Справа № 481/1075/15-к
Провадж.№ 1-кп/481/81/2015
В И Р О К
іменем України

03.12.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 17 червня 2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимого, не працюючого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у сховище за наступних обставин:
Обвинувачений ОСОБА_3 13.06.2015 року близько 03.00 години прийшов до території філії ПАТ «ДПЗКУ» «Новополтавський елеватор», переконавшись у відсутності сторонніх осіб, переліз через огорожу на територію елеватора з метою викрадення майна, обвинувачений підійшов до приміщення електроцеху. Побачивши дискову борону з БДТ 7 вартістю 300 грн, та алюмінієвий одножильний електричний кабель діаметром 10 мм-2 довжиною 30 метрів, вартістю 3 гривні за 1 метр на загальну суму 90 грн та вирішив їх викрасти, однак був затриманий охоронцями Елеватора на місці вчинення злочину, а тому із причин, що не залежали від його волі не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, підтримав та погодився із всім, що викладено в обвинувальному акті. Пояснив, що здійснити крадіжку оскільки на той час був у скрутному матеріальному становищі. Йому потрібні були кошти на продукти харчування, тому він вирішив вчинити крадіжку. Він розкаюється у вчиненому.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини своїх неявки суду не повідомив. Цивільний позов по справі потерпілим не заявлявся.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження наданих сторонами. Прокурор, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 вірно встановлена та повністю доведена наданими в судовому засіданні показами як самого обвинуваченого ОСОБА_3 , так і іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:
- довідкою філії ПАТ «ДПЗКУ» «Новополтавський елеватор», про наявність у них на балансі алюмінієвого одножильного електричного кабелю діаметром 10 мм-3, із балансовою вартістю 1 метра кабелю 3 грн.; наявності на балансі борони дискової з БДТ 7 з балансовою вартістю 300 грн. ( а.с.39).
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням у сховище.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є - щире каяття.
Обставин, які обтяжуюсь покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Суд бере до уваги характеризуючи матеріали обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.40-446), з яких вбачається, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, визнаний непридатним до військової служби, скарг за місцем проживання на нього не надходило, інвалід 3 групи з дитинства, проживає одиноко, має на утриманні одну малолітню дитину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який, щиро покаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, тому суд приходить до переконання за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 обмеження та покласти на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Під час вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі, дискову борону з БДТ 7 та алюмінієвий одножильний електричний кабель, відповідно до постанови від 18.06.2015 року про визнання речовим доказом ( а.с.38) - залишити потерпілому по справі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, та з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі залишити філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новополтавський елеватор» як власнику.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: