Провадження №1-в/359/529/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
представник БВК №119 ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Києва, засудженого вироком від 22.11.2012 року Дніпровського райсуду м. Києва за ст.186 ч.2,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі ,
про застосування умовно-дострокового звільнення,-
ВСТАНОВИВ :
26.11.2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання . Початок строку 26.09.2012 року, кінець строку 26.03.2017 року . Засуджений за тяжкий злочин .
В судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги підтримав , просив його вимоги задовольнити.
Представник Бориспільської виправної колонії №119 просить винести рішення на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти задоволення клопотання , дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі знаходиться з 26.09.2012 року.
За час тримання в Київському слідчому ізоляторі до вступу вироку в законну силу допустив 1 ( одне) порушення вимог режиму відбуття покарання, за що має стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 14.02.2013 року відбуває покарання в Бориспільській виправній колонії (№ 119). За час відбуття покарання порушень вимог режиму відбуття покарання не має.
Засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві установи, За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 ( три) заохочення правами начальника установи:23.10.2013 року, 15.04.2014 року та 28.08.2015 року.
Характеризується позитивно. По відношенні до представників адміністрації колонії намагається бути ввічливим, виконує їх встановлені законодавством вимоги. Вину за вироком визнав повністю, цивільний позов погашений.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Судом встановлено, що протягом тривалого часу своєю зразковою поведінкою та чесним ставленням до праці, участю в суспільному житті , засуджений довів своє виправлення.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, однак своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів, що став на шлях виправлення.
Тому суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 536-539 КПК України, суд -
Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком від 22.11.2012 року Дніпровського райсуду м. Києва за ст.186 ч.2,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі , - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Києва, засудженого вироком від 22.11.2012 року Дніпровського райсуду м. Києва за ст.186 ч.2,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі - звільнити умовно-достроково від відбування покарання за вироком Дніпровського райсуду м.Києва від 22.11.2012 року за ч.2 ст.186 на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 19 днів..
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1