Справа №485/768/15-к 08.09.2015 08.09.2015 08.09.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000244, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, раніше не судимого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 1 ст. 125 КК України,

-
за участі:

прокурора: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції

Провадження № 11-кп/784/524/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 .

Обвинуваченим ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити виправдувальний вирок.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 послався на те, що судом в обґрунтування його вини покладено свідчення потерпілого ОСОБА_8 , при цьому, не врахувавши той факт, що між потерпілим і родиною обвинуваченого існують тривалі неприязні стосунки і потерпілий також був фігурантом кримінальних проваджень з цього приводу. Тому апелянт вважає, що суд мав критично оцінити його свідчення, з врахуванням того, що потерпілий чинив тиск на суд та державного обвинувача, погрожуючи писати скарги в безліч інстанцій. Крім того, стверджує, що дані висновку судово-медичної експертизи від 03.04 2015р., засвідчують тільки факт наявності на тілі потерпілого тілесних ушкоджень та механізму їх утворення, однак не дає інформації про особу того хто міг їх спричинити. Посилається на те, що потерпілий постійно вказував, що обвинувачений наніс йому декілька сильних ударів ногами по тулубу, однак в ході судово-медичного дослідження жодних тілесних ушкоджень, які від цього могли утворитися не було виявлено, що засвідчує, на думку апелянта, що потерпілий навмисно обмовив його і постійно надавав неправдиві свідчення.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що всі свідки сторони обвинувачення, окрім свідка ОСОБА_9 , під час їх допиту в суді стверджували, що не бачили що, він наносив потерпілому ОСОБА_8 будь-які тілесні ушкодження, а про даний факт дізналися зі слів самого потерпілого та свідка ОСОБА_9 , яка нібито перебувала біля місця події і бачила, що обвинувачений бив ногами ОСОБА_8 . Просив взяти до уваги, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заперечили факт її перебування в той день на пасовищі, проте суд з незрозумілих причин це не врахував, а навпаки перекрутив їхні свідчення на користь сторони обвинувачення. Вважає, що свідок ОСОБА_9 є зацікавленою особою, оскільки є кумою доньки потерпілого, тому й дала на його користь неправдиві свідчення. Зазначив, що судом взято за основу, при визнанні його винним, суперечливі докази сторони обвинувачення та відкинуто докази сторони захисту, до того ж, невірно відображено їх в тексті вироку, що не співпадає з аудіозаписом фіксації процесу.

Виклад позиції інших учасників судового провадження
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просив залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни. Вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення лише за нанесення не менше одного удару потерпілому кулаком правої руки в область правої вушної раковини, підтверджується сукупністю доказів висновком СМЕ, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а удари ногами по тулубу не були предметом доказування по справі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2015р. близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходився на околиці с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області з північно-східної сторони від домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 180 метрів та північно-західної сторони від домоволодіння АДРЕСА_3 , де випасав корів.

Перебуваючи у вказаному місці, до ОСОБА_8 несподівано ззаду підбіг ОСОБА_5 та умисно наніс не менше одного удару кулаком правої руки по голові ОСОБА_8 , в область правої вушної раковини, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця на правій вушній раковині, яке відноситься до категорії легких.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; заявою ОСОБА_8 до Снігурівського РВ, протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів, висновком судово-медичної експертизи, поясненнями експерта ОСОБА_15 , протоколом загальних зборів громадян с. Нововасилівка від 02.04.2015р., листом Держземагентства у Снігурівському районі, інформацією сільського голови від 09.04.2015р..

Апеляційна скарга обвинуваченого містить доводи про те, що свідчення потерпілого ОСОБА_8 не можуть бути взяті до уваги, оскільки між обвинуваченим, його родиною та потерпілим існують тривалі неприязні стосунки і потерпілий також був фігурантом кримінальних проваджень з даного приводу. Проте, мотивувальна частина вироку містить вказівку про те, що наявність довготривалих неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілим з приводу випасання худоби на земельній ділянці, яка є державною власністю, не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинене. Крім того, з матеріалів справи (характеристики на а.с. 89) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, до виконкому сільради надійшла колективна заява від жителів села стосовно агресивної поведінки останнього, усно також надходили скарги, що дає змогу охарактеризувати його у відносинах з мешканцями села. Вказівки апелянта про наявність інших кримінальних проваджень відносно потерпілого, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і не стосуються суті провадження, яке розглядається.

Що стосується посилань ОСОБА_5 на тиск, який чинив потерпілий на суд, погрожуючи поданням скарг у безліч інстанцій, що, на його думку, могло стати причиною винесення судом неправосудного рішення, то вони спростовуються наступним. Так, згідно з п.п. 4, 7 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти відводи та клопотання, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України. Наведене свідчить про те, що вказівки потерпілого про можливе оскарження рішень суду, не можна розцінювати як здійснення тиску. До того ж, відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 42, ст.ст. 75, 76, 80-82 КПК України, в разі наявності підстав, які викликали сумніви у обвинуваченого щодо неупередженості суду, ОСОБА_5 мав право заявити відвід, проте, не скористався цією можливістю.

Крім того, апелянт зазначив, що висновок СМЕ від 03.04.2015р. засвідчив тільки факт наявності на тілі потерпілого тілесних ушкоджень та механізму їх утворення, однак не містить інформації про особу того, хто міг їх спричинити. Вказав, що потерпілий хотів обмовити його, звинуватити в нанесенні йому ударів по тулубу, однак відповідних тілесних ушкоджень на тілі потерпілого не виявлено. Проте, з висновку СМЕ (а.с. 62) вбачається, що у ОСОБА_8 мався синець на правій вушній раковині. Вказане тілесне ушкодження утворилося в результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілим (нанесення йому ОСОБА_5 удару в праве вухо), і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, можна сказати, що потерпілому було нанесено не менше 1 удару. І дійсно, під час огляду хірургом у ОСОБА_8 виявлена патологія правого плечового суглобу у вигляді артрозу акроміально-ключичного сполучення та кистоподібна перебудова структури голівки плечової кістки. Дана патологія являється хронічним захворюванням, по ступеню тяжкості не оцінюється. В разі травми правого плечового суглобу може бути загострення вказаного вище хронічного захворювання. Слідів травматичної дії в область плечового суглобу не виявлено. Але, факт нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень підтверджено також показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ..

Також, ОСОБА_5 послався на те, що свідки сторони обвинувачення, окрім свідка ОСОБА_9 , яку апелянт вважає зацікавленою особою, не бачили хто наносив потерпілому тілесні ушкодження. Проте, з журналу судового засідання з елементами протоколу (а.с. 101-103) вбачається, що дійсно лише свідок ОСОБА_9 була очевидцем процесу побиття потерпілого, але, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 підтвердили факт неприязних стосунків між потерпілим та обвинуваченим, вказали, що родина ОСОБА_16 влаштовувала конфлікти, про побиття потерпілого обвинуваченим вони дійсно дізналися зі слів ОСОБА_8 , проте, особисто бачили ушкодження на його вусі. Показання даних свідків послідовні, не викликають сумнівів в своїй достовірності. Доказів того, що свідок ОСОБА_9 є зацікавленою особою, в матеріалах справи немає.

Також, апелянт послався на те, що судом у вироку було перекручено показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , тим самим, на думку апелянта, докази сторони захисту невірно відображено у тексті вироку, що не співпадає з аудіозаписом фіксації процесу. Але, пославшись абстрактно на неточність відображення показань свідків, апелянт не навів конкретних випадків перекручувань чи недостовірного відображення показань, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність його доводів в цій частині.

Оскільки вина обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних в матеріалах справи, проаналізованих судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку, то й підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3