справа №619/616/16-к
провадження №1-кс/619/76/16
УХВАЛА
15 лютого 2016 року Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Дергачівської місцевої прокуратури,
встановив
12 лютого 2016 року до суду надійшла указана вище скарга, в якій адвокат ОСОБА_2 просить визнати неправомірною бездіяльність уповноваженої особи Дергачівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинені посадовими особами ТОВ «Слобожанський миловар» кримінальні правопорушення, передбачені ст.172, 175, 364 КК України до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.02.2016 року та зобов`язати уповноважену особу Дергачівської місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинені посадовими особами ТОВ «Слобожанський миловар» кримінальні правопорушення, передбачені ст.172, 175, 364 КК України посилаючись на те, що 08.02.2016 року ОСОБА_3 до Дергачівської місцевої прокуратури подана заява про вчинені посадовими особами ТОВ «Слобожанський миловар» кримінальні правопорушення, передбачені ст.172, 175, 364 КК України. 10.02.2016 року їй усно повідомили, що відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.
Перевіривши матеріали скарги слідчий суддя дійшов висновку про її повернення, виходячи з наступного.
Стаття 59 Конституції України гарантує право кожного на правову допомогу.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а відповідно й оскарження судових рішень, що постановлені за наслідком розгляду скарги, має відбуватись з дотриманням певних умов.
Коло осіб, які є учасниками кримінального провадження (п.25 ч.3 КПК України) та які можуть на досудовому проваджені оскаржувати певні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора визначені у ст. 303 КПК України.
Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачає право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні оскаржити бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.
З матеріалів слідує, що процесуальний статус заявника має лише ОСОБА_3 , в інтересах захисту якої діє адвокат ОСОБА_2 .
Процесуальне положення адвоката регламентовано ст.45,46,47,48,49,50,51,58 КПК України, та разом з цим процесуального положення - «представник заявника» положеннями КПК України не передбачено.
Стаття 45 КПК України визначає, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
Матеріали скарги не містять даних, що ОСОБА_3 має відповідний статус у кримінальному провадженні. За таких обставин відсутні підстави вважати, що адвокат ОСОБА_2 набула статус захисника у кримінальному провадженні.
Згідно чинного КПК представник заявника не є учасником кримінального провадження та його право на подання скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР слідчому судді не передбачено. Разом з цим, це не позбавляє заявника права отримувати правову допомогу та оскаржувати на досудовому провадженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.
Таким чином, адвокат ОСОБА_2 не є тією особою, яка в розумінні п.1 ч.1 ст. 303 КПК України має право оскаржити слідчому судді бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, а тому її скарга підлягає поверненню на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя
постановив
Повернути ОСОБА_2 скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Дергачівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати ОСОБА_2 , разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1