Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З. С.;

суддів: Дубеля Р. М.

ОСОБА_1 О;

за участю:

секретаря - Михавко І. І.,

прокурора - Дідовського М. Ю.,

потерпілого - ОСОБА_2

захисника адвоката ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0000023 по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 04.10.2012 року о 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись за місцем свого проживання на подвірї будинку № 3 по вул. Чорновола в с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області, під час конфлікту з дружиною ОСОБА_5 кухонним ножем господарсько побутового призначення наніс удар останній в область шиї, спричинивши при цьому синець в ділянці нижньої щелепи зліва, який відноситься до легкого тілесного ушкодження, та проникаюче колото різане поранення шиї та грудної клітки з локалізацією рани на передньо боковій поверхні шиї ліворуч, ушкодженням по ходу раневого каналу лівого грудинно ключично соскоподібного мязу та інших мязів, що розташовані глибше, дрібних судин шиї та лівої надключичної ділянки, верхівки лівої плевральної порожнини з ушкодженням парієнтального та вісцерального плеврального листків, верхівки лівої легені, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнав частково. Дав показання про те, що 04.10.2012 року вживав спиртні напої. Дружина помітила це, і між ними почався конфлікт. До моменті конфлікту в цей день випив приблизно 0, 5 л горілки. Стояв на подвірї біля дверей літньої кухні, а дружина на відстані 6-7 метрів обличчям до нього. В руках тримав ніж, яким чистив яблуко. Конфлікт з дружиною тривав хвилин 10. Марія висловлювала в його сторону образи, прокльони, від чого він був схвильований. В якийсь момент опямятався, що стоїть на порозі літньої кухні, а дружина лежить біля турніка. В горлі у неї стирчав ніж. Підійшовши до неї, витяг ніж і затиснув рану, щоб дружина була жива. Марія ще розмовляла, сказала що її пече. Крикнув до сусідки, щоб викликала швидку медичну допомогу. Коли швидка забрала ОСОБА_5 в лікарню, через деякий час зателефонував до сина, який повідомив, що мама померла. Після цієї звістки пробував закінчити життя самогубством.

Визнає, що дане скоїв він, оскільки на подвірї окрім нього та дружини нікого не було, однак, не вірить, що міг вдарити потерпілу ножем. А як все відбулося не памятає. Жодного умислу на позбавлення дружини життя не мав. Прожив з ОСОБА_5 43 роки. Після її смерті залишився сам, оскільки син має свою сімю. Дружина часто з ним конфліктувала через те, що він вживав алкогольні напої, однак він в такі моменти йшов геть.

Щиросердно розкаюється у вчиненому. Просить суд при визначенні міри покарання врахувати, що він хворіє на важкі хронічні захворювання.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому, його винуватість доводиться іншими доказами, здобутими під час судового розгляду справи:

-показаннями потерпілого ОСОБА_2, який суду пояснив, що 04.10.2012 року до нього зателефонувала сусідка і повідомила, що його мама в лікарні. Коли приїхав в лікарню, мамі надавали допомогу, розмовляти вона вже не могла. Батько ніколи руки на маму не піднімав. Потерпілу дратувало, що батько вживав алкоголь, тому між батьками виникали конфлікти. Жодних претензій до обвинуваченого не має. Вважає, що останній і так достатньо покараний. Просить суд ОСОБА_4 суворо не карати;

-показаннями свідка ОСОБА_6, яка суду пояснила, що приблизно о 14 год. 45 хв. 04 жовтня 2012 року була в сусідів подружжя ОСОБА_4. Вони спілкувалися між собою нормально. Обвинувачений вийшов з житлового будинку, він був на підпитку, але не дуже пяний. Поспілкувавшись з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішла додому. Орієнтовно о 15 год. 45 хв. почула, що її кличуть. Вийшовши, побачила ОСОБА_5, яка прикривала шию хусткою, а ОСОБА_4 стояв позаду неї з опущеними руками. Марія попросила викликати швидку. Вона побігла до літньої кухні, але швидку викликати не вдавалося, тому побігла по фельдшера. Коли вийшла з хати ОСОБА_5 лежала трохи далі від того місця, де побачила її перед тим, а ОСОБА_4 сидів на сходах. Потерпіла лежала на спині, ногами до літньої кухні. Чи кричав до неї про допомогу обвинувачений, чи ОСОБА_5 точно сказати не може;

