ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_3

сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :
05.07.2015, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 перебували в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 . Після спільного відпочинку та вживання спиртних напоїв, 05.07.2015, близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вийшли на вулицю. Перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побачив в руках у ОСОБА_6 ліхтарик схожий на той, що належить ОСОБА_10 , та з даного приводу між ними виникла словесна суперечка. Під час з`ясування відносин у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наблизився до потерпілого ОСОБА_6 , який в той час стояв прямо навпроти нього, та кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_6 , влучивши при цьому в правий бік лобної частини голови, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої стінки лобної пазухи справа із зміщенням уламків, які відповідно до висновку експерта №115д від 13.08.2015 за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що дійсно 05.07.2015, він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 відпочивали в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 та спільно вживали там спиртні напої. В цей же день близько 05 год. 00 хв., він, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вийшли на вулицю і перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 він побачив в руках у ОСОБА_6 ліхтарик схожий на той, що належить ОСОБА_10 .. З даного приводу між ними виникла словесна суперечка, під час якої він захотів заподіяти тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . А тому, наблизившись до потерпілого, який стояв прямо навпроти нього, він кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_6 , влучивши при цьому в правий бік лобної частини голови, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої стінки лобної пазухи справа із зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема щодо обставин події злочину, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, форми вини, мотиву, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Отже, він вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України. Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, у зв`язку із чим, щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання. В свою чергу, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Призначаючи покарання, суд виходить з того, що вчинений обвинуваченим злочин є злочином проти життя та здоров`я особи та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, проживає разом із батьками, утриманців не має, працює на АЗС «Сокар». Раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідно до медичних довідок на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра обвинувачений не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, вищевказані обставини які його характеризують, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує його покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. З огляду на тяжкість злочину, особу винного, думку потерпілого який погодився з позицією прокурора та просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, його перевиховання і виправлення, а також попередження нових злочинів залишається можливим без ізоляції від суспільства. Таким чином, на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном в один рік. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Контроль за його поведінкою покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 368, 373, 374 КПК України, ч. 1 ст. 122 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Контроль за його поведінкою покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1