Справа №11а-393/10 р. Головуючий у І інстанції Береза В.І.
Категорія ч.3 ст.286, ч.2 ст.146 КК України Доповідач Галин В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Галина В.П.

суддів: Урдюк Т.М., Валько Н.М.

з участю прокурора: Шахрайчук Н.І.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та державного обвинувача Пришляка Ю.О. на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 4 березня 2010 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, інваліда 3 групи, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий

засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання 7 (сім) років позбавлення волі разом з конфіскацією належному йому майна.

За ч. 2 ст. 146 КК України визнано винним та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_1 остаточну міру покарання за сукупністю злочинів шляхів поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років з конфіскацією належному йому майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахується з часу його фактичного затримання-18 січня 2009 року.

Запобіжний захід засудженим до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний - утримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

За вироком суду підсудний ОСОБА_1 в ніч на 01 грудня 2003 року, в селі с. Черниця, Миколаївського району Львівської області із неповнолітнім ОСОБА_2, ОСОБА_3, умисно, шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя водія радіотаксі м. Н.Розділ - ОСОБА_4, після того, як останній, виконуючи замовлення по перевозці пасажирів, привіз їх з м. Н.Розділ в с. Черниця, Миколаївського району, Львівської області, приставив потерпілому ОСОБА_4 ніж до шиї та погрожуючи фізичною розправою, незаконно заволодів його автомобілем ВАЗ-21061, №388-12 ТС, вартістю 15 тис. грн., їздив на ньому всупереч волі потерпілого по території Миколаївського та Дрогобицького районів, в результаті чого в салоні автомобіля була пошкоджена радіостанція "Драгон", з даху автомобіля зірвано антену від радіостанції та пластмасовий світловий знак радіотаксі "шашку".

Крім цього, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, за попердньою змовою групою осіб з ОСОБА_3, в ніч на 01 грудня 2003 року, під час вчинення незаконного заволодіння автомобілем НОМЕР_1, належного гр-ну ОСОБА_4, знаходячись в с. Рудники, Миколаївського району, Львівської області, умисно перевозив останнього в багажнику даного автомобіля по території Миколаївського та Дрогобицького районів, чим тривалий час, на протязі приблизно 4-ох годин позбавив його волі, заподіявши при цьому фізичні страждання.

В апеляції ОСОБА_1 просить призначити йому умовний термін покарання. Мотивує доводи апеляційної скарги відсутністю кінцівки ноги, що унеможливлює його перебування під вартою і подальше відбуття покарання стає неможливим. Також щиро кається у вчиненні злочину. Звертає увагу на те, що з часу скоєння злочину до моменту затримання він став на шлях виправлення, створив сім"ю, виховує доньку, моральні збитки потерпілому відшкодував.

Державний обвинувач Пришляк Ю.О. в поданій апеляції просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 4 березня 2010 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3. ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належному йому майна, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України шляхом частково складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Вважає, що обране судом покарання підсудному не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого. Також судом не надано належної правової оцінки, оскільки ОСОБА_1 у вчинених злочинах був ініціатором, саме з його незаконних дій розпочалось вчинення даних злочинів.

Намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, ОСОБА_1, перед винесенням судом вироку у 2004 році, скрився від суду, виїхавши в Російську Федерацію, в період з 2004 року по 2009 рік знаходився у розшуку.

Зазначає, що згідно вироку районного суду ОСОБА_3, який разом з ОСОБА_1 вчиняв згадані злочини та роль якого була другорядною, призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, натомість організатору злочинів ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Відповідно ч. 2 п. 1 ППВС України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання": призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом"якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведених доводів вважає, що судом неправильно призначено покарання ОСОБА_1 та порушено вимоги кримінального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечив апеляцію ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та заперечив апеляцію прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення.

Винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованованих йому злочинів при вказаних у вироку обставинах доведена повністю та в апеляціях не оспорюється, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є інвалідом 3-ї групи, по місці проживання характеризується позитивно. Суд врахував обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Обставиною, що пом"якшує покарання є щире каяття у скоєному злочині, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та у стані алкогольного сп"яніння

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно обрав йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України у виді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, як е є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При наведених обставинах підстав для задоволення апеляцій і зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 366, 377, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_1 та державного обвинувача Пришляка Ю.О. залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 4 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Головуючий:

Судді: