КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/5767/15-к
Провадження № 1-кп/552/343/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, виховується у родині з одним із батьків, освiта незакінчена середня, навчається на 2 курсі ПТУ № 4 м. Полтави, не одруженого, в силу ст.89 КК України ранiше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , у скоєннi злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:
Епізод 1:

08 жовтня 2014 року близько 13 години ОСОБА_6 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, правомірно перебуваючи на території Професійно-технічного училища № 4 м. Полтави, що розташоване в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 90/14, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , 1994 року народження, що відбувся на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_4 4-7 ударів кулаками та ногами в ділянку обличчя та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток лицевого скелету та перелому кісток носу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин обличчя, садна шкіри шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи, кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Епізод 2:

30 червня 2015 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Б. Хмельницького», що по вул. Миру в м. Полтаві, як їхати в бік мікрорайону «Левада», з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом ривку, відкрито викрав з кишені шортів гр. ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nokia Lumia 820» IMEI: НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору вартістю 1615,5 грн. з сім-картою оператора «МТС» вартістю 30 грн., який знаходився в шкіряному чохлі вартістю 100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1745,5 грн.

Епізод 3:

У період з 17 по 20 липня 2015 року (точної дати не встановлено) близько 14 години ОСОБА_6 перебуваючи неподалік Державного навчального закладу «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу ОСОБА_11 », що по вул. Маршала Бірюзова, 65 в м. Полтаві, повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, скориставшись фізичною перевагою, почав вимагати грошові кошти у неповнолітнього ОСОБА_5 , 1999 року народження, та висловив вимогу негайної передачі йому майна, на що потерпілий відмовився. З метою подолання опору останнього, ОСОБА_6 застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні удару кулаком в ділянку живота, після чого відкрито заволодів срібним браслетом плетіння «Бісмарк» 925 проби вагою 25,1 грам вартістю 452 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в зазначеному розмірі.

Епізод 4:

28 серпня 2015 року близько 16 годин ОСОБА_6 перебуваючи неподалік Державного навчального закладу «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу ОСОБА_11 », що по вул. Маршала Бірюзова, 65 в м. Полтаві, повторно, умисно, з корисливих спонукань, підійшов до раніше знайомого йому хлопця - ОСОБА_5 , 1999 року народження, та із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні декількох ударів долонею по обличчю, відкрито заволодів срібним ланцюгом 925 проби вагою 34,82 грама вартістю 633,38 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в зазначеному розмірі.

Допитаний в суді ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів визнав частково та пояснив, що 08.10.2014 року на території ПТУ № 4 у нього дійсно виникло непорозуміння з ОСОБА_4 , але бійка відбулася між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , а він лише їх розбороняв. Наполягає на тому, що жодного удару ОСОБА_4 не наносив, а лише міг ненавмисно зачепити його ліктем, коли відтягав від ОСОБА_12 30.06.2015 року на зупинці «Богдана Хмельницького» він дійсно побачив на зупинці хлопця, ОСОБА_9 , та підійшовши до нього попросив у останнього телефон, щоб зателефонувати. На що ОСОБА_9 погодився та дав йому телефон. ОСОБА_6 взяв телефон та трохи відійшов, щоб зателефонувати, але виявилося, що телефон розряджений. Коли він повернувся на зупинку, то ОСОБА_9 вже не було. Протягом двох днів він знайшов зарядний пристрій та зарядивши телефон одразу ж зателефонував батьку ОСОБА_9 , щоб повернути телефон, на що останній відповів, що він написав заяву до міліції. Тоді ОСОБА_6 разом із своєю матір`ю прийшли до міліції та добровільно видали телефон. Наполягає на тому, що телефон у ОСОБА_9 з кишені не витягав, а останній сам дав його йому зателефонувати. Також пояснив, що приблизно в середині липня 2015 року він разом із товаришами стояв біля ПТУ № 23 коли до них підійшов ОСОБА_5 із товаришем. Вони трохи поспілкувалися і ОСОБА_6 побачивши на руці у ОСОБА_5 срібний браслет, попрохав останнього дати йому браслет трохи поносити. ОСОБА_5 сам зняв та передав йому свій браслет. Потім ОСОБА_5 йому телефонував з проханням повернути браслет, але на той час ОСОБА_6 його вже загубив. Наприкінці серпня 2015 року він знову зустрів ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 біля ПТУ № 23 та, оскільки чув про те, що ОСОБА_5 на його адресу висловлював образи, підійшов до нього та трохи відвівши сказав, що останній за образи винен йому 100 грн. На що ОСОБА_5 сам віддав йому свій срібний ланцюжок, оскільки грошей у нього не було. Тоді ОСОБА_6 сказав, що віддасть ланцюжок, коли той принесе йому 100 гривень. Через деякий час вони по телефону домовилися зустрітися біля дитячої лікарні на мікрорайоні «Левада», де ОСОБА_6 провідував свого малолітнього сина, та як тільки він передав ланцюжок ОСОБА_5 , його одразу ж затримали працівники міліції. При цьому пояснив, що 100 грн. він у ОСОБА_5 не брав і брати не збирався.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 визнає частково, на половину зазначеної в позові суми, оскільки хоча і не наносив ОСОБА_4 ударів, але був разом із ОСОБА_12 . Завдані збитки потерпілому буде відшкодовувати зі стипендії.

Вважає, що його дії кваліфіковані не вірно. На даний час він мешкає за місцем реєстрації з матір`ю та двома молодшими сестрами, однак до обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту проживав із дівчиною, з якою виховує спільну дитину сина 2014 року народження.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_6 , його вина повністю доводиться:

по епізоду № 1:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_4 , який розповів, що навчаючись у ПТУ № 4 м. Полтави 08.10.2014 року близько 13 години, під час перерви між парами, він разом із одногрупниками вийшов на внутрішній двір зазначеного учбового закладу. В цей час до них підійшло два незнайомих хлопця, один із яких був ОСОБА_6 . ОСОБА_6 почав чіплятися до його одногрупника ОСОБА_14 та у грубій формі просити пригостити його сигаретою. На що ОСОБА_4 , на захист свого одногрупника, сказав ОСОБА_6 , що сигарети продаються у магазині. Після чого ОСОБА_6 та інший незнайомий хлопець відійшли від них. Через кілька хвилин з приміщення училища вийшов ОСОБА_12 та підійшов до ОСОБА_6 . ОСОБА_6 вказав ОСОБА_12 на нього, назвавши його «провокатором». Тоді ОСОБА_12 підбіг до нього ззаду та наніс йому удар рукою по потилиці. ОСОБА_4 розвернувся до нього та спробував розібратися мирним шляхом, але ОСОБА_12 наніс йому удар рукою по обличчю та ногою по тулубу. Тоді він схопив ОСОБА_12 за ногу і між ними почалася боротьба, в ході якої вони впали на землю. В цей час до них підбіг ОСОБА_6 та сильно вдарив його ногою в обличчя. Від удару у нього запаморочилося у голові. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_12 продовжували наносити йому удари ногами та руками по голові, кінцівках та тулубу, але хто саме і куди бив він вже не бачив. Потім здійнявся галас і нападники втекли. Йому надали медичну допомогу та викликали швидку, яка відвезла його до лікарні. На придбання ліків для відновлення свого здоров`я він витратив 776,16 грн. Крім того, нападники принизили його гідність, змусили його страждати як фізично так і морально, оскільки внаслідок їхніх дій він зазнав розладу свого здоров`я та переживав морально за своє весілля, яке відбулося через кілька днів, при цьому у нього було понівечене обличчя, він був сумний та засмучений. Просить стягнути з ОСОБА_6 завдану йому матеріальні збитки в розмірі 776,16 грн. та моральну шкоду в розмірі 2636 грн., що становить дві мінімальних заробітних плат;

свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які розповили, що коли 08.10.2014 року на подвір`ї їх навчального закладу між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 почалася бійка і вони впали на землю, до них підбіг ОСОБА_6 та наніс кілька сильних ударів ногами по обличчю та тулубу ОСОБА_4 ;

свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які також підтвердили, що 08.10.2014 року бачили як на подвір`ї ПТУ № 4, де вони навчаються, ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 ;

свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що до обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , він проживав разом із нею та малолітнім сином, якому у вересні 2015 року виповнився рік. 08.10.2014 року, коли він прийшов додому, то розповідав, що на території училища № 4, де він навчається, відбулася бійка між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , яких він намагався розборонити. Також казав, що коли розбороняв, то наніс один чи два удари ОСОБА_4 ;

оголошеними та дослідженими в суді:

даними повідомлення про нещасний випадок невиробничого характеру травмпункту 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави від 08.10.2014 року, в якому зафіксовані звернення потерпілого ОСОБА_4 до зазначеного медичного закладу, обставини за яких стався нещасний випадок та отримані потерпілим тілесні ушкодження;

даними довідки 2-ї міської клінічної лікарні м. Полтави від 22.10.2014 року, згідно яких ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в лор відділенні з 10.10.2014 року по 14.10.2014 року з діагнозом закритий перелом кісток носа з деформацією;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.10.2014 року за участі потерпілого ОСОБА_4 з фото таблицею до нього, згідно яких останній розповів за яких обставин йому 08.10.2014 року на території подвір`я ПТУ № 4 в м. Полтаві були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ;

додатковим висновком експерта № 1619 від 03.12.2014 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості можно розділити на декілька груп:

до першої групи відносяться: перелом кісток лицевого скелету (латеральної та передньої стінок правої гайморової порожнини) та перелом кісток носу, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома м`яких тканин обличчя, які кваліфікуються, лише в своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я;

до другої групи відносяться: садна шкіри шиї, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Тілесні ушкодження обох груп могли утворитися не менш ніж від 3-х кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах вказаних вище. Тілесні ушкодження обох груп могли утворитися в короткий проміжок часу, фактично одномоментно. В момент отримання тілесних ушкоджень підекспертний міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них. Анатомічна локалізація вищевказаних тілесних ушкоджень у підекспертного знаходиться в зонах досяжних для самоспричинення, але враховуючи їх тяжкість, масивність руйнування, силу прикладання з якою наносилися удари, це малоймовірно;

додатковим висновком експерта № 1717 від 04.12.2014 року, згідно якого показання ОСОБА_4 дані ним в ході проведення слідчого експерименту 17.10.2014 року загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у останнього;

по епізоду № 2:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_23 , який розповів, що 01.07.2015 року із переписки у «соц. мережі» його сина ОСОБА_9 із друзями він дізнався про те, що напередодні цього у його сина незнайома особа відібрала мобільний телефон «Nokia Lumia 820». Протягом дня він намагався сам знайти того хлопця, який забрав телефон у його сина, але коли це у нього не вийшло, то наступного дня він звернувся до міліції з відповідною заявою. Після чого до нього зателефонував незнайомий хлопець та попросив забрати заяву з міліції, пообіцявши повернути телефон, але він відмовився. Через деякий час працівниками міліції мобільний телефон йому було повернуто;

свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розповів, що 30.06.2015 року близько 22 години він підійшов на зупинку громадського транспорту «Богдана Хмельницького», щоб їхати додому. В цей час до нього підійшла його знайома ОСОБА_24 , яка також перебувала на зупинці разом з двома незнайомими йому хлопцями. Після чого до нього підійшов один із її знайомих, ОСОБА_6 , який одразу відвів його у бік та почав говорити, що він, тобто ОСОБА_9 , щось накоїв і тому він винен йому 3 чи 4 тисячі гривень, а у разі якщо він йому таких грошей не принесе, то він, тобто ОСОБА_6 , вб`є його та всю його родину. Після чого ОСОБА_6 витяг у нього з кишені штанів мобільний телефон, порвавши при цьому кишеню, та пішов з телефоном геть. Про те, що у нього забрали телефон він розповів лише своїй сестрі. Під час розмови з ОСОБА_6 він дуже перелякався та сприймав погрози останнього як реальні;

