Єдиний унікальний номер 235/335/15-к
Номер провадження 11-кп/775/261/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську

в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула апеляційні скарги засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров, Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, судимого:1) 25.07.2008 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.2, 104 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців; 2) 12.02.2009 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3, ст.71 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 18.08.2011 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.185 ч.2, ст.71 ч.1, ч.2КК України до 1 року 10 місяці позбавлення волі, звільнений 18.06.2013 року за відбуттям терміну покарання, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Муравка Красноармійського району Донецької області, українця, громадянина України, освіта 9 класів, не одруженого, має 2-х неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в силу ст. 89 КК України не судимого, що зареєстрований в с.Новомиколаївка Удачнянської с/Ради Красноармійського району Донецької області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України , а обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

У середині жовтня 2014 року, точного часу судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 знаходився за адресою: Донецька область, м.Красноармійськ, пл.Свободи, де зустрів раніше знайому йому ОСОБА_10 . Під час спілкування ОСОБА_7 побачив у останньої мобільний телефон «Nokia Х2-02», яким вирішив незаконно заволодіти.

Безпосередньо реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_10 , попросив у останньої мобільний телефон для дзвінка, при цьому фактично не збираючись його повертати.

Потерпіла ОСОБА_10 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , добровільно передала останньому мобільний телефон, а ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia Х2-02», відійшов нібито для здійснення дзвінку та користуючись пожвавленим рухом транспортних засобів по вул. Свердлова м. Красноармійська, перейшов вул. Свердлова та зник з місця події, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд.

Внаслідок незаконного заволодіння мобільним телефоном «Nokia Х2-02», вартістю 587,16 гривень, з сім карткою оператора мобільного зв`язку МТС, вартістю 15 гривень, з грошовими коштами на рахунку у сумі 7 гривень, та флеш картою на 2 GЬ вартістю 100 гривень, потерпілій ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на суму 709,16 гривень.

Крім того, 30 листопада 2014 року близько 18.00 години, обвинувачений ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , знаходячись біля кінотеатру «Мир» за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. 40 Років Жовтня, за ініціативою ОСОБА_7 , з корисливих мотивів вступили між собою у злочинну змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна будь-яких осіб. Для цього, з метою приховування своїх обличь, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надягли на свої голови маски-балаклави, які вони заздалегідь приготували, після чого направились по бульвару ім. Андрющенка м. Красноармійська Донецької області, по ходу придивляючись до прохожих, майном яких можна було б заволодіти.

Того ж дня, 30 листопада 2014 року, близько о 18.05 годин, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходились на бульварі ім.Андрющенка м.Красноармійська Донецької області, біля кінотеатру «Мир», вони побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які прямували їм назустріч, та вирішили саме у них відкрито викрасти їх майно. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, коли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 порівнялися з ними, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинили їх та потребували у них дістати з кишень їх одежі документи. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповіли, що документів при собі вони не мають, після чого ОСОБА_7 сказав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щоб вони віддали свої мобільні телефони, для того щоб подивитися фотографії на їх телефонах.

Виконавши вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 передали свої мобільні телефони обвинуваченим, а саме ОСОБА_11 передав свій мобільний телефон «Lenovo А 850» разом із чохлом та сім - карткою мобільного оператора МТС, яка ніякої матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ОСОБА_12 передав свій мобільний телефон «Nokia 5230», разом з силіконовим чохлом, флеш-накопичувачем та карткою мобільного оператора МТС.

Незважаючи на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розуміли вчинення відкритого викрадення їх майна, та на їх прохання повернути телефони, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливими мотивами, залишили мобільні телефони собі, таким чином відкрито заволоділи належним ОСОБА_11 мобільним телефоном «Lenovo А 850», вартістю 2 399,00 гривень, разом із чохлом вартістю 99,90 гривень, та сім - карткою мобільного оператора МТС, яка ніякої матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та належним ОСОБА_13 мобільним телефоном ««Nokia 5230», вартістю 459,00 гривень, силіконовий чохол вартістю 22,40 гривень, карту пам`яті вартістю 23,79 гривень, та сім-картку мобільного оператора МТС вартістю 10 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину зникли.

Внаслідок скоєного злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 2498,90 гривень, та потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 515, 19 гривень.

07 грудня 2014 року близько 21.40 годин обвинувачений ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , знаходячись біля кафе «Струмок» за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Дніпропетровська, за ініціативою останнього, з корисливих мотивів вступили між собою у злочинну змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна будь-яких осіб. Для цього, з метою приховування своїх обличь, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надягли на свої голови маски-балаклави, які були ними заздалегідь приготовані, після чого направились по вул. Горького м. Красноармійська Донецької області у напрямку міського залізничного вокзалу, по ходу придивляючись до прохожих, майном яких можна було б заволодіти.

Того ж дня, 07 грудня 2014 року, близько о 23.30 годин, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшли площу ім.Шибанкова м.Красноармійська Донецької області та знаходились на початку алеї бульвару ім. Андрющенка м. Красноармійська Донецької області, вони побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який прямував їм назустріч, та вирішили саме у нього відкрито викрасти його майно. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, коли ОСОБА_14 порівнявся з ними, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинили його та потребували у потерпілого ОСОБА_14 дістати з кишень його одежі особисті речі. Коли потерпілий ОСОБА_14 виконав вимоги обвинувачених та виклав свої особисті речі, а саме шкіряну застібку-портмоне разом із посвідченням водія категорії «В» серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 та грошовими коштами в сумі 500 гривень, пачку цигарок «Парламент сільвер», дві зв`язки ключів від автомобіля «ВАЗ-2110» та мобільний телефон марки « Iphone 5S» на лавку, останні, діючи за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи, що їх дії помічені ОСОБА_14 , який усвідомлює їх незаконність, але ігноруючи це, відкрито, навмисно, а ОСОБА_7 повторно, викрали належні ОСОБА_14 - шкіряну застібку-портмоне, вартістю 117,39 гривень, разом із посвідченням водія категорії «В» серії НОМЕР_1 на ім`я потерпілого та грошовими коштами в сумі 500 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину зникли.

Внаслідок скоєного злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 617, 39 гривень.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку та призначення йому максимально м`якого покарання з застосуванням ст.69 КК України.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну йому міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, тому що він визнав вину у повному обсязі та відшкодував потерпілим матеріальну шкоду у повному обсязі, а також те, що він має на утриманні 2-х малолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі. Зокрема, дослідивши дані про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не судимий, протягом тривалого часу обвинувачені вчиняли корисливі злочини, не займалися суспільно-корисною працею.

За таких обставин суд визначив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання у межах санкції кримінального закону, за який їх засуджено, проте у розмірі, наближеному до мінімального.

Призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження нових злочинів. Для його пом`якшення та застосування положень ст.69 КК України, про що йдеться у апеляційній скарзі, немає підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про неврахування судом сімейних обставин: факт знаходження на утриманні ОСОБА_6 2-х малолітніх дітей, колегія суддів не вважає це порушенням загальних засад призначення покарання, оскільки невизнання цих обставин такими, що пом`якшують покарання, є правом суду.

Даних, які би свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 допущено неправильне застосування кримінального закону чи істотне порушення кримінального процесуального, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді: