Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/827/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000479 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , судимого 05.08.2014 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 286 КК України до обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості, правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незаконне застосування ст. 75 КК України. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання з покаранням, призначеним вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, остаточно до відбування призначити покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. У решті вирок залишити без змін.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не враховано, що він не працює, неодружений, під час розгляду кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, завдану потерпілій шкоду не відшкодував, що свідчить про безкараність та небажання стати на шлях виправлення. Наведене, на думку апелянта, не давало суду першої інстанції підстави для застосування ст. 75 КК України, так як звільнення обвинуваченого від призначеного покарання не досягне мети покарання.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.06.2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання з покаранням, призначеним вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 877 грн. 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 5 877 грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська лікарня № 1 м. Олександрії» витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 5966 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів в розмірі 1602 грн. 60 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за таких обставин.

02.10.2013 року приблизно о 20 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ssang Yong Actyon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухаючись по прос. Леніна м. Олександрії з вул. Краснокозачої до вул. Героїв Сталінграду, навпроти будинку № 122 порушив вимоги п. 1.5, п. «б», «д» 2.3, 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України, проявив необережність в формі недбалості, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 1.33 «Діти», був неуважним, не вибрав безпечну швидкість руху, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , який перебігав проїзну частину справа наліво відносно руху транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток тазу зліва лобкової та сідничної; перелому вертлюгової западини без зміщення, які відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , заслухавши в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляції. Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 349, 394, 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні допустимих, належних, достовірних і достатніх доказах досліджених в судовому засіданні, правильно оцінених судом та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, як фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким з учасників процесу не заперечувались, кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно положень ст. 394, 404 КПК України відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та його правову кваліфікацію.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України і обґрунтовано застосовано ст. 75 КК України, а тому підстав для задоволення апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав бставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 його щире каяття, оскільки дана обставина також підтверджується розпискою законного представника потерпілого ОСОБА_8 про повне відшкодування їй обвинуваченим як матеріальної, так і моральної шкоди. .

Обставин, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено.

Хоча суд належно не вмотивував, але колегія суддів вважає, що при призначенні покарання в повній мірі врахував, обставини кримінального провадження та його тяжкість, особу обвинуваченого, який до вчинення даного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, займався суспільно корисною працею, а також те, що ОСОБА_6 винуватість свою визнав повністю. Також суд першої інстанції врахував наявність обставини, яка пом`якшує покарання і відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, і дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду , тобто у виді обмеження волі з застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні остаточного покарання, судом першої інстанції враховано судимість ОСОБА_6 вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, остаточно призначено обвинуваченому покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував ст. 75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком.

Те, що на час судового розгляду кримінального провадження і на теперішній час ОСОБА_6 не працює і не одружений, на думку колегії суддів, не може бути підставою для твердження прокурора в апеляції, що за наявності цих обставин, обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення.

Також колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував, що ОСОБА_6 вчинив ще злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за який засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, так як при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України, застосував принцип часткового складання призначених покарань і остаточно призначив обвинуваченому покарання ближче до максимальної межі, встановленої санкцією частині статті, за якої його визнав винуватим.

Таким чином, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляції прокурора, що при призначенні покарання, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 вчинив ще кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 вжив заходів до відшкодування потерпілій завданої моральної і матеріальної шкоди, що підтверджується розпискою законного представника потерпілого ОСОБА_8 ..

Таким чином, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, відповідає меті і засадам призначення покарання, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й є справедливим.

До того ж колегія суддів зазначає, що відповідно до роз`яснення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, к оли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням,

вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за

який вона засуджується до покарання, що належить відбувати

реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного

складання призначених покарань не допускається. За таких умов

кожний вирок виконується самостійно.

Тому відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року щодо ОСОБА_6 і даний вирок суду першої інстанції повинні виконуватись кожен самостійно.

За таких обставин, є безпідставними доводи апеляції прокурора, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням, призначеним вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2014 року, остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції прокурора, а тому вирок суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376,404, 405,407,408,409, 420 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.06.2015 року стосовно ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту отримання її копії.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 . Ремез