АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/3396/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/153/16 Доповідач апеляц.інстанції ОСОБА_2 Категорія: ст.286 ч.3 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 643/3396/15-к по обвинуваченню ОСОБА_8 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.286ч.3 КК України
за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Московського району міста Харкова на вирок Московського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрівка Красноградського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, працюючого водієм в Комунальному закладі охорони здоров`я «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним і засуджено за ч.3 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України обвинуваченого зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; запобіжний захід залишено раніш обраний особисте зобов`язання; з обвинуваченого стягнуто на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 5116,80 грн.; цивільний позов ОСОБА_10 до Комунального закладу охорони здоров`я Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району та Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду; документи, долучені до матеріалів кримінального провадження, залишено в цих матеріалах.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, ставить питання про скасування вироку та призначення більш суворого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника цивільного відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 10.01.2015 року, о 14-25 год., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110206», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Красноградській центральній районній лікарні та знаходиться у безоплатному тимчасовому користуванні Комунального закладу охорони здоров`я Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району, виїжджав з території Харківської міської лікарні № 17, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 195, на проїзну частину проспекту Московського в м. Харкові. При виїзді з другорядної дороги на головну дорогу - проспект Московський, ОСОБА_8 порушив вимоги п. 1.5., 16.3. та 16.11. Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п.16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, маючи об`єктивну можливість виявити своєчасно автомобіль «Фольксваген Поло», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі - проспекту Московському, зліва направо по ходу руху автомобіля ОСОБА_8 , проявив неуважність, не надав йому дорогу та почав переїжджати проспект Московський в прямому напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення із вказаним автомобілем, в результаті чого пасажирам автомобіля «ЗАЗ-110206» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 5-ОКБт/15 від 16.02.2015 року. ОСОБА_12 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, а саме: закриту травму грудної клітини у вигляді розриву нижньої долі лівої легені з виливом крові в плевральну порожнину, переломи 7,8,9-го ребер по середній пахвовій лінії зліва з ушкодженням пристінної плеври в проекції переломів 8,9-го ребер, переломів 5,6.7,8-го ребер по навколохребтовій лінії зліва; закриту травму живота у вигляді розривів та крововиливів брижі ободової кишки в області правого флангу з виливом крові в черевну порожнину, масивних крововиливів у зачеревний простір, уламкових переломів обох сідничних кісток, лінійного перелому правої клубової кістки по ходу крижовоклубового зчленування. Причиною смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні явився травматичний шок, як смертельне ускладнення зазначеної поєднаної травми грудної клітини та живота, що знаходиться в прямому причинному зв`язку між отриманими ушкодженнями та настанням смерті. Згідно висновку судово-медичної експертизи №.10-КРт/15 від 19.02.2015 року. ОСОБА_13 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, у вигляді: закритої травми грудної клітини, переломів 1,2,3,4,5,6,7,9 ребер з обох боків за декількома анатомічними лініями, крововиливів міжреберніх м`язів пристіночної плеври в зонах переломів; тупої травми живота, забою лівої нирки з ушкодженням капсули нирки, крововиливів м`язів передньої черевної стінки, клітчатки та стінки сечового міхуру, розривів крестцово-повздошних зчленувань з обох боків, верхній вітці лонної кістки справа, оскольчатого перелому гребня повздошної кістки с крововиливами в м`які тканини в зонах пошкоджень, синці сідниць. Причиною смерті ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні явилася поєднана тупа травма тіла та викликані нею ушкодження. Між отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1524 від 16.02.2015 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів зі сторони водія автомобіля «ЗАЗ-110206» ОСОБА_8 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 16.3. та 16.11. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «ЗАЗ-110206» ОСОБА_14 не відповідали вимогам п.п. 16.3. та 16.11. Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, виразилось в тому, що ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом «ЗАЗ-110206». державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи об`єктивну можливість виявити своєчасно автомобіль «Фолькеваген Поло», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі - проспекту Московському в м. Харкові, зліва направо по ходу руху автомобіля ОСОБА_8 , проявив неуважність, не дав йому дорогу та почав переїжджати проспект Московський в прямому напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого пасажирам автомобіля «ЗАЗ-110206» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких вони померли у лікарні. Порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням загибелі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, не заперечував фактичні обставини справи, викладені у вироку. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на матеріалах справи і ніким в апеляційному порядку не оспорені.

У вироку суд першої інстанції послався на врахування ним тяжкості злочину і даних про особу обвинуваченого, його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті злочину, необережну форму вини останнього, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні мати похилого віку, яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду, а також позицію обох потерпілих, які зазначали про відсутність претензій до ОСОБА_8 та просили призначити йому покарання із застосування положень ст. 75 КК України. Разом з тим, дійшов помилкового висновку щодо можливості застосування положень ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував сам характер порушення Правил дорожнього руху України ненадання пріоритету транспортному засобу, що рухавсь по головній дорозі і тяжкість наслідків, які це порушення викликало позбавлення життів двох осіб.

В контексті наведеного колегія суддів вважає, що застосування вимог ст.75 КК України в даному випадку є незаконним, неправильним і несправедливим, а доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та явної несправедливості через м`якість заходу примусу, заслуговують на увагу.

Разом з тим, колегія суддів на вбачає перешкод для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні міри основного покарання. Обвинуваченого вперше притягнуто до кримінальної відповідальності за злочин, що скоєно з необережності, він має бездоганне минуле, позитивно характеризується з місця роботи і проживання, щиро розкаявсь у скоєному і добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду, на його одноосібному утриманні знаходиться матір похилого віку, яка має низку тяжких захворювань і потребує стороннього догляду. Таким чином, мають місце кілька обставин, що пом`якшують покарання, і, з урахуванням особи обвинуваченого, дають підстави для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією норми кримінального закону, за якою ОСОБА_8 засуджено.

При цьому, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції додаткове покарання, передбачене ч.3 ст.286 КК України, не відповідає вимогам закону за мірою внаслідок надмірної м`якості. Так, злочин скоєно у транспортній сфері, обвинувачений, керуючи автомобілем, поставився недбало до своїх обов`язків водія щодо забезпечення безпеки руху, що спричинило смерть двом особам. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне додаткове покарання призначити у максимальному розмірі, що передбачений зазначеною нормою.

В іншій частині вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

А тому вимога прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку взагалі, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і ніяк не вмотивована.

Строк відбування покарання засудженому слід обраховувати з моменту фактичного взяття засудженого під варту, яке буде здійснено на виконання цього вироку.

Керуючись ст.ст. 407,409,420 КПК України, колегія суддів,-

ПРИСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити частково
Вирок Московського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 /ТРЬОХ/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /ТРИ/ роки.
Посилання на вимоги ст.ст. 75 та 76 КК України з вироку виключити.

Строк відбування покарання засудженому обраховувати з моменту фактичного взяття засудженого під варту, яке буде здійснено на виконання цього вироку.

В решті вирок суду від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Копію вироку апеляційного суду негайно вручити засудженому і прокурору.

Вирок апеляційного суду, відповідно до ч.4 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Подача касаційної скарги не зупиняє виконання вироку.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17