-показаннями свідка ОСОБА_7, яка суду пояснила, що 04.12.2012 року поступив виклик на швидку до ОСОБА_5. Приїхали на виклик приблизно о 16 год. 20 хв. Застали потерпілу ще живою. Вона лежала на траві біля літньої кухні, обвинувачений був недалеко від неї і перебував в стані алкогольного спяніння. Зі слів людей, які знаходились на подвірї, потерпіла сама завдала собі рану, тому в первинний документації є зазначення, що це спроба суїциду. Госпіталізували потерпілу саму. Через деякий час поступив виклик до обвинувачуваного, який вчинив спробу суїциду. Про дане повідомила медпрацівник, яка недалеко проживає і була присутня при наданні допомоги. Обвинувачений, коли вони прибули до нього на виклик, плакав, каявся;

-показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що надійшло повідомлення, що мужчина порізав вени. Виїхавши на виклик, доправили потерпілого ОСОБА_4, обвинуваченого по даній справі, до лікарні. Точної дати і години не памятає. Обвинувачений плакав;

-показаннями свідка ОСОБА_9, який суду повідомив про те, що його 04.10.2012 року орієнтовно о 20 год. 00 хв. запросили працівники міліції в якості понятого. На подвірЇ бачив кров на траві, обвинуваченого, який перебував в стані алкогольного спяніння, поводив себе спокійно;

-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що перебував з подружжям ОСОБА_4 в нормальних сусідських відносинах. Знає їх 24 25 років. Спиртне обвинувачений вживав, але не чув, щоб жінка з ним конфліктувала. Все переводилося в жарт. Між односельцями ОСОБА_4 не конфліктував, якщо вживав спиртне то тільки вдома. Не чув, щоб між обвинуваченим та потерпілою відбувалися конфлікти, тому вражений тим, що сталося. Прийшовши з роботи додому,точної дати пригадати не може, а година була орієнтовно 18 19, побачив, що біля сусідів стоїть машина швидкої допомоги. Теща обвинуваченого повідомила, що ОСОБА_4 встромив ножа ОСОБА_5. Потерпілу не бачив. Був тільки обвинувачений, який перебував в стані алкогольного спяніння. Останній говорив, що він цього не хотів. Вдруге цього дня швидка приїхала на виклик до ОСОБА_4, тому що він порізав собі руки. Обвинувачений зривав повязки з рук і викидав. На думку свідка, обвинувачений не хотів завдати удару дружині. В цей день був також запрошений працівниками міліції в якості понятого;

-показаннями допитаної в судовому засіданні експерта ОСОБА_11, про те, що на експертизу було доставлено клапоть шкіри та два ножа. При дослідженні рани було виявлено основний і додатковий розріз. Рана утворилася внаслідок занурення і витягування з опорою на лезо;

-показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_12, який суду пояснив, що причина смерті ОСОБА_5 проникаюча колото різана рана шиї та грудної клітки зліва. Дане ушкодження відноситься до категорії тяжких і небезпечних в момент заподіяння. Було нанесене орієнтовно клинком, який проник у тіло не менше, ніж на 8 см. Протягом невеликого проміжку часу після нанесення вказаного тілесного ушкодження потерпіла могла вчиняти цілеспрямовані, усвідомлені дії. Рух травмуючого знаряддя: згори донизу, спереду - назад, справа наліво. Синець на щелепі міг бути нанесений одномоментно з ударом ножем. Ніж виймався з рани, але чи відразу невідомо. Коли після завдання вказаного тілесного ушкодження в організмі потерпілої почалися незворотні процеси встановити неможливо. Фактично потерпіла померла від значної крововтрати, спричиненої нанесеним їй тілесним ушкодженням;

