Справа № 4-95/2010
ПОСТАНОВА

05 листопада 2010 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Гуляк В.В., при секретарі Захарчук Н.Я., за участю прокурора Тимо A.C., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 12 жовтня 2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 по ст. 388 ч.І КК України,

встановив:

Постановою старшого слідчого СВ Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 12 жовтня 2010 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 по ст. 388 ч.І КК України. У цій постанові зазначається, що ОСОБА_1 знаючи про те, що згідно постанови ВДВС від 06.04.2009 року на його власний автомобіль марки «Фольксваген Поло» р.н. 930-18 накладено арешт і він підлягає вилученню, протягом 2009-2010 років приховав вказаний автомобіль від вилучення працівниками Золочівського ВДВС.

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на вищевказану постанову від 12 жовтня 2010 року. В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана постанова є неправомірною, винесена всупереч вимогам ст.ст. 94, 98, 99 КПК України без достатніх приводів і підстав для порушення кримінальної справи та без достатніх даних про наявність ознак злочину. Вказує, що між ним і ОСОБА_2 існують цивільно-правові відносини щодо грошового боргу 67680 грн.. Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 31.03.2008 року про стягнення із нього цієї грошової суми він виконує у добровільному порядку по мірі можливості. Він не являється субєктом злочину передбаченого ст. 388 ч.І КК України, оскільки ніяке арештоване майно, в тому числі і автомобіль «Фольксваген Поло», йому на зберігання не передавалось. Про отримання майна на зберігання він не розписувався і не мав обовязків по зберіганню майна. В його діях немає таких ознак складу злочину як розтрата, відчуження, приховування майна чи вчинення інших незаконних дій відносно арештованого чи описаного майна. Органами досудового слідства не встановлено дійсних обставин справи, не встановлено наявності ознак злочину.

Вивчивши доводи скарги ОСОБА_1, дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши пояснення скаржника, який просив скаргу задоволити і оскаржувану постанову про порушення кримінальної справи скасувати, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні скарги, пояснення старшого слідчого СВ Золочівського РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3, який виніс оскаржувану постанову від 12 жовтня 2010 р., приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання чи суддя зобовязані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування. Якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.

Відповідно до ст. 94 ч.І КПК України приводами до порушення кримінальної справи є, зокрема, заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян, безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину.

У оскаржуваній постанові від 12 жовтня 2010 року вказано, що кримінальна справа відносно ОСОБА_1 слідчим порушена за результатами розгляду матеріалів кримінальної справи № 118- 0931.

Із матеріалів цієї кримінальної справи № 118-0931 вбачається, що приводами для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 388 ч.І КК України, були : подання державного виконавця відділу ДВС Золочівського РУЮ Львівської області № 113 від 01.12.2009 року і № 6 від 26.01.2010 року щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, звернення і заяви ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, постанова Золочівського районного суду Львівської області від 20 липня 2010 року про скасування постанови дільничного інспектора Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 03.06.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 388 КК України.

Відповідно до ст. 94 ч.2 КПК України справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

За змістом диспозиції ст. 388 ч.І КК України, достатніми даними котрі могли б вказувати на наявність ознак злочину, можуть бути дані про вчинення дій щодо розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або вчинення інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт або яке описано, чи порушення обмеження права користування таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено.

Із матеріалів кримінальної справи № 118-0931 вбачається, що 09.09.2010 року було порушено кримінальну справу по факту скоєння злочину, передбаченого ст. 388 ч.І КК України. В ході розслідування цієї кримінальної справи було встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Золочівського РУЮ Львівської області знаходиться виконавчий лист від 03.07.2008 року виданий Золочівським районним судом Львівської області щодо стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 67680 грн. грошового боргу і 683,30 грн. судових витрат, згідно рішення суду від 31.03.2008 року. В ході здійснення виконавчого провадження, постановою державного виконавця відділу ДВС Золочівського РУЮ Львівської області від 06.04.2009 року було накладено арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль «Фольксваген Поло» р.н. НОМЕР_1 і накладено заборону на відчуження цього автомобіля. Цього ж дня 06.04.2009 року копію цієї постанови державного виконавця було направлено у Золочівський ВРЕР ДАІ і ОСОБА_1, згідно супровідного листа № 09-15/2187. 08 квітня 2009 року проведено виконавчі дії щодо вилучення арештованого майна, однак було встановлено, що арештований автомобіль «Фольксваген Поло» р.н. НОМЕР_1 за місцем проживання ОСОБА_1 був відсутнім. Постановою державного виконавця від 08.04.2009 року було оголошено розшук цього автомобіля. Інформацію про місце знаходження цього автомобіля ОСОБА_1 надати відмовився, хоча неодноразово був попереджений і оштрафований державним виконавцем за ненадання такої інформації. Вжитими державним виконавцем заходами встановити місце знаходження автомобіля «Фольксваген Поло» р.н. НОМЕР_1 не видалось можливим, про що було складено відповідні Акти державного виконавця.

Таким чином, із вищенаведених матеріалів кримінальної справи вбачається причетність ОСОБА_1 до подій приховування арештованого автомобіля «Фольксваген Поло» р.н. НОМЕР_1 від вилучення працівниками Золочівського ВДВС.

Отже, на час прийняття оскаржуваної постанови від 12 жовтня 2010 р. про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 388 ч.І КК України, було достатньо даних, які вказували на наявність ознак злочину за цією статтею і достатньо підстав для порушення цієї кримінальної справи відносно ОСОБА_1.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що 12.10.2010 року кримінальна справа слідчим порушена у відповідності до закону, з метою подальшого проведення досудового слідства і встановлення істини по справі.

Тому вимоги скаржника про скасування постанови від 12 жовтня 2010 року є безпідставними.

Доводи скаржника ОСОБА_1 про відсутність доказів його вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 388 ч.І КК України, про відсутність елементів складу злочину за цією статтею, вважаю такими, що не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки, відповідно до ст. 236-8 КПК України, при розгляді скарги на постанову про порушеннякримінальної справи суд повинен перевіряти лише наявність приводів і підстав для винесення такої постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті. Отже, питання доказування вини конкретних осіб та оцінки доказів не належать до вирішення при розгляді скарги на постанову про порушення кримінальної справи.

Керуючись ст.ст. 236-7, 236-8, 94, 97, 98 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 12 жовтня 2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 по ст. 388 ч.І КК України, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя :