Справа № 477/1489/15-к
Провадження № 1-кп/477/145/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, без освіти, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04 квітня 2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва, за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки,
-обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 ,
29.05.2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Грейгове Жовтневого району Миколаївської області, запропонував ОСОБА_4 вчинити крадіжку металевого паркану, на що останній погодився. Цього ж дня, о 22.00год., з метою реалізації спільного злочинного умислу, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли до будинку АДРЕСА_2 , належного потерпілій ОСОБА_7 , де зірвали огорожу, яка розпалась на дві секції, перенесли її до лісосмуги, розташованої між вулиць Чапаєва та Залізничної, де розібрали її на частини, а саме: три швелера довжиною 2 метри, вагою 17кг. кожний, загальною вартістю 51кг., вартістю 178,5 грн.; 12 метрів кута 4,5х4,5 см., вагою 32 кг, вартістю 3,5грн. за кілограм, загальною вартістю 112 грн.; сітку - «рабицю» вагою 18кг, вартістю 3,5грн. за кілограм, загальною вартістю 63грн. Викраденим розпорядились на свій розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 353грн.50коп.
Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченими, передбачена ч.2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 29 травня 2015року вдень в с. Грейгове Жовтневого району Миколаївської області він пішов набрати з колодязя води. По дорозі побачив в бур`янах біля будинку металеву огорожу. Зустрівши ОСОБА_4 , він запропонував йому викрасти цю огорожу, на що останній погодився. Цього ж дня, о 22.00год. вони разом з ОСОБА_4 прийшли до будинку та зняли секції паркану, який віднесли до лісосмуги, де розібрали на частини (сітку, кути та швелери), після чого здали на пункт прийому металобрухту. Отримані кошти витратили на продукти харчування. З обсягом та вартістю викраденого, зазначеного у обвинувальному акті, згоден. У вчиненому розкаюється, зазначив, що викрадене повернуто потерпілій та ним застосовуються заходи щодо відновлення паркану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, повністю погодився з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_3 та надав аналогічні пояснення, підтвердив, що дійсно, 29 травня 2015 року, за пропозицією ОСОБА_3 , вони викрали металеву огорожу, яку розібрали на частини та здали на металобрухт. Підтвердив, що ОСОБА_3 застосовуються заходи щодо відшкодування шкоди потерпілій.
Потерпіла в судове засіданні не з`явилась, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, зазначила про відсутність претензій до обвинувачених, просила призначити покарання обвинуваченим на розсуд суду.
Окрім повного визнання своєї провини, вина обвинувачених підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
даними протоколу огляду місця події від 31.05.2015року, під час якого оглянута території домоволодіння АДРЕСА_2 , з фото таблицею ( а.с. 42-43);
даними протоколу огляду предметів від 31.05.2015 року, згідно якого оглянуті металева сітка- «рабиця», металевий швелер та металевий кут, з фото таблицею ( а.с. 44-45);
довідкою про належність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 потерпілій ОСОБА_7 ( а.с. 46-47);
довідкою про вартість сітки- «рабиці», швелера та металевого кута (а.с. 48);
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.06.2015року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , під час якого він на місці показав та розповів про обставини вчиненого, з фототаблицею ( а.с. 49-50);
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.06.2015року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він на місці показав та розповів про обставини вчиненого, з фототаблицею ( а.с. 51-52);
Аналізуючи досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_7 та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, а також, враховуючи те, що вироком Заводського районного суду ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, судимість за який не погашена, кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується в цілому позитивно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря - психіатра не перебуває, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, застосовує заходи щодо відшкодування шкоди потерпілій.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , під час судового розгляду не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом визнається визнання вини, щире каяття.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тяжкість та обставини вчинення злочину, сукупність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що претензій матеріального характеру з боку потерпілої відсутні, викрадене майно повернуто потерпілій та обвинуваченим застосовуються заходи щодо відновлення огорожі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але з обов`язковим контролем за виправленням.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, визначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2014р., за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря - психіатра не перебуває, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , під час судового розгляду не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом визнається визнання вини, каяття.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість та обставини вчинення злочину, сукупність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що викрадене майно повернуто потерпілій, злочин вчинено в період іспитового строку, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, вважаючи саме таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судом не вбачається підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, про що просила захисник в своїй промові до суду, оскільки санкція ч.2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, передбачаючи тим самим призначення покарання в найнижчій межі, встановленій для такого виду покарання, а не від чотирьох років, про що зазначає захисник.
Враховуючи, що новий злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, визначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2014р., яким він засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, суд вважає за необхідне, на підставі положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2014року.
На підставі ст. 100 КПК України речові докази по справі: сітку - «рабицю», швелер та металевий кут, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку, слід залишити останній за належністю.
Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати покарання, призначене вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2014року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту виконання вироку.
Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі: сітку- «рабицю», швелер та металевий кут, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 під розписку залишити останній за належністю.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.
Суддя ОСОБА_1