-висновком судово медичної експертизи № 311 від 02.11.2012 року, відповідно до якого проникаюче колото різане поранення грудної клітки та шиї з локалізацією рани на передній боковій поверхні шиї ліворуч, ушкодженням по ходу раневого каналу лівого грудинно ключично соскоподібного мязу та інших мязів, що розташовані глибше, дрібних судин шиї та лівої надключичної ділянки, верхівки лівої плевральної порожнини з ушкодженням парієнтального та вісцерального плеврального листків, верхівки лівої легені, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, спричинило смерть потерпілої;

т. 1 а.с. 102 112

- актом № 275 стаціонарної судово психіатричної експертизи ОСОБА_4, згідно висновку якої обвинувачений на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждає і може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. У період інкримінованих йому дій він також психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, а перебував у стані простого алкогольного спяніння і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії ОСОБА_4 не виявляє. Застосувань примусових заходів медичного характеру не потребує;

т. 1 а.с. 120 121

- висновком експертизи № 986/12-ім від 05.10.2012 року, відповідно до якого виявлена кров на светрі, вилученому у ОСОБА_4, містить кров, походження якої може бути як від обвинуваченого, так і від потерпілої;

т. 1 а.с. 126 131

- висновком експертизи № 323/2012ц від 31.10.2012 року, відповідно до якої зрізи нігтьових пластин у ОСОБА_4 містять кров, походження якої може бути як від обвинуваченого, так і від потерпілої;

т. 1 а.с. 136 138

- висновком експертиз № № 3/1596, 4/747, 5/750, відповідно до яких кров, виявлена на ножі може походити як від обвинуваченого, так і від потерпілої;

т. 1 а.с. 155 159

- висновком експертизи № 325/2012 мк, відповідно до якої судово медична експертиза клаптя шкіри від трупа та ножа, наданого для дослідження, підтвердила, що не виключно, що саме від представленого ножа утворилася різана рана на клапті шкіри;

т. 2 а.с. 5-12

- протоколом відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_4;

т. 1 а.с. 86 - 90

- протоколом предявлення речей (ножів) для впізнання, згідно якого ОСОБА_4 вказав на ніж, який він витягнув з шиї дружини;

т. 2 а. с. 124-128

Оцінюючи зазначені вище докази, суд визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які логічно повязані з тими обставинами, які підтверджують винність обвинуваченого.

Разом з тим, всебічно, повно і обєктивно розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України виходячи з наступного:

у відповідності до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з розясненням, яке міститься в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для зясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений та потерпіла перебували у шлюбі понад 40 років. Конфлікт між ними виник через те, що обвинувачений вживав у цей день спиртне. Згідно показань свідків та самого ОСОБА_4, потерпіла з даної причини часто конфліктувала з чоловіком, однак жодних доказів того, що обвинувачений під час конфліктів завдавав потерпілій будь які тілесні ушкодження і дане мало систематичний характер, судом не здобуто. Навпаки, свідок ОСОБА_10, який знав подружжя протягом тривалого часу, суду повідомив, що попередні конфлікти між ними дійсно виникали через вживання обвинуваченим спиртних напоїв, однак переводилися в жарт.

Як встановлено судом, зокрема підтверджено показаннями експерта ОСОБА_12, на тілі потерпілої мались два тілесні ушкодження синець на щелепі та колото різана рана, яка фактично перебуває в прямому причиновому звязку з настанням смерті потерпілої. Синець на щелепі міг бути нанесений одномоментно з ударом ножем.

