В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2015 Справа №607/20411/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003834 від 10 жовтня 2013 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
09 жовтня 2013 року о 20 год. 00 хв., у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуваючи у громадському місці - парку «Топільче», що у м.Тернополі виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09 жовтня 2013 року о 20 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у громадському місці - парку «Топільче», що у м.Тернополі, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до осіб, що на той момент перебували в парку, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажному ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій та відпочинок громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшов до ОСОБА_6 , біля якого перебували його дядько ОСОБА_7 , та друг ОСОБА_8 безпричинно розпочав із ним словесний конфлікт, котрий переріс у шарпанину. Побачивши хуліганську поведінку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 зробив йому зауваження із проханням заспокоїтися, проте ОСОБА_3 , почувши зауваження ОСОБА_7 наблизився у притул до останнього та наніс йому один удар головою у ділянку верхньої щелепи, чим спричинив йому травму щелепної ділянки у вигляді повної травматичної екстракції перших правого і лівого верхніх зубів, перелому другого лівого верхнього (хворобливо зміненого) зуба, розриву ясни в ділянці першого правого зуба, крововиливу у слизову оболонку верхньої та садна і крововиливу у слизову оболонку нижньої губ, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, об`єднані одним умислом, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_8 у ділянку лівої нижньої щелепи, від якого останній відчув сильну фізичну біль, після чого наніс один удар головою ОСОБА_9 у обличчя та один удар кулаком правої у ділянку лівої щелепи, чим спричинив останньому синець правої щоки і садно слизової оболонки лівої щоки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, в наслідок злочинних дій ОСОБА_3 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки у побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наданих їм Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, згідно обвинувачення викладеного в обвинувальному акті. Щодо надання показів про обставини вчинення злочину обвинувачений відмовився, посилаючись на те, що не пригадує, оскільки пройшов тривалий проміжок часу. У вчиненому розкаюється просить суд суворо його не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, стан здоров`я, конкретні обставини справи. Обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому.

Вказівка у обвинувальному акті на обставину, яка обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину повторно, органом досудового розслідування зазначена помилково. Відповідно до ч.4 ст.32 КК України, повторність злочинів відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято. Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, зокрема письмових доказів, обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України визнаний особою, що не має судимості.

Тому, суд не вбачає обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , останньому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не знаходить.

У кримінальному провадженні відсутні цивільні позови потерпілих. За таких обставин, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 право на подання ними цивільного позову у порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 право на подання ними цивільного позову у порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_11