Справа № 1421/6068/12
Провадження № 1/1421/369/12
В И Р О К

І М Е Н М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2012 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сотської С.О.

при секретарі Биковій О.П.

за участю прокурора Соловянової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 10.05.2012 року Київським районним судом міста Одеси за ст.. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки

в скоєні злочину передбаченого ст.. ч. 2 ст. 185, КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у вересні 2012 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_5, який належить на праві власності ОСОБА_2

27.09.2012 року близько 19 години, підсудний, знаходячись в будинку ОСОБА_2 на столі в кімнаті побачив банківську картку на імя останнього, якою таємно заволодів. В цей же день, знаючи пін код зазначеної кредитної картки, ОСОБА_1 в банкоматі Приватбанкурозташованого біля ТОВ Бригв місті Первомайську викрав 200 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний вину в скоєному злочині не визнав і пояснив, що ОСОБА_2 дозволив йому зняти гроші з пенсійної картки в сумі 200 грн., щоб придбати продукти харчування, назвав пін код. Даний факт може підтвердити ОСОБА_3, яка в даний період проживала в ОСОБА_2 на квартирі. На досудовому слідстві себе обмовив, зізнаючись у скоєнні крадіжки, так як боявся застосування до нього запобіжного заходу, взяття під варту.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів досліджених судом.

Зізнаючись у вчиненні крадіжки грошей з платіжної картки потерпілого, ОСОБА_1 в ході всього досудового слідства, як в якості підозрюваного, так і в якості обвинуваченого давав детальні пояснення щодо часу, способу скоєння крадіжки. Такі ж зізнання він робив власноручно, в поясненнях від 20.10.2012 року.

При цьому він вказував на деталі, які могли бути відомі лише особі, причетній до злочину.

Так, відповідно до його пояснень, ОСОБА_1 розповідав, що з середини вересня 2012 року мешкав в будинку ОСОБА_2. 25 вересня 2012 року він разом з останнім ходили до банкомату Приватбанкубіля ТОВ Бриг. На прохання потерпілого, який не міг користуватися банкоматом, він перевіряв наявність коштів на його банківській картці. Код картки називав йому ОСОБА_2 На момент перевірки кошти були відсутні на рахунку.

26.09.2012 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 ходив до банкомату, а коли повернувся то позичив йому 450 грн. 27.09.2012 року він побачив в кімнаті будинку, на столі банківську пенсійну картку потерпілого, і в нього виник умисел викрасти гроші.

Знаючи пін код картки, він таємно зняв гроші в сумі 200 грн., які витратив на свої потреби. Повернувшись, картку поклав на те ж місце, де вона знаходилася..

29.09.2012 року ОСОБА_2М, дав йому картку та попросив придбати в супермаркеті АТБ каву, за яку він заплатив 8,50 грн.

Пояснення підсудного на досудовому слідстві узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_2, який розповів, що на початку жовтня цього року до нього додому прийшли працівники банку і вимагали погасити кредит. Знаючи, що на банківській картці є залишок пенсії за вересень місяць в сумі 236 грн., він вирішив зняти гроші для погашення кредиту, але виявив, що залишок на картці становить 27 грн. Надалі він звернувся до центрального офісу банку, де йому надали інформацію про те, що 27.09.2012 року було знято з його картки 200 грн..

Як вбачається із протоколу відтворення обстановки та обставин події, підсудний послідовно вказав на місці, звідки він викрав банківську картку, в будинку потерпілого, банкомат, де знімав гроші.

За свідченнями ОСОБА_4, ОСОБА_5 (поняті при проведенні вищезазначеної слідчої дії) встановлено, що підсудний добровільно розповів як він вчинив крадіжку грошей з банківської картки ОСОБА_2.

Допитана судом свідок ОСОБА_3 яка проживала у вересні 2012 року на квартирі в ОСОБА_2 розповіла, що підсудний на прохання останнього 25.09.2012 року ходив щоб зняти гроші з банківської картки, так як сам не міг користуватися банкоматом. Повернувшись повідомили, що гроші на рахунок не надійшли. На наступний день, вона допомогла ОСОБА_2 зняти гроші в сумі 700 грн., 450 грн. потерпілий позичив підсудному. Після зняття грошей, на рахунку картки залишилося 236 грн.

Через кілька днів, вона разом з ОСОБА_2 ходила в центральний офіс Приватбанку, так як останній сповістив, що хтось з його рахунку зняв без його відома 200 грн.

Свідок також вказала, що в її присутності, ОСОБА_2М, не дозволяв ОСОБА_1 знімати гроші в сумі 200 грн., з його картки, щоб придбати харчі..

Вона була свідком, як 29.09.2012 року ОСОБА_2 просив підсудного купити банку кави в супермаркеті, і розрахуватися його банківською карткою.

Аналізуючи викладені докази, суд дійшов висновку, що показання підсудного на досудовому слідстві відповідають іншим доказам по справі. Ці пояснення він надавав добровільно, і не посилався в суді, що вони були отримані внаслідок застосування до нього недозволених методів слідства. Зміну його показань в суді суд розцінює як намагання в такий спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Враховуючи, що показання потерпілого як в суді так і на досудовому слідстві є послідовними, узгоджуються з поясненнями свідків, матеріалами справи, поясненнями підсудного на досудовому слідстві, не містять протиріч, то суд вважає їх обактивними і кладе в основу вироку по справі.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що підсудний скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи міру покарання підсудному суд, враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, та дані про його особу.

За місцем проживання підсудний характеризується позитивно.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в період іспитового строку знову вчинив корисний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, то суд вважає, що його перевиховання і виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до вироку Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2012 року ОСОБА_1 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України. До винесення вироку ОСОБА_1 знаходився під вартою з 10.12.2011 року по 2704.2012 року. Вказаний строк відповідно до ст.. 338 КПК України необхідно зарахувати в строк відбуття покарання.

Керуючись ст.. ст.. 323, 324 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2012 року, і остаточно за сукупністю вироків призначити покараннятри роки один місяць позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

В строк відбування покарання ОСОБА_1 зарахувати строк тримання під вартою з 10.12.2011 року по 27.04.2012 року.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу змінити в залі суду з підписки про невиїзд на заключення під варту.

Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області всіма учасниками процесу на протязі 15 днів з моменту його проголошення, через суд першої інстанції, а засудженому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДЯ: