Справа № 415/1558/14-к
Провадження № 11кп/782/307/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської

області, громадянина України, з професійно-технічною

освітою, не працюючого, який в силу ст.89 КК України

не має судимості, зареєстрований та мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , -

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку чинності залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислений з 12 березня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Територіального медичного об`єднання м.Лисичанська Фінансового управління Лисичанської міської ради Управління охорони здоров`я Луганської обласної ради 1542 гривні 84 копійки, витрачених установою охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 у хірургічному відділенні ЦМЛ ім.Титова м.Лисичанська .

Питання про долю речових доказів вирішено.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 28 лютого 2014 року , приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в районі будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілому ОСОБА_10 удару ножем в ліву частину спини, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням міжреберної артерії, внутрішньоплевральної кровотечі тяжкого ступеню, геморагічного шоку 1-2 ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , з урахуванням визнання ним провини, його щирого каяття, неповнолітньої дитини на утриманні, батька, який є інвалідом 2 групи, просить змінити вирок та пом`якшити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок не оспорюється і самим апелянтом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Вивченням матеріалів справи не виявлені дані, які б свідчили про неповноту або необ`єктивність дослідження органами досудового слідства і судом обставин справи або про упередженість суду відносно ОСОБА_7 . Не встановлені також порушення чинного законодавства, які б вплинули на правильність ухвалення рішення по справі.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та обґрунтовано призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд також врахував зазначені в апеляційній скарзі обставини що пом`якшують покарання визнання ОСОБА_7 вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні дитини неповнолітнього віку та батька похилого віку, який є інвалідом 2 групи, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, данні про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також думку потерпілого ОСОБА_9 про призначення справедливого покарання, і обрав йому покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, яке є достатнє для його виправлення і запобігання здійснення ним нових правопорушень, а також пропорційно скоєному.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст.69 КК України і пом`якшення йому покарання призначеного судом першої інстанції.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно, об`єктивно і всебічно враховані всі обставини справи, покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог чинного законодавства та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційої скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копіїї судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3