Провадження № 1-кп/761/1161/2015
У Х В А Л А
Іменем України
02 листопада 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
провівши підготовче судове засідання в приміщенні Шевченківського районного суду в м. Києві у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 03 лютого 2015 року).

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстави для закриття кримінального провадження, відсутні.
Захисники та обвинувачені заперечили щодо призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому його необхідно повернути прокурору для усунення недоліків.
Обвинувачена ОСОБА_7 подала клопотання з доповненнями про повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачена ОСОБА_6 та захисники підтримали клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 .
Прокурор проти клопотання заперечив.
Захисник ОСОБА_5 подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачені та захисник ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання.
Прокурор проти клопотання заперечив.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.
Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.
У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор, висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України, що в даному обвинувальному акті не відображено. Вказівка ж при викладі особистих даних обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що вони підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368 КК України та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України відповідно, в подальшому не знайшло свого відображення при формулюванні обвинувачення, що на переконання суду, не можна вважати частиною обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особи про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
З обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення неконкретне та суперечливе, оскільки воно не містить всіх елементів складу кримінального правопорушення, який інкримінується ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Крім того формулювання кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відповідає змісту описової частини обвинувального акту, конкретні ознаки кримінального правопорушення, який їй інкримінується, в обвинувальному акті не зазначені.

Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини ґрунтуються на припущеннях та неперевірених фактах, а тому їх можна вважати надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так з обвинувального акту не вбачається, які саме дії вчинила або мала вчинити, використовуючи своє службове становище ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 .

Крім того в обвинувальному акті не сформульована суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і спосіб його вчинення.
А тому враховуючи вищевикладене та судову практики Європейського суду з прав людини щодо конкретності пред`явленого обвинувачення та його роз`яснення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, що випливає з положень підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що визначається важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду і забезпечення права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (справа «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008, справа «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989, справа «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999, справа «Матточіа проти Італії» від 25.07.2000, справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006, справа «Даллос проти Угорщини» від 01.03.2001), розгляд обвинувального акту за відсутності висунутого обвинувачення, беззаперечно порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.
Окрім того, за вимогами п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (призвіще, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Так, судом, при дослідженні обвинувального акту, було встановлено, що місцем народження ОСОБА_6 є місто Херсон, тоді як в паспорті громадянки ОСОБА_6 місце народження визначено м. Київ.
Отже в обвинувальному акті зазначені недостовірні відомості щодо особи обвинуваченої.
Також відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
В той же час, реєстр матеріалів досудового розслідуванння не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не вказано реквізити винесених слідчим двох постанов від 27.04.2015 року та від 01.04.2015 року про відмову у задоволенні клопотання.
Тобто з викладеного вбачається, що якщо слідчий прийняв рішення про винесення постанови, то він зобов`язаний внести до реєстру відомості про це процесуальне рішення.
Також в реєстрі відсутні відомсті про повідомлення слідчим підозрюваних та їх захисників про завершення досудового розслідування.
З положень ст. 109, 291 КПК України вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною складовою обвинувального акту, а тому наявність недоліків в ньому свідчить про наявність недоліків в складовій частині обвинувального акту, що унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Отже КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Тому, якщо закон визначив, що обвинувальний акт повинен відповідати нормам ст. 291 КПК України, то слідчий та прокурор повинні неухильно їх дотримуватись при складанні обвинувального акту, оскільки невиконання цих вимог робить юридично нікчемним сам процесуальний документ і зводить нанавець зусилля суду з розв`язання завдань кримінального провадження.
З метою забезпечення дотримання слідчим та прокурором вказаних норм закону, законодавцем надано прово суду перед вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду перевіряти обвинувальний акт на предмет відповідності критеріям прийнятності, які викладені в ст. 291 КПК України, та у разі встановлення невідповідності закону, повертати обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, виявлені недоліки свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні й затвердженні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, що унеможливлює призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підлягає поверненню прокурору.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 109, 110, 291, 314, 337 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 03 лютого 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_1