АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6621/14-к Номер провадження 11-кп/786/542/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, працюючого оглядачем вагонів вагонного депо Кременчук ДП «Південна залізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.89 КК України не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки.

До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено обвинуваченому ОСОБА_8 залишати житло у якому він проживає, а саме кв. АДРЕСА_2 з 22 години до 6 години.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; носити електронний засіб контролю.

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, 04 листопада 2014 року близько 6 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , таємно, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля приміщення кафетерію, що розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Мічуріна, 74-а, викрав телевізор «Samsung», модель PSH2B430P2W, с/н 997934PS800380E чорного кольору, вартістю 8000 грн., тюнер «Hunax VA», с/н 11Т2, вартістю 1200 грн., які належать потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 9200 грн.

Після цього 04 листопада 2014 року близько 6 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , повернувся до кафетерію, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та побачивши відкриті двері, зайшов до приміщення. Взявши зі стійки бару монтировку, ОСОБА_8 з метою таємного заволодіння чужим майном, умисно, шляхом пошкодження стелажу через вікно між приміщеннями проник до приміщення магазину «Оптовичок», але не встиг заволодіти майном, так як його дії були виявлені та припинені працівниками охорони « Явір 2000».

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення суду та просить призначити повторний розгляд кримінального провадження.

На переконання обвинуваченого, обвинувачення у вчиненому є необґрунтованим, надуманим та не підтверджується жодними доказами по справі, а слідчий експеримент взагалі не проводився.

Вказує, що проникнення до магазину «Оптовичок» не було, оскільки відсутня відповідна заява потерпілого. В доповненнях до апеляції просив скасувати вирок суду.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти поданої обвинуваченим апеляційної скарги та просив про залишення вироку суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями і дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суду не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в таємному викраденні чужого майна та у незакінченму замаху на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у приміщення, грунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які безпосередньо були досліджені в суді першої інстанції.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що від працівників охоронної фірми дізнався, що двері в його кафетерії пошкоджені і в приміщенні затримали ОСОБА_8 . Приїхавши на місце події виявив крадіжку телевізора та тюнера. Також побачив, що пошкоджена стіна та вікно, які вели з кафетерію до магазину, приміщення якого він здавав в аренду. В той же день до нього прийшла сестра та мати обвинуваченого в квартирі якої він і побачив свій телевізор та тюнер, які остання добровільно видала працівникам міліції. Також на слідуючий день мати ОСОБА_8 добровільно відшкодувала йому суму 8600 грн. за розбиті двері, вікно до магазину та пошкоджений тюнер.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що дізнавшись, що її син був затриманий в кафе та знаходиться в міліції, поговорила з ним, і той сказав їй віддати телевізор, що вона і зробила, віддавши добровільно працівникам міліції телевізор та тюнер потерпілого. Потерпілий ОСОБА_9 ще надав їй список пошкодженого майна, і вона сплатила останньому його вартість.

Свідок ОСОБА_12 , працівник охоронної фірми, пояснив суду, що після спрацювання тривожної сигналізації прибули до кафе, де побачили зламані двері, а зайшовши в середину побачили як ОСОБА_8 через розбите скло намагався проникнути до сусіднього магазину, знаходячись вже у вікні. На їх вимогу обвинувачений виліз з вікна, тримаючи в руках ломик і сів на підлогу. Після цього були викликані потерпілий та працівники міліції.

Показання потерпілого та свідків повністю підтверджуються протоколом огляду місця події, де було встановлено пошкодження вхіднх дверей кафетерію, стіни, що вела до магазину та розбите вікно, на підлозі біля якого лежав молоток (а.п.120).

Згідно заяв ОСОБА_11 , остання дала згоду на огляд її квартири та добровільно видала викрадене (а.п.112-113).

Сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує, що був затриманий в кафетерії при намаганні проникнути звідти до магазину. В суді першої інстанції пояснював, що хотів дістати звідти пляшку побутової хімії.

Твердження обвинуваченого, що телевізора та тюнера не викрадав, а лише намагався їх зберегти віднісши додому, і після цього повернувся до кафетерію з цікавості, є безпідставними та заперечуються вище приведеними доказами.

Факт добровільної видачі викраденого свідком ОСОБА_11 є незаперечним, і не може ставитись під сумнів лише тим, на якій відстані при цьому знаходились поняті.

За таких обставин суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднаний з проникненням у приміщення.

Покарання винному призначене у відповідності до ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винного, який на підставі ст.89 КК України є несудимим, щиро не розкаявся, на утриманні неповнолітніх дітей немає, в межах санкції даних статтей та є мінімальним.

Підстав для зміни покарання не вбачається та про це не ставиться питання і в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 04 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі судового засідання. Строк відбування покарання рахувати з 08 вересня 2015 року.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4