АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3197/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/8/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановлено 3 роки іспитового строку.

Відповідно до п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено певні обов`язки.

Додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів ОСОБА_7 на строк 3 (три) роки постановлено виконувати самостійно.

Цивільний позов прокурора задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_8 2 441 грн. 97 коп. в користь фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації.

Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь держави 3808 грн. 18 коп. судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 28 червня 2014 року близько 18 год. 00 хв., керуючи технічно-справним автопоїздом у складі сідлового тягача DAF 95 XF 380, р.н. НОМЕР_1 із повністю завантаженим напівпричепом SCHWARZMULLER SPA-3E, р.н. НОМЕР_2 , рухався об`їзною дорогою м.Тернополя від вул.Микулинецька в бік масиву Східний. При наближенні до перехрестя із вулицею Гайова (примикає зліва) та дорогою, що веде до с.В.Гаї (примикає справа), водій ОСОБА_7 , в порушення вимог п.12.1 не врахував повну завантаженість керованого ним транспортного засобу (20 тон) під час вибору безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати ним та постійно зберігати контроль над його керованістю. Більше того, ОСОБА_7 порушив вимоги ще й п.12.4 ПДР України, оскільки в межах населеного пункту він вів керований ним транспортний засіб зі швидкістю понад 63 км/год, в той час як дозволена для руху в населеному пункті швидкість обмежена діючими Правилами до 60 км/год.

Окрім того, під час руху водій ОСОБА_7 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив ще й вимоги п.2.3 (б, д) ПДР України.

Так, на регульоване перехрестя об`їзної дороги, якою рухався ОСОБА_7 із вулицею Гайова (примикає зліва) та автодорогою, що веде до с.В.Гаї Тернопільського району (примикає справа) він в`їхав на заборонений для руху червоний сигнал світлофора, чим грубо порушив вимоги п.п.8.1, 8.7.3(е), 8.10 ПДР України.

В цей час, на дозволений для свого руху зелений сигнал світлофора, з дороги, що веде від с.В.Гаї виїхав технічно-справний автомобіль CHRYSLER Cruiser, р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , в салоні якого знаходилась на передньому пасажирському сидінні його дружина, а на задньому сидінні двоє його малолітніх дітей.

Унаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вимог зазначених правил безпеки дорожнього руху відбулось зіткнення на перехресті керованої ним вантажівки із лівою боковою частиною автомобіля CHRYSLER Cruiser, яким керував ОСОБА_10 ..

Унаслідок зіткнення пасажир автомобіля CHRYSLER Cruiser малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (віком 4 роки на момент вчинення ДТП) отримав тілесні ушкодження:

- синець правої половини лобної ділянки голови, численні поверхневі рани і садна лівої щоки, та струс головного мозку як один із видів закритої черепно-мозкової травми;

- численні поверхневі рани та садна лівого ліктя, садно та поверхневі рани нижньої третини лівого передпліччя, закритий перелом лівої променевої кістки в ділянці нижньої зони росту - перелом росткового епіфізіарного хряща кістки (дистальний епіфіеоліз);

- забій (м`яких тканин) грудного та поперекового відділів хребта, які супроводжувались тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.3(б, д), 8.1, 8.7.3(е), 8.10, 12.1, 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням малолітньому потерпілому ОСОБА_13 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, скасувавши його в частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів на строк три роки, яке визначено виконувати самостійно. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував всі пом`якшуючі вину обставини. Також зазначив, що він працює водієм, заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, а на лікування тяжко хворої дружини потрібні значні кошти. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений ним з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який вважає що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року посилаючись на поважність причин його пропуску, що полягає в наступному.

Як вказує апелянт, з 18 березня 2015 року по 08 липня 2015 року він доглядав тяжко онкологічно хвору дружину, яка потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується медичною довідкою №203 від 08 липня 2015 року, а тому не мав змоги вчасно подати апеляційну скаргу.

Таким чином, причини пропуску строку на оскарження вироку суду обвинуваченим є поважними, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає їх слід поновити.

Разом з тим, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України та в апеляції не оспорюються.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, конкретні обставини провадження, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив необережний злочин без тяжких наслідків, врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини, позитивну характеристику, наявність на утриманні важкохворої дружини, відсутність обставин, що обтяжують його вину.

ОСОБА_7 упродовж судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчиненого правопорушення і не оспорював фактичних обставин його вчинення, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Цим, обвинувачений сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю злочину. Також, суд врахував позицію представників потерпілого, які просили не позбавляти ОСОБА_7 волі, однак позбавити його водійських прав.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому три роки іспитового строку.

Що стосується призначеного судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, то колегія суддів, приймаючи до уваги вчинення обвинуваченим злочину невеликої тяжкості без тяжких наслідків, та обставин, що пом`якшують покарання, характеризуючі дані про його особу та сімейні обставини, зокрема, що у ОСОБА_7 на утриманні тяжко хвора дружина, те, що заробітна плата водія є єдиним джерелом його доходу, приходить до висновку про можливість зменшити строк додаткового покарання, на який його позбавлено права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року, пом`якшивши при цьому покарання обвинуваченому в частині додаткового.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л ИЛ А:
Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року в частині призначеного додаткового покарання ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки і покласти на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2