свідка ОСОБА_25 , яка розповіла, що коли вона разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_26 стояли на зупинці «Богдана Хмельницького» до зупинки підійшов її знайомий неповнолітній ОСОБА_9 . Вона підійшла до нього та почала спілкуватися з ним. Потім до ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_6 та відвів його за магазин на зупинці. Тривалий час ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перебували за магазином. Про що вони розмовляли вона не чула, але коли до неї та ОСОБА_26 повернувся ОСОБА_6 , то вона підійшла до ОСОБА_9 і той сказав, що ОСОБА_6 забрав у нього мобільний телефон. Після цього вона пішла додому;

свідка ОСОБА_26 , який розповів, що коли він 30.06.2015 року близько 22 годин разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_25 вживали пиво на зупинці «Богдана Хмельницького», на зупинку підійшов якийсь незнайомих хлопець, якого ОСОБА_6 відвів у бік, де вони почали спілкувалися, а коли ОСОБА_6 повернувся і вони пішли із зупинки, ОСОБА_6 показав йому мобільний телефон, якого у нього до цього не було.

оголошеними та дослідженими в суді:

даними протоколу огляду від 02.07.2015 року, згідно яких в приміщенні Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон «Nokia Lumia 820» чорного кольору та повідомив, що 30.06.2015 року близько 22 години на зупинці «Богдана Хмельницького» в м. Полтаві взяв вказаний мобільний телефон зателефонувати та не повернув;

висновком експерта ТОВ «Регіональна оціночна компанія «Полтаваексперт» № 1007/2, згідно якого станом на 30.06.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «Nokia Lumia 820», який належить ОСОБА_23 , становить 1615,5 грн.;

даними протоколу огляду місця події від 17.07.2015 року;

даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.07.2015 року, згідно яких серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_9 вказав на фото № 2, де зображений ОСОБА_6 , як на особу яка забрала у нього мобільний телефон «Nokia Lumia 820»;

по епізоду № 3-4:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_5 , який розповів, що 17-20.07.2015 року він разом із своїм товаришем ОСОБА_27 проходив повз ПТУ № 23 в м. Полтаві, де зустріли раніше незнайомого ОСОБА_6 та ще двох хлопців. ОСОБА_6 їх зупинив та відвів у сторону ОСОБА_27 , з яким про щось розмовляв хвилин 15. Потім вони повернулися і ОСОБА_6 покликав вже його і вони вдвох також відійшли у сторону, де ОСОБА_6 почав вимагати у нього гроші, а коли він сказав, що грошей у нього немає, то ОСОБА_6 звернув увагу на його браслет на руці та наказав йому його зняти. Але ОСОБА_5 відмовився. Тоді ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком у живіт та сам стягнув у нього з лівої руки браслет. Після чого сказав, що він його поносить та віддасть, але в подальшому браслет так і не повернув. 28.08.2015 року він разом з товаришем ОСОБА_28 знову проходив повз ПТУ № 23, де їх наздогнав ОСОБА_6 , який зі словами, що він йому завинив, відвів його у бік за котельню, яка була поряд, та з погрозами фізичної розправи, спочатку роздивився його годинник та мобільний телефон, а потім забрав у нього ланцюжок зі срібла. В ході спілкування ОСОБА_6 наніс йому удари по обличчю та тулубу та сказав, що поверне ланцюжок коли він принесе йому 100 гривень. Після чого ОСОБА_6 пішов. Про зазначені події ОСОБА_5 розповів своїм батькам, які звернулися до міліції. В подальшому він зателефонував ОСОБА_6 , з яким домовився про зустріч для передачі 100 гривень, під час якої ОСОБА_6 було затримано працівниками міліції;

