Справа № 569/6386/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі Слакві ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого та цивільного

позивача адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0002148 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та жительки АДРЕСА_1 громадянки України, заміжня, з вищою освітою, не працюючої перебуває у дикретній відпустці, раніше не судимої -

за ч.1 ст.125 КК України, -

В с т а н о в и в :

Приблизно о 19 год.00 хв. 3 квітня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , після конфлікту, що відбувся біля 18:50 год. в цей же день між малолітніми дітьми, які гралися в дворі будинку, діючи умисно, нанесла малолітньому дитині інваліду ОСОБА_4 2002 р.н., не менше двох ударів дерев`яною палицею, зовні схожою на дерев`яну качалку по тулубу в районі лівої лопатки та по кисті лівої руки останнього .

В наслідок вказаних дій обвинуваченої ОСОБА_7 , малолітньому потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівій кисті, в ділянці лівої лопатки, які згідно висновку експерта №308 від 09.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 в інкримінованому злочині вину визнала частково. Суду пояснила, що у вказаний вище день та час, вона знаходилась за місцем проживання . До квартири в цей час зайшли діти з двору які привели її малолітнього сина ОСОБА_8 якому 4,5 років. Син плакав та пояснив їй, що сусідський хлопець ОСОБА_9 кинув у нього цеглину на живіт. Роздягнувши дитину вона побачила червоний слід на животі Із цього приводу вона розсердилась, одягнулась та вибігла на двір. При цьому вона знала, що хлопчик на ім.»я ОСОБА_9 проживає в її під`їзді. ОСОБА_9 бігав в дворі будинку, вона разом із дітьми підійшла до нього . Коли вона йшла до потерпілого на городах біля будинку взяла дерев`яну палицю Діти спіймали Володю, вона підійшла до нього, схопила за балонову куртку та почала трясти при цьому говорила щоб він не підходив до її дітей. Названою палицею вдарила ОСОБА_9 по ягодицях та по одному разу палицею по поверхні обох рук, після чого палицю викинула. До неї також підійшов ОСОБА_10 який є який є сином ОСОБА_11 , якому розповіла що сталося. Тілесних ушкоджень у її сина ОСОБА_12 не було, останній їй жалівся, що в нього болить живіт, в лікарню не зверталась. Заперечила, ту обставину, що вона могла бити потерпілого дерев`яною качалкою яку принесла з квартири. Повідомила суд, що тілесні ушкодження у потерпілого могли виникли від її ударів дерев`яною палицею яку вона знайшло на городі біля будинку. Вважає, що опікун дитини ОСОБА_5 не належно виконує свої обов`язки по догляду за малолітнім ОСОБА_4 .. Також повідомила суд, що у її сім`ї з сусідкою ОСОБА_5 неприязні стосунки. Заперечила щодо задоволення цивільного позову та погоджується із позицією прокурора щодо призначення їй покарання у виді штрафу.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою., її вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена зібраними кримінальним провадженням та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є опікуном малолітнього ОСОБА_4 який є потерпілим по справі . 3 квітня 2015р. у названий вище час вона перебувала в квартирі та почула крик ОСОБА_13 який лунав з двору . Вийшла на балкон подивитися що відбувається. Вона побачила, як пізніше стало зрозумілим сусідка ОСОБА_14 б`є невідомим предметом ОСОБА_13 в зв`язку із чим вона стала кричати, що ти робиш. Вийшовши із під`їзду побачила ОСОБА_15 її сина свого сина ОСОБА_16 та інших дітей . ЇЇ син та інші діти повідомили що ОСОБА_14 набила ОСОБА_13 . Діти їй розповіли, що її ОСОБА_9 кинув у дитину ОСОБА_17 не камінець а сніжкою та те, що остання била дитиною дерев`яною качалкою . В квртирі вона побачила, що у ОСОБА_13 лівий бік був червоний та ліва рука стала червоною та опухла. В цей же день про дану подію розповіла працівникам міліції . На наступний день вона із дитиною звернулась до Поліклініки №3 та в Рівненську обласну дитячу лікарню. Також написала заяву дільничному інспектору з приводу даного факту. Просить суд визнати виною ОСОБА_15 в інкримінованому злочині та задовольнити цивільний позов з підстав наведених в ньому.