Також колегія аналізує поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після нанесення дружині вищевказаного тілесного ушкодження, а саме: те, що останній, витягнувши ніж, намагався затиснути рану на шиї дружини, щоб припинити кровотечу; звертався до сусідки з проханням викликати швидку; перебуваючи на своєму подвірї один на один з потерпілою протягом тривалого часу після завдання їй тілесного ушкодження, і у випадку наявності умислу на вбивство дружини, мав можливість довести свій умисел до кінця; після повідомлення про те, що потерпіла у лікарні померла намагався накласти на себе руки. Крім цього, обвинувачений не намагається уникнути відповідальності за вчинене, дав визнавальні покази про те, що оскільки на подвірї були лише вони з дружиною, то даний злочин скоїв саме він, хоча і не визнає, що міг свідомо завдати їй удару в шию, що призвів до смерті, постійно стверджував, що не мав умислу на вбивство потерпілої.

Зазначені твердження засудженого не спростовані під час судового розгляду справи і в матеріалах кримінального провадження, оглянутих і досліджених колегією, відсутні дані, як б свідчили про намір ОСОБА_4 вчинити вбивство потерпілої.

Отже, судом не здобуто доказів того, що обвинувачений бажав настання для потерпілої наслідків саме у виді смерті. А тому, на думку колегії, проаналізовані дії ОСОБА_4 носять ознаки непрямого умислу стосовно потерпілої.

Відтак колегія дійшла висновку про неправильність кримінально правової оцінки дій обвинуваченого органом досудового слідства за ч. 1 ст. 115 КК України і необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесних ушкоджень ОСОБА_5, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, та призначити покарання обвинуваченому в межах санкції вказаної статті.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що згідно ст. 12 КК України вчинений злочин є тяжким злочином, вчинений в стані алкогольного спяніння, необережність вини обвинуваченого, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Обставинами, які помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є, на думку суду, щире каяття ОСОБА_4, особа винного його вік на час вчинення злочину, позитивні характеристики за місцем проживання, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, думка потерпілого, який просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 визнати покарання у виді мінімального терміну позбавлення волі, передбаченою санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Дрогобицької міської лікарні № 1 підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки є підтвердженим документально та визнаним в судовому засіданні обвинуваченим. А тому в користь зазначеного лікувального закладу з ОСОБА_4 Мефодіойвича слід стягнути 117, 00 грн. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України та стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертиз в користь експертної установи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою, а відбуття покарання рахувати з часу затримання, тобто з 04.10.2012 року ( т. 1 а.с. 53-54).

Цивільний позов прокурора в інтересах Дрогобицької міської лікарні задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Дрогобицької міської лікарні № 1 117, 00 грн. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь НДЕКЦ при ГУ МВСУ у Львівській області витрати за проведення:

-комплексної експертизи № 3/1596, 4/ 747, 5/750 від 31.10.2012 року в сумі 882, 00 грн. ( т. 1 а. с. 154);

- комплексної експертизи № 3/1597, 4/ 746 від 01.11.2012 року в сумі 588, 00 грн. ( т. 1 а. с. 164).

Речові докази:

- сім марлевих тампонів із змивами речовини бурого кольору; аркуш паперу-записку; одяг ОСОБА_4: тапки, спортивні штани, байкова сорочка-светр; одяг трупа ОСОБА_5: майка та блуза; зрізи нігтьових пластин з обох рук у ОСОБА_4; взірець крові ОСОБА_4, визнані речовими доказами та передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ( т. 2 а.с. 88 92) знищити;

- два магнітних носія диски DVD-R з надписами «Verbatim», відповідно на яких зафіксовано огляд місця події від 04.10.2012 року та відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_4 від 18.10.2012 року, долучені до матеріалів справи (т. 2 а.с. 89 - 90) залишити при справі;

- паспорт на прізвище ОСОБА_4, долучений до матеріалів справи ( т. 2 а. с. 89 90) повернути ОСОБА_4.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Головуюча Павлів З.С.

Судді: Дубель Р.М.

ОСОБА_1