УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/2043/15-к

05.03.2015 року Суворовський районний суд міста Херсона у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нова Каховка, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Північній виправній колонії УДПтСУ у Херсонській області №90 (далі ПВК №90), звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, зазначивши, що адміністрацією колонії йому відмовлено в застосуванні вказаної заохочувальної норми.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити заявлене засудженим клопотання та в свою чергу зазначив, що вважає останнього таким, який заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення, оскільки він довів своє виправлення. При цьому послався на те, що застосовані до ОСОБА_6 стягнення не є тяжкими і на даний час погашені, останній має п`ять стягнень.

Прокурор вважав, що у задоволенні заявленого ОСОБА_6 клопотання слід відмовити, посилаючись на те, що згідно протоколу №4 від 30.01.2015 року засідання комісії ПВК №90 засудженому було відмовлено в умовно - достроковому звільненні як такому, що не став на шлях виправлення. Крім того, обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений за весь період відбування покарання має шість стягнень, заходів щодо відшкодування стягнутих вироком суду матеріальних збитків не вживає.

Представник ПВК №90 при вирішенні заявленого засудженим клопотання поклалася на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 станом на 20.01.2015 року фактично відбув 3/4 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За матеріалами особової справи засудженого встановлено, що за час відбування покарання в ПВК №90 він з 13.01.2014 року по теперішній час працевлаштований не був, за власним бажанням виконує роботи щодо поліпшення умов утримання засуджених більше 2-х годин на добу, за що за період з 16.06.2014 року по 12.02.2015 року має п`ять заохочень у виді подяк.

Частиною 1 ст. 118 КВК України визначено, що засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.

При цьому, за змістом частини 5 тієї самої статті КВК України до робіт з поліпшення житлово - побутових умов засуджені залучаються, як правило, в порядку черговості, в неробочий час.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вони не містять об`єктивних даних, які перешкодили засудженому ОСОБА_6 не лише виконувати роботи щодо поліпшення умов утримання засуджених, а й працевлаштуватися на території колонії, враховуючи, зокрема, те, що там розташована промислова зона. Відомостей щодо таких перешкод не встановлено і під час судового розгляду справи.

З огляду на це, на думку суду, наведені вище дані не є достатніми для висновку про доведеність ОСОБА_6 свого виправлення сумлінним ставленням до праці.

Крім того, з характеристики засудженого видно, що адміністрацією колонії він фактично характеризується позитивно.

Разом з цим, у цій же характеристиці вказано, що згідно протоколу №4 від 30.01.2015 року засідання комісії колонії йому відмовлено в умовно - достроковому звільненні як такому, що не став на шлях виправлення.

Дані з довідки про заохочення та стягнення свідчать, що з часу відмови в умовно - достроковому звільненні і до часу надходження до суду клопотання засудженого до нього було застосовано лише один захід заохочення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 шість разів застосовувалися стягнення, зокрема такі суворі види стягнень, як поміщення до карцеру, які за даними довідки на даний час погашені і не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

Такі дані, на думку суду, не дають достатніх підстав для висновку про сумлінність поведінки засудженого та ставлять під сумнів висновок адміністрації колонії про те, що він характеризується позитивно.

Крім того, відповідно до роз`яснень, даних в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_6 є особою, раніше неодноразово судимою. Зокрема, 07.02.2008 року він був засуджений вироком Новокаховського міського суду Херсонської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, умовно - достроково звільнений з місць позбавлення волі 11.06.2010 року строком на 2 роки 6 місяців 11 днів.

За матеріалами справи встановлено, що у ПВК №90 ОСОБА_6 відбуває покарання призначене вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.09.2012 року (з урахуванням змін, внесених судом апеляційної інстанції), яким він засуджений на 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, кінець строку відбування покарання 20.04.2016 року.

При цьому, як вбачається з цього вироку, злочини, за які ОСОБА_6 засуджений цим вироком, він вчинив в квітні 2011 року, що свідчить про те що, новий злочин ОСОБА_6 вчинив менше ніж через рік після звільнення з місць відбування покарання та в період умовно - дострокового звільнення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б давали підстави дійти висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя: ОСОБА_1