Малолітній потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що у вказаний вище день та час його сусідка ОСОБА_14 в дворі будинку де він проживає побила його палицею схожою на дерев`яну качалку. Вона схопила його та почала тримати при цьому била по спині . Також ОСОБА_18 била його по лівій руці качалкою.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 03 квітня 2015р. після 18 год. він знаходився в дворі за місцем проживання . Потерпілий ОСОБА_4 є його племінник який гуляв неподалік нього з дітьми . Коли він почув крик племінника в цей момент він був в квартирі . Разом із мамою ОСОБА_5 вибіг на балкон щоб дізнатися що сталось. На балконі побачив, що на городах біля дитячого садочка ОСОБА_14 била його племінника дерев`яною качалкою по спині, поряд були діти . Відразу вибіг на вулицю де побачив сусідку ОСОБА_15 з качалкою в руках . ОСОБА_18 не заперечила, що вона вдарила ОСОБА_13 за те, що останній вдарив її сина цеглиною в живіт. Через деякий час у його племінника опухла рука та спина.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_20 в присутності ОСОБА_21 ствердив суду, що саме ОСОБА_14 схопила потерпілого ОСОБА_13 за ліву руку словесно стала кричати на нього та почала його бити палицею чи качалкою по спині та останній удар нанесла качалкою по руці

Згідно висновку експерта №308 судово медичної експертизи від 09.04.2015р. у дитини ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівій кисті в ділянці лівої лопатки . Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитися у вказаний в обставинах термін і, згідно п.2.3.5.»Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.к.п.16)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.04. 2015 року, з участю ОСОБА_19 підтверджується механізм спричинення неповнолітньому потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження. (а.с.29 -32)

Пояснення потерпілого та законного представника є послідовними, та узгоджуються із іншими дослідженими доказами.

Проаналізувавши вищевказані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні факт вчинення злочину передбаченого за ч.1 ст.125 КК України обвинуваченою ОСОБА_7 , доведено, оскільки нею було вчинено дії спрямовані на умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.. 12 КК України вчинений злочини обвинуваченою відносяться до злочину невеликої тяжкості.

Помякшуючих обставин відповідно до ст.66 КК України, що помякшує покарання обвинуваченій судом не встановлено. Обставини які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітнього .

ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась ( а.к.п.41), згідно характеристики ЖКП «Сонячне» за період проживання скарг і заяв від сусідів не надходило. На засіданні адміністративної комісії не розглядалась (а.к.п.53), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.к.п.50), разом із чоловіком виховує двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_8 2010р.н., та доньку ОСОБА_22 2013р.н. .

Суд погоджується із позицією прокурора з приводу призначення покарання обвинуваченій у виді штрафу.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність небезпечних наслідків від злочину для малолітнього потерпілого, особу винної ОСОБА_7 , суд дійшов висновку та вважає можливим призначити їй необхідне та достатнє покарання для її виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді грошового стягнення, тобто штрафу п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Законним представником потерпілого в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 , про стягнення моральної шкоди.

На думку суду вказаний цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості

У відповідності до ч.1 ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди в зв"язку із ушкодженням здоров`я, покладається на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила злочин.

Суд вважає, що в звязку із злочином, малолітньому потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка повязана із ушкодженням його здоров`я.

Зокрема, від дії злочину малолітній потерпілий ОСОБА_4 2002 р.н. отримав легкі тілесні ушкодження. Останній є дитиною інвалідом. Згідно витягу з протоколу діагностичного засідання психолого - медико - педагогічної консультації №7 від 13 травня 2008р. має діагноз: Легка розумова відсталість. Системне недорозвинення мовлення середнього ступеня. Відвідав 4.04.2015р. травпункт Рівненської обласної дитячої лікарні. Діагноз: Забій гематома, грудної клітки зліва. Забій лівої кисті» .

Моральна шкода полягає у його душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров`я при наведених вище обставинах. Довелося додатково докладати зусилля для лікування отриманих травм.

Виходячи з наведених доводів, принципу розумності та справедливості, з врахуванням ступеня вини обвинуваченої яка на її думку намагалася захистити свою малолітню дитину від дій потерпілого, її матеріального стану яка перебуває у відпустці за доглядом за дитиною, оцінену позивачем моральну (немайнову) шкоду в сумі суд зменшує її стягнення із 15000 грн.,, до грошової суми в 2 000 (дві тисячі) грн..

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_7 на її користь 2000 грн. за надання правової допомоги як представнику потерпілого і цивільного позивача, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні цієї вимоги.

Як встановлено судом в підтвердження наведеної вище вимоги, потерпілою стороною та цивільним позивачем надано суду Акт виконаних робіт від 09.06.2015р.. в якому зазначено, що гонорар виконавця адвоката ОСОБА_6 складає 2000 грн..

Однак, підтверджуючих квитанцій про оплату коштів адвокату в розмірі 2000 грн. названі вище особи суду не надали. Тому, суд не може прийняти вказаний Акт виконаних робіт адвокатом як доказ, який підтверджує вимогу про стягнення 2000 грн. за надання правової допомоги.

Крім того, із наданого суду договору від 12.05.2015р. укладеного між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 не визначено (не зазначено) витрат на правову допомогу.

Витрати на залучення експерта та інші процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд
З а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання за вказаний злочин у виді штрафу п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_7 судом не обирався.

Письмові речові докази (документи) залишити в матеріалах кримінального провадження № 0002148. Інші речові докази відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 23 жовтня 2010р. Рівненським МВУМВС У в Рівненській області) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), 2000 грн.( дві тисячі) гривень завданої моральної (немайнової) шкоди.

В решті стягнення заявленої моральної шкоди, та за надання правової допомоги, відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1