Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1081/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0001481 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:

-08.04.2010 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 04.11.2013 року на 1 рік 6 міс. 25 днів,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказаним вироком суду першої інстанції засуджено ОСОБА_9 , вирок стосовно якого в апеляційному порядку не оскаржено.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а у ОСОБА_8 крім того - повторно, за таких обставин.

Так, 15.02.2015 року о 15 год. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючі умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території кар`єру ТОВ «Кіровоградський кар`єр» в м. Кіровограді по вул. Автолюбителів 5, таємно з екскаватору «ЕКГ-5А» викрали генератор напору основний ПЕМ-2000, 4 шт., вартістю 16 666 грн. 67 коп., генератор напору пем-2000 додатковий плюс, 4 шт., вартістю 13333 грн. 33 коп., генератор підйому ПЕМ-400 основний плюс, 3 шт., вартістю 12499 грн. 99 коп., генератор підйому ПЕМ -400 додатковий плюс, 4 шт., вартістю 13333 грн. 34 коп., а всього викрали майна належного ВАТ « Кіровоградський кар`єр» на загальну суму 55833 грн. 33 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити вирок та пом`якшити йому покарання на 10 місяців, оскільки скоєне кримінальне правопорушення 15.02.2015 року, а до кінця закінчення строку умовно-дострокового звільнення, до 20.05.2015 року залишилося 2 місяці.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просила змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, та пом`якшити ОСОБА_8 покарання. Посилаючись на те, що районний суд пом`якшуючими обставинами по справі згідно ст. 66 КК України визнав лише щире каяття ОСОБА_8 та повне визнання вини. В судовому засіданні сторона захисту, просила віднести до пом`якшуючих обставин також і хронічно незадовільний психічний стан здоров`я підзахисного, який страждає розладами поведінки внаслідок ураження ЦНС та врахувати при призначенні покарання, позитивну характеристику на нього але суд цього не врахував.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 які просили задовольнити подані апеляції, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляцій та залишити вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинувачених і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, характеризується позитивно, не працює, не одружений, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, але страждає розладами поведінки внаслідок ураження ЦНС, але є осудним, та застосування мір медичного характеру не потребує. Врахував пом`якшуючі обставини покарання щире каяття та повне визнання вини та врахував відсутність обтяжуючих обставин та на переконання колегії суддів правильно призначив ОСОБА_8 покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі із реальним відбуванням покарання в умовах ізоляції від суспільства та на підставі ст.71 КК України правильно частково приєднав до призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.08.2010 року, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, що буде відповідати меті покарання, визначеної у ст. 50 КК України, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 вже було надано можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість останнім скоєно новий корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_7 щодо неврахування судом першої інстанції як пом`якшуючої обставини те, що ОСОБА_8 страждає розладами поведінки внаслідок ураження ЦНС та позитивної характеристики на нього є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції дані обставини в повній мірі враховано при призначені ОСОБА_8 покарання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо несправедливого вироку суду першої інстанції, що кримінальне правопорушення скоєно 15.02.2015 року, а до кінця закінчення строку умовно-дострокового звільнення, до 20.05.2015 року залишилося 2 місяці, тому йому необхідно пом`якшити покарання, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ОСОБА_8 скоєно даний злочин до закінчення умовно-дострокового звільнення, а районний суд, відповідно до вимог ст.71 КК України, правильно частково приєднав не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Разом із тим, при ухваленні вироку судом першої інстанції у вступній частині неправильно зазначена дата попереднього вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі - 08.04.2010 року та в резолютивній частині неправильно зазначена дата вказаного попереднього вироку - 04.10.2010 року.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 04.08.2010 року було засуджено вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі та на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.10.2013 року за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнено з не відбутим строком 1 рік 6 місяців 25 днів, що підтверджується довідкою про звільнення (Т.1 а. с. 57).
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.

Вважати датою ухвалення попереднього вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда яким засуджено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі - 04.08.2010 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4