ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2015 Московський районний суд м.Харкова в складі : головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000212 від 20.07.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, одруженого,маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , керуючи автомобілем "ВАЗ 2115" державний номер НОМЕР_1 , 19 липня 2015 року , приблизно о 23 годині 20 хвилин, рухаючись зі швидкістю 80 км/год по Московському проспекту в місті Харкові, через злочинну недбалість, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, на проїжджій частині, навпроти будинку № 195-А , не впоравшись з керуванням транспортним засобом , наїхав на перешкоду, в результаті чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки, який утворився від дії тупих твердих предметів, що відноситься до категорії ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №152/15 від 29.08.2015 р. в дорожній ситуації, що склалася ОСОБА_5 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України:
-12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
-12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
У дорожній ситуації що склалася, дії водія автомобіля «ВА32115» Макарського В.В., не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому звинуваченні по ч.1 ст.286 КК України визнав у повному обсязі , щиро покаявся в скоєному. ОСОБА_5 пояснив суду наступне: його товариш ОСОБА_7 , на приналежному йому автомобілі попросив відвезти його у кафе, сам ОСОБА_7 за керування транспортом не сів, оскільки був у стані сп`яніння. Так сталося , що керуючи автомобілем, він відволікся та не помітив бетонну перешкоду на дорозі . Сталася ДТП , він викликав швидку допомогу для ОСОБА_7 .
Вказав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним злочину вірно відображені. У вчиненому щиро кається, обіцяє у майбутньому правопорушень не вчиняти.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, пояснюють мотив вчиненого, підстав для самообмови судом не встановлено.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та інших учасників процесу. Тому, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, окрім письмових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив , що події ДТП у обвинувальному акті описані вірно , до обвинуваченого претензій не має. Просить його суворо не карати.
Вина ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Відповідно до висновку експерта № 761-А/15 від 26.08.2015 р. у ОСОБА_4 мав місце закритий перелом хірургічної шейки лівої плечової кості, що утворився від дії тупих твердих предметів , що могли виникнути при ДТП , при обставинах , що викладені у постанові та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості . Відповідно до висновку експерта № 752/15 від 29.08.2015 р. у дорожній ситуації , що склалася , водій автомобіля « ВАЗ-2115» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України .
У дорожній ситуації , що склалася , дії водія автомобіля « ВАЗ-2115» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Дії водія автомобіля «ВАЗ-2115» ОСОБА_5 , які не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Висновки експерта. у сукупності приймаються судом до уваги.
Отже, можливість водія ОСОБА_5 стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, щоб не створювати безпеки іншим учасникам руху та запобігти дорожньо-транспортній події була обумовлена достатньою видимістю, технічно справним станом керованого ним автомобіля. Тобто, виконання вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_5 залежало лише від його волевиявлення, а його злочинна самовпевненість призвела до дорожньо-транспортної події та вчинення тілесних ушкоджень пасажиру.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 через злочинну недбалість, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив кримінальний злочин, який слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не піддавався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття у вчиненому, знаходження на його утриманні малолітньої дитини. Суд враховує, що обвинувачений . визнав свою провину у фактичному порушенні Правил дорожнього руху України, що мали негативні наслідки, висловив жаль з приводу вчиненого. Претензій потерпілий до обвинуваченого не має. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
За сукупністю обставин скоєного злочину , його ступеня тяжкості , пом`якшуючих обставин , даних про особу винного , суд визнає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання у вигляді штрафу в сумі 200 неоподатковуваних аналогом мінімумів доходів громадян.

Обговорюючи питання про призначення додаткового покарання ОСОБА_5 в вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи обставини здійсненного кримінального злочину, характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, суд вбачає не доцільним застосовувати до ОСОБА_5 додаткове покарання в вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речові докази суду не надавались.
Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних налогом мінімумів доходів громадян , що складає 3400 грн. ( три тисячі чотириста грн. ) без позбавленням права керування транспортними засобами.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору вирок вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1