Провадження № 1-кп/537/273/2015
Справа № 537/4003/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.12.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.08.2015 року за №0001047, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий :

- 16.07.2003 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

- 24.02.2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ст.70, ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі. 20.05.2005 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 13 днів.

- 30.03.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 12.08.2009 року звільнений по закінченню строку відбування покарання;

- 09.04.2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. 21.11.2009 року звільнений по закінченню строку відбування покарання;

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в :
28.07.2015 року близько 00 год. 10 хв. в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 шляхом обману заволодів мобільним телефоном "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 , вартістю 1100,00 грн, який належав ОСОБА_5 . А саме ОСОБА_6 отримав у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон, під приводом зателефонувати, але з місця скоєння злочину зник, чужими майном розпорядився на власний розсуд, здав в ломбард, гроші використав на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1100,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується. Визнав, що брав телефон у ОСОБА_5 з метою зателефонувати, але не мав умислу заволодіти їм обманним шляхом, не повернув телефон з незалежних від нього підстав. Дав суду показання, що він співмешкав з ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_3 . Ввечері в кінці липня 2015 року між ним та ОСОБА_7 виникла сварка, внаслідок якої ОСОБА_7 викликала міліцію та вигнала його з квартири. Коли ОСОБА_6 виходив з під`їзду будинку, то побачив сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , між ними зав`язалася бесіда, і останні запросили його в гості, де вони разом вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 розповів про свою співмешканку. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник спір з приводу дотримання ОСОБА_7 подружньої вірності, для чого ОСОБА_8 пішов в квартиру до ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 залишився чекати під під`їздом біля будинку. Оскільки ОСОБА_8 тривалий час не повертався, то у ОСОБА_6 виникли ревнощі, для розвіювання яких він намагався зателефонувати ОСОБА_7 , але не зміг, бо його телефон розрядився. Тоді ОСОБА_6 повернувся до квартири ОСОБА_5 , пояснив йому ситуацію, попросив телефон зателефонувати. ОСОБА_5 дав йому свій телефон. ОСОБА_6 декілька раз телефонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але ніхто не відповідав. Тоді він пішов додому. Через деякий час ОСОБА_7 зателефонувала йому, повідомила, що до неї в квартиру вибили двері, увірвалися двоє незнайомих чоловіків, відібрали у неї телефон. ОСОБА_6 відповів, щоб вона не хвилювалась, він владнає це питання, оскільки у нього телефон цих чоловіків. ОСОБА_6 вирішив не віддавати телефон ОСОБА_5 до тих пір, поки він не поверне телефон ОСОБА_7 . А оскільки ОСОБА_7 не дозволила ОСОБА_6 повернутися до неї, тому він пішов додому. Через деякий час ОСОБА_7 знов зателефонувала йому та повідомила, що ті чоловіки повернули їй телефон. ОСОБА_6 не міг повернутися, щоб віддати телефон, оскільки вже далеко відійшов та не мав з собою грошей. Повертаючись додому ОСОБА_6 здав свій мобільний телефон в ломбард, щоб отримати гроші на проїзд. Зранку ОСОБА_6 мав намір повернути мобільний телефон ОСОБА_5 , для чого викупив телефон з ломбарду. Але по дорозі до ОСОБА_5 на нього напали знайомі, яким він заборгував грошові кошти. Ці знайомі з метою повернення боргу побили його, відібрали документи, його телефон та телефон ОСОБА_5 . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 був госпіталізований в лікарню. ОСОБА_6 не мав умислу заволодіти телефоном ОСОБА_5 . Він не зміг повернути ОСОБА_5 мобільний телефон з незалежних від нього підстав.