свідка ОСОБА_27 , який розповів, що приблизно в середині липня 2015 року коли він з ОСОБА_5 проходили повз ПТУ № 23 до них підійшов ОСОБА_6 , який спочатку попросив у нього подивитися мобільний телефон, а потім повернув. Після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_5 та попросив дати йому подивитися свій браслет, а коли ОСОБА_5 відмовився, ОСОБА_6 відвів його у сторону. Через деякий час ОСОБА_5 повернуся та сказав, що ОСОБА_6 зняв у нього браслет;

свідка ОСОБА_26 , який розповів, що приблизно в середині літа 2015 року він разом із ОСОБА_6 стояв біля входу до ПТУ № 23. В цей час повз училище проходило двоє хлопців, до яких підійшов ОСОБА_6 . Відвівши у бік одного з них ОСОБА_6 сказав, щоб він дав йому 100 гривень, а коли останній пояснив, що у нього грошей немає, ОСОБА_6 вдарив його кулаком у живіт та забрав у нього браслет;

свідка ОСОБА_28 , який розповів, що коли він в кінці серпня 2015 року разом із ОСОБА_5 проходив біля 23 училища, до них підбіг ОСОБА_6 , який зі словами, що ОСОБА_5 винен йому кошти за образи, повів ОСОБА_5 за котельню поряд, наказавши йому залишатися на місці. Хвилин через 10 ОСОБА_28 все ж підійшов до них і побачив, як ОСОБА_6 тримає у себе у руці годинник ОСОБА_5 . При цьому у ОСОБА_5 було червоне обличчя, як він зрозумів, від нанесених ОСОБА_6 ударів. Потім ОСОБА_28 побачивши, що у ОСОБА_5 відсутній ланцюжок на шиї, спитав у останнього де він, на що ОСОБА_5 вийняв ланцюжок із кишені. Тоді ОСОБА_6 , побачивши ланцюжок, забрав його у ОСОБА_5 та вдаривши ще кілька раз останнього сказав, що поверне ланцюжок після того як він принесе йому 100 грн. Потім ОСОБА_6 пішов геть. ОСОБА_28 наполіг на тому, щоб ОСОБА_5 розповів про те, що сталося своїм батькам;

законного представника потерпілого ОСОБА_29 , яка є матір`ю ОСОБА_5 та розповіла, що 28.08.2015 року ввечері вдома її син розповів, що у нього зняли срібний ланцюжок, за повернення якого вимагають 100 грн., а також зізнався, що місяць тому він браслет не втрачав, а його також у нього його зняли. Після цього вона одразу ж викликала міліцію;

оголошеними та дослідженими в суді:

даними протоколу огляду від 01.09.2015 року, згідно якого в приміщенні Київського РВ ПМУ мати потерпілого ОСОБА_29 передала срібний ланцюжок вагою близько 35 грамів та довжиною близько 40 см;

висновком експерта ТОВ «Регіональна оціночна компанія «Полтаваексперт» № 0409/2, згідно якого станом на 20.08.2015 року ринкова вартість ланцюга з срібла 925 проби вагою 34,82 грам, який належить ОСОБА_5 , становить 633,38 грн.;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.09.2015 року та фото таблицею до нього, згідно яких потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав на місці за яких обставин ОСОБА_6 заволодів у нього 17-20 липня 2015 року срібним браслетом та 28.08.2015 року срібним ланцюжком.

Показання ОСОБА_6 в частині того, що він не наносив ударів потерпілому ОСОБА_4 , те що мобільний телефон він взяв у малолітнього ОСОБА_9 лише щоб зателефонувати, та те що потерпілий ОСОБА_5 сам віддав йому срібний браслет та срібний ланцюжок, суд оцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки його вина повністю доводиться показаннями допитаних в суді потерпілих та свідків, а також дослідженими доказами по справі.

