Справа № 738/1732/15-к
№ провадження 1-в/738/436/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складi:
головуючої суддi ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 ,
представників установи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В:
До Менського районного суду Чернігівської області у листопаді 2015 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме ст. 6 та скоротити йому наполовину невідбуту частину покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 змінив вимоги за своїм клопотанням та просив застосувати до нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі та наполягав на задоволенні клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році».

Представники установи в судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 підтримали.
Заслухавши засудженого, представників установи, думку прокурора, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання, а також засудженому може бути замінено покарання або невідбуту його частину більш м`яким покаранням.

Закон України «Про застосування амністії в Україні» у ст. 3 визначає, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2010 року і остаточно визначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені на умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
За клопотанням заявника в судовому засіданні неодноразово робились перерви для надання йому можливості надати суду належні документи чи належним чином завірені їх копії, які є підставою для застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки суду не надано право збирати докази, обов`язок доказування того, що необхідно застосувати до засудженого ту чи іншу пільгу покладено на засудженого.

На адресу суду в інтересах засудженого ОСОБА_6 з м. Хмельницький були надіслані документи, а саме копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 , з якої слідує, що ОСОБА_6 є її батьком. Згідно Акту обстеження умов життя неповнолітнього від 20.11.2015 року слідує, що ОСОБА_10 проживає з бабусею та дідусем, які займаються її вихованням, батько успіхами дитини не цікавиться.
З повідомлення № 01-34-2140/15 від 30.11.2015 року слідує, що служба у справах дітей Хмельницької міської ради не ініціювала позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_9 , але право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та винесеним на підставі належних доказів, а заявником не надано достатніх доказів того, що він не позбавлений батьківських прав відносно його малолітньої доньки, тому суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
На пiдставi викладеного i керуючись Законом України «Про застосування амністії», Законом України «Про амністію у 2014 році», ст. ст. 85, 86 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1