Але вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, пред`явленого в обвинуваченні, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що в липні 2015 року він відпочивав разом з ОСОБА_8 у себе вдома в квартирі АДРЕСА_2 . До них завітав ОСОБА_6 , й вони разом вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 розповідав про свою сварку із співмешканкою, просив допомогти. ОСОБА_5 почув себе зле, тому відійшов від гостей в іншу кімнату. ОСОБА_5 побачив як ОСОБА_8 разом зі ОСОБА_6 пішли до співмешканки останнього. Через деякий час ОСОБА_6 повернувся та попросив у нього мобільний телефон зателефонувати. ОСОБА_5 дав ОСОБА_6 свій телефон. Але ОСОБА_6 одразу зник. Через декілька хвилин повернувся ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_6 не повернувся, телефон не віддав, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 піднялись в квартиру ОСОБА_7 . Вони розмовляли з нею про ОСОБА_6 , просили йому зателефонувати, щоб він повернув телефон. ОСОБА_7 скаржилася на ОСОБА_6 , вона повідомила, що не бажає з ним спілкуватися, дала їм свій телефон, щоб вони самостійно зв`язувалися зі ОСОБА_6 , потім зачинила двері. ОСОБА_6 не відповідав ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочин. Після повернення з райвідділу міліції ОСОБА_5 з ОСОБА_8 повернули ОСОБА_7 її мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання, що в липні 2015 року він відпочивав разом з ОСОБА_5 у нього вдома в квартирі АДРЕСА_2 . До них завітав ОСОБА_6 , й вони разом вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 розповідав про свою сварку із співмешканкою, просив допомогти. ОСОБА_5 почув себе зле, тому відійшов від них в іншу кімнату. ОСОБА_6 просив ОСОБА_8 сходити до його співмешканки, щоб примирити їх. ОСОБА_8 піднявся в квартиру ОСОБА_7 . По дорозі ОСОБА_6 просив ОСОБА_8 дати йому мобільний телефон, але він відмовив. ОСОБА_6 обіцяв чекати його біля під`їзду. В ході розмови ОСОБА_7 скаржилася ОСОБА_8 , що ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями, переслідує її, краде у неї речі, б`є її. ОСОБА_8 повернувся до ОСОБА_5 . Біля під`їзду ОСОБА_6 не було. ОСОБА_5 повідомив йому, що ОСОБА_6 попросив дати йому мобільний телефон зателефонувати, але потім зник. ОСОБА_8 з ОСОБА_5 деякий час чекали ОСОБА_6 , потім піднялися в квартиру ОСОБА_7 . Вони розмовляли з нею про ОСОБА_6 , просили йому зателефонувати, щоб він повернув телефон. ОСОБА_7 повідомила, що не бажає спілкуватися зі ОСОБА_6 , дала їм свій телефон, щоб вони самостійно зв`язувалися з ним, зачинила двері. Вони телефонували ОСОБА_6 , але він не відповідав. Тому ОСОБА_5 з ОСОБА_8 звернулися до правоохоронних органів з повідомленням про злочин. Після повернення з райвідділу міліції ОСОБА_8 з ОСОБА_5 повернули ОСОБА_7 її мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_7 дала показання суду, що вона мешкала в будинку АДРЕСА_3 . В кінці липня 2015 року близько 21 год. 00 хв. вона вигнала ОСОБА_6 з орендованої нею квартири, за допомогою міліції, оскільки між ними були неприязні стосунки. Приблизно через 2 години до неї прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які громко стукали у двері, телефонували по домофону, повідомили, що ОСОБА_6 заволодів їх телефоном, попросили у неї телефон, щоб подзвонити ОСОБА_6 , але одразу телефон не повернули. ОСОБА_7 подзвонила ОСОБА_6 , повідомила про подію. Фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_8 забрали у неї телефон та повернули його через декілька годин, про що вона також повідомила ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою ПТ «Ломбард «Скарбниця» №5374/8 від 13.08.2015 року ОСОБА_6 заклав майно в ломбарді, а саме 28.07.2015 року о 01:45:03 мобільний телефон "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 , який був відкуплений 28.07.2015 року.

Аналізуючи наведені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 під приводом зателефонувати заволодів мобільним телефоном "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 ОСОБА_5 , і цей факт визнаний самим обвинуваченим, підтверджений поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_7 .

Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_6 про відсутність в його діях складу злочину, оскільки він не мав умислу на заволодіння чужим майном, а попросив дати телефон зателефонувати, щоб потім повернути, проте не повернув з незалежних від нього причин.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року дано роз`яснення, що шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного, або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном. Суб`єктивна сторона шахрайства користується прямим умислом і корисливим мотивом.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено довідкою ломбарду, 28.07.2015 року о 01:45:03 обвинувачений ОСОБА_6 здав до ломбарду мобільний телефон "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 .

Таким чином ОСОБА_6 на власний розсуд розпорядився мобільним телефоном "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 , а отримані за нього грошові кошти витратив на власні потреби.

Тому саме з цього моменту злочин шахрайство вважається закінченим, а твердження обвинуваченого про відсутність умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману є неспроможними, спростовуються зібраними у справі доказами.

Суд критично відноситься к доводам обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що до ломбарду він здав свій телефон, оскільки вони не підтверджені жодним доказом. Навпаки, на підтвердження свого права власності потерпілий ОСОБА_5 пред`явив документи на мобільний телефон "Nokia Lumia 610" IMEI НОМЕР_1 , який здав до ломбарду ОСОБА_6 .

Доводи ОСОБА_6 про те, що 28.07.2015 року в денний час він відкупив мобільний телефон, який раніше здав в ломбард, щоб повернути власнику, відносяться до подій, що мали місце після закінчення злочину, а тому не впливають на правову кваліфікацію його дій, можуть розглядатися як дії, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної злочином.

Разом з тим, суд критично відноситься к доводам ОСОБА_6 про те, що він мав намір повернути ОСОБА_5 його мобільний телефон, оскільки вони не підтверджені фактичними обставинами справи.

Так, ОСОБА_6 не відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, хоча мав для цього достатньо часу під час розгляду справи.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний судом за клопотанням обвинуваченого, дав показання, що в кінці липня 2015 року близько 12-13 годин він зустрів ОСОБА_6 . ОСОБА_9 запропонував разом випити пива. Але ОСОБА_6 відмовився, повідомив, що зараз він йде віддавати телефон. В цей момент біля них зупинився автомобіль ДЕО, з якого вийшли 4 чоловіки. Ці чоловіки застосували до ОСОБА_6 фізичне насильство, забрали у нього 2 телефони та документи. Сказали, що повернуть ОСОБА_6 речі, коли він поверне їм гроші. Після події він не бачив у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Суд критично відноситься к показанням свідка ОСОБА_9 , який раніше судимий, є знайомим обвинуваченого, тобто є зацікавленою особою. Крім того показання свідка ОСОБА_9 не містять жодної інформації, яка відноситься до обставин вчинення злочину до моменту його закінчення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього психічного та фізичного тиску під час розслідування кримінального провадження, внаслідок чого він оговорив себе і визнав злочин, якого не вчиняв, - не впливають на кваліфікацію його дій.

Так, відповідно до ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилання на них.

Висновки суду обгрунтовані на показаннях обвинуваченого, потерпілого, свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні. Суд не обґрунтовував судові рішення показаннями, наданими ОСОБА_6 , під час досудового рослідування.

ОСОБА_6 має право самостійно звернутися до правоохоронних органів із заявою, про вчинення щодо нього злочину.

З огляду на наведене суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який направлений проти власності, віднесений кримінальним законом до злочину середньої тяжкості (санкцією передбачено покарання до 3 років позбавлення волі). Конкретні обставини справи, а саме те, що від вчинення злочину не настало тяжких наслідків, проте потерпілому не відшкодована матеріальна шкода.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на суворому покаранні.

Разом з тим, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який хоча і має молодий вік, проте раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, не надав позитивних характеристик за місцем проживання, не працює, хоча є особою працездатного віку і не подав суду докази про наявність у нього захворювань чи інвалідності.

Обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, проте перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері з лютого 2009 року.

Обставин, які в силу ст.66 КК України, пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставинами, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, є рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції закону за вчинений ним злочин, а саме 1 рік обмеження волі.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України, оскільки раніше ОСОБА_6 звільнявся від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк та умовно-достроково, проте продовжив злочинну діяльність.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжні заходи не обирались.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити покарання 1 рік обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Направити копії вироку учасникам процесу, які не були присутні при його проголошенні.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .