Провадження №1-кп/487/189/15
В И Р О К
Іменем України
17.02.2015 р.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Заводського району м.Миколаєва ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, освіта середня, не працює , не одружений , мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий -

- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В

Угода про примирення досягнута під час досудового розслідування.

20.09.2012 року ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва з метою отримання пенсії у зв*язку з втратою годувальника, надавши довідку з місця навчання, яка засвідчувала факт його вступу у 2012 році до Інституту автоматики і електроніки Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова на денну форму навчання з бюджетною формою оплати, термін навчання з 01.09.2012 по 30.06.2016. На підставі вказаної довідки ОСОБА_4 була призначена та виплачена пенсія до 31.08.2013 року.

Однак, у подальшому,згідно наказу №293-уч від 21.02.2013р. Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, ОСОБА_4 з 18.03.2013 було відраховано за власним бажанням.

Однак, не маючи після відрахування з ВУЗу права на отримання державної допомоги у зв*язку з втратою годувальника, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними коштами, шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи особою яка має право на отримання пенсії у зв*язку з втратою годувальника, діючи умисно, всупереч вимогам вищезазначеного законодавства, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом обману , який виявився у замовченні відомостей, будучи під розпис попереджений службовою особою управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва про надання повних і достовірних відомостей про місце та форму навчання , а також про його обов*язок у разі зміни форми навчання, а також про його обов*язок у разі зміни форми навчання (заочна, очно-заочна, дистанційна), відрахування з навчального закладу, а також працевлаштування, повідомити управління пенсійного фонду України в Заводському районі у 10-денний строк , не повідомив управління Пенсійного фонду України в Заводському районі про те, що згідно наказу №293-уч від 21.02.2013 року Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, його з 18.03.2013 року було відраховано за власним бажанням.

У зв*язку із зазначеним обманом шляхом замовчування відомостей щодо навчання ОСОБА_4 , службовими особами управління Пенсійного фонду України в заводському районі м.Миколаєва за період з 01.04.2013 по 31.08.2013 р. Останньому була незаконно призначена та виплачена пенсія по втраті годувальника на загальну суму 4970 грн.

Таким чином, впродовж перебування на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в заводському районі м.Миколаєва з 01.04.2013 року по 31.08.2013р. ОСОБА_4 , шляхом обману службових осіб управління Пенсійного фонду України в заводському районі м.Миколаєва , заволодів бюджетними коштами у розмірі 4970 грн., чим спричинив державі матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману( шахрайство).

Представником потерпілої сторони по даному кримінальному провадженню визнано головного спеціаліста- юрисконсульта юридичного відділу УПФУ в Заводському районі м.Миколаєва ОСОБА_5

23.01.2015р. в даному кримінальному провадженні №0000137 між представником потерпілої сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про примирення.

Потерпіла сторона вважає, що ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення повинен понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ,та повністю відшкодувати потерпілому спричинену ним матеріальну шкоду в сумі 4970 грн. в строк до 01.09.2015р. а ОСОБА_4 згоден понести за вчинене ним протиправне діяння покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та повністю відшкодувати потерпілому спричинену ним матеріальну шкоду в сумі 4970 грн. в строк до 01.09.2015р.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 і потерпіла сторона досягли угоди про примирення, підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного:

Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення , згоден повністю відшкодувати потерпілому спричинену ним матеріальну шкоду у сумі 4970 грн. у строк до 01.09.2015р. та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 28 січня 2015 року укладену між представником потерпілої сторони головним спеціалістом- юрисконсультом юридичного відділу УПФУ в Заводському районі м.Миколаєва ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000137 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 28 січня 2015 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 680 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_6