Пояснення законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо того що під час досудового слідства до її сина ОСОБА_6 застосовувалися недозволені заходи фізичного та психологічного тиску, суд оцінює критично, оскільки згідно висновку службового розслідування за вимогою прокуратури Полтавської області, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області 22.10.2015 року, факти, наведені у заяві ОСОБА_8 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників міліції Київського РВ Полтавського МУ УМВС такими, що в межах службового розслідування свого підтвердження не знайшли. Крім того, згідно долучених до матеріалів кримінального провадження протоколів допиту в якості підозрюваного від 03.09.2015 р., 10.09.2015 р. та 29.09.2015 р., ОСОБА_6 згідно ст.63 Конституції України відмовився від дачі показів під час досудового слідства, що свідчить про відсутність на нього будь-якого тиску.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 483 від 08.09.2015 року ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності чи недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді не соціалізованого розладу поведінки. В період часу, до якого відноситься інкриміноване протиправне діяння ОСОБА_6 не страждав на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності чи недоумство. Ступінь змін особистості під експертного не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними у той період часу і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Під дію ч.2, 3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед слідством та судом. ОСОБА_6 на даний час не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. При дослідженні індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_6 виявляє середню активність психічних процесів і станів, високий рівень психотизму, ознаки акцентуації характеру по епілептоїдно-нестійкому типу зі схильністю до антисоціальної поведінки.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано:

по епізоду № 1: за ч.1 ст.122 КК України, як нанесення умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

по епізоду № 2: за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

по епізодах № 3 та № 4: за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при обраннi мiри покарання обвинуваченому, суд враховує ступiнь тяжкості вчинених злочинів; особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання винного: вчинення злочину неповнолітнім та виховання у багатодітній родині з одним із батьків, яка має скрутне матеріальне становище.

Обставини, що обтяжують покарання винного відсутні.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї неповнолітнього ОСОБА_6 від 02.09.2015 року: санітарний стан задовільний, матеріальне становище задовільне, мати ОСОБА_8 не має впливу на сина ОСОБА_6 .

За місцем навчання характеризується посередньо, досить часто допускає пропуски занять без поважних причин.

Обвинувачений працездатний за віком, лікування в примусовому порядку не потребує.

Посилання захисту на те, що на утриманні неповнолітнього ОСОБА_6 перебуває малолітній син, на що також вказував сам обвинувачений, його законний представник та свідок ОСОБА_22 , суд оцінює критично, оскільки згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 14.10.2014 року ОСОБА_6 не є батьком малолітнього ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання винного, те що на даний час ОСОБА_6 вважається таким, що раніше не судимий, з врахуванням незначного розміру завданої майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

В той же час, з врахуванням тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, зухвалість, з якою їх було вчинено, те, що завдана шкода потерпілим не відшкодована, злочини було вчинено щодо неповнолітніх, відсутності критики у обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без відбування покарання. При цьому, остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки завдані ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 776,16 грн. підтверджуються наданими та долученими до справи квитанціями та чеками на придбання ліків та проходження комп`ютерної томографії.

Щодо відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди, то відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи глибину душевних і фізичних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_4 неправомірними діями обвинуваченого, тяжкості вимушених змін у його житті, пов`язаних з необхідністю лікування, час та зусилля, які ОСОБА_4 витратив для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2636 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Речові докази у вигляді мобільного телефону та срібного ланцюжка необхідно повернути власникам.

Керуючись ст.ст. 368, 370,374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 186, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.122 КК України один рік шість місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.186 КК України два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України два роки шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом частково складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_6 покарання три роки позбавлення волі.

Запобiжний захiд ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили з домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 14 грудня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3412 грн. 16 коп., з яких - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 776,16 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2636 грн.

Речові докази у вигляді мобільного телефону та срібного ланцюжка повернути власникам.

Вирок може бути оскаржено до апеляцiйного суду Полтавської областi через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку суду.

Головуючий ОСОБА_1