оспорювання батьківства. Натомість, його позов був залишений без розгляду, проте, він і досі не погоджується з висновками експертизи, яка чітко не відповідає на питання чи є він батьком ОСОБА_6 , чи ні.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 не виконує, покладені на нього рішенням суду обов`язки, по утриманню їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , аліменти, присуджені рішенням суду, не сплачує, матеріальну допомогу у альтернативному вигляді не надає. Також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 майже не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що раніше вже зверталася до міліції з заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, проте кримінальна справа не була порушена, оскільки ОСОБА_3 пообіцяв що буде виконувати свої аліментні зобов`язання та два рази передавав їй певні гроші, про що вона написала розписку. Однак після цього, ОСОБА_3 продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку він, ОСОБА_3 не має бажання погасити. Також потерпіла у судовому засіданні зазначила, що після розірвання їх шлюбу, обвинувачений намагався у судовому порядку оспорити своє батьківство щодо їх доньки ОСОБА_6 , проте судове провадження не було звершено, оскільки експертиза не підтвердила цього.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює на посаді державного виконавця ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції з 26.01.2015 року. 04.05.2006 року державним виконавцем ОСОБА_8 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-4850-2005р. від 20.12.2005 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Боржник ОСОБА_3 неодноразово викликався до Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції та був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від явки, проте будучи обізнаним про зобов`язання з`явитися до інспекції останній раз з`являвся 13.02.2012 року. Жодних довідок з місця роботи та копії трудової книжки обвинуваченим ОСОБА_3 не було надано. Таким чином державним виконавцем ОСОБА_7 виходячи із середньої заробітної плати по м. Дніпропетровську, було здійснено розрахунок суми заборгованості ОСОБА_3 , яка станом на 09 липня 2015 року склала 61 366,42 грн.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження №0002350 від 10.07.2015 року, відповідно до якого 09.07.2015 року до Ленінського РВ звернулася з заявою гр. ОСОБА_5 , в якій просить ОВС притягнути до відповідальності гр. ОСОБА_3 за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.к.п. 1);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого 14.09.2001 року народилася ОСОБА_6 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.к.п. 13);

- довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_3 по виконавчому листу №2-4850-2005р., згідно якої станом на 09.07.2015 року загальна заборгованість ОСОБА_3 по аліментам складає 61 366,42 грн. При цьому, з зазначеного розрахунку вбачається що в період з квітня 2012 року по липень 2015 року ОСОБА_3 не було здійснено жодного платежу в порядку виконання аліментних зобов`язань на користь потерпілої ОСОБА_5 та утриманні їх спільної неповнолітньої дитини (а.к.п. 14);

- постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2006 року, відповідно до якої на підставі виконавчого листа №2-4850-2005р. було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 (а.к.п. 15);

- письмовим поясненням ОСОБА_3 , від 13.02.2012 року, наданим державному виконавцю Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ в порядку Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого ОСОБА_3 пояснив, що він не сплачує аліменти на утримання дитини, оскільки не має постійного місця роботи.

- виконавчим листом №2-4850-2005р. виданого 20.12.2005 року, відповідно до якого рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено стягувати, щомісячно, аліменти з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття (а.к.п. 16);

- попередженням Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на ім`я ОСОБА_3 з вимогою термінового надання документів щодо сплати аліментів по виконавчому листу №2-4850-2005р. виданого 20.12.2005 року (а.к.п. 18);

- рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2005 року згідно якого з ОСОБА_3 щомісячно підлягає стягненню аліменти на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття (а.к.п. 20).

В судовому зсіданні, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 дослідженні розписки потерпілої ОСОБА_5 від 02.07.2008 року та 20.09.2008 року, відповідно до яких, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 500 та 150 гривень відповідно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила, що дійсно 02.07.2008 року та 20.09.2008 року отримала від обвинуваченого зазначені кошти та пояснила, що це були єдині випадки надання обвинуваченим допомоги на утримання дитини.

Натомість, суд не може прийняти до уваги зазначені розписки в якості доказу на підтвердження виконання обвинуваченим ОСОБА_3 аліментних зобов`язань, оскільки зазначені грошові кошти були передані обвинуваченим потерпілій у порушення вимог законодавства, регулюючого порядок виконання судових рішень, зокрема примусового виконання рішення про стягнення аліментів. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язаний брати участь і у додаткових витратах на дитину. Таким чином, суд приходить до висновку, що дослідженні у судовому засіданні розписки не спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному проводженні і не можуть вказувати на обставини, що зменшують ступень його вини та пом`якшують покарання.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового слідства, та його умисні дії, які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Обставин, пом`якшуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують його покарання, особисте ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого діяння, зокрема відсутність у нього щирого каяття тощо, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні наполягала на максимально суворому покаранні для обвинуваченого, посилаючись на те, що на її думку ОСОБА_3 і далі не має намірів допомагати їй у утриманні доньки та буде ухилятися від сплати аліментів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням його до праці, у зв`язку з чим, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів слід призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від призначеного покарання, втому числі й з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, оскільки під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 не виразив щирого каяття, не заявив про осуд своїх дій, не вжив заходів щодо погашення вже наявної заборгованості по аліментам та не сплачував поточні аліментні виплати, які продовжують йому нараховуватися.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його прибуття до відповідної установи виконання покарання.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з моменту його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд.
Суддя: ОСОБА_1