№ 336/7419/15-к
Пр. № 1-кс/336/708/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізкій області ОСОБА_5 ,підозрюваного ОСОБА_6 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,не працюючого,мешкає в АДРЕСА_1 раніше судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 186 КК України по матеріалах досудового розслідування за № 0003503 від 17.08.2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, у виді тримання під вартою.
В клопотанні зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у тому,що 17.08.2015 р.приблизно о 13.30 год.він ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,поєднане з насильством,яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого,діючи повторно,з корисливих мотивів,находячись у під*їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 ,підійшов ззаду до ОСОБА_7 ,1935 р.н.,наніс один удар по голові у потилицю,вихопив з руки барсетку з грошовими коштами в сумі 2500 гр.,тим самим відкрито викрав майно останнього та спричинив матеріальні збитки,з викраденим з місця злочину зник.
Слідчий просить про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину,має судимості,не працює, тому є ризик, що у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою він може продовжити протиправну діяльність, а також залишив місце свого проживання та ухилявся від органу досудового розслідування,може перешкоджати проведенню досудового розслідування,впливаючи на свідків та потерпілого.
В суді слідчий ОСОБА_5 підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення. Пояснив,що у слідства є підстави вважати наявними ризики втечі підозрюваного,продовження ним злочинної діяльності та перешкоджання слідству. Така позиція слідства ґрунтується на відомостях про особу підозрюваного,який раніше був судимий,не працює ,залишив місце постійного проживання та переховувався від слідства.
Водночас слідчий пояснив,що повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_6 09.10.2015 р.після його доставлення у районний відділ міліції працівниками розшуку о 13.30 год.цього ж дня.До вказаних подій ОСОБА_6 не мав процесуального статусу у кримінальному провадженні,запобіжний захід відносно нього не обирався,обмежень у праві пересування не було,обов*язок явки до слідчого не покладався.
Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання з посиланням на те,що підозра за ч.2 ст.186 КК України відносно ОСОБА_6 є необґрунтованою і нічим об*єктивно не підтверджується,підозра була оголошена ОСОБА_6 лише 09.10.2015 р.після його незаконного затримання без оформлення протоколу в порядку ст.208 КПК України. Підозрюваний проживає із сім*єю,має п*ятьох неповнолітніх дітей,хоча і нерегулярні, заробітки. Від слідства ОСОБА_6 не переховувався,до затримання 09.10.2015 р.до слідчого не викликався.В клопотанні не обґрунтовано неможливість обрання до підозрюваного іншого запобіжного заходу,а припущення слідства про наявність ризиків його неналежної процесуальної поведінки нічим не підтверджена.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та пояснив,що 17.08.2015 р.злочину,про який йому було повідомлено у підозрі лише 09.10.2015 р.,за ч.2 ст.186 КК України,не вчиняв,09.10.2015 р.вранці був затриманий на вулиці без пояснення підстав та оформлення відповідного протоколу,після того,як скаржився до органів прокуратури на свавілля з боку працівників міліції в іншій справі. Проживає у сім*ї з дітьми,офіційно перебуває на обліку як безробітний,за направленням періодично працює , переховуватись від слідства наміру не має,зацікавлений у встановленні всіх обставин справи та не має об*єктивної можливості перешкодити слідству.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов*язків,передбачених КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.
17.08.2015 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003503 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення невідомою особою відкритого викрадення майна ОСОБА_7
09.10.2015 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.186 КК України ,а саме у тому,що 17.08.2015 р.приблизно о 13.30 год.він, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,поєднане з насильством,яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого,діючи повторно,з корисливих мотивів,находячись у під*їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 ,підійшов ззаду до ОСОБА_7 ,1935 р.н.,наніс один удар по голові у потилицю,вихопив з руки барсетку з грошовими коштами в сумі 2500 гр.,тим самим відкрито викрав майно останнього та спричинив матеріальні збитки,з викраденим з місця злочину зник.
09.10.2015 р. ОСОБА_8 був допитаний як підозрюваний за відсутності адвоката та відмовився давати покази.
Затримання підозрюваного ОСОБА_9 в порядку ст.208 КПК України протоколом не оформлювалось.
Доказів того,що відносно ОСОБА_6 було складено повідомлення про підозру та вжиті заходи для вручення у спосіб,передбачений цим Кодексом,внаслідок не встановлення місця знаходження,до клопотання не долучено.
З наведеного видно,що до оголошення підозри 09.10.2015 р. ОСОБА_6 не був підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не мав обов*язків,передбачених ст.42 КПК України,в тому числі прибувати за викликом до слідчого,або обмежень у вільному пересуванні.
Виходячи із наведеного,твердження слідчого про переховування ОСОБА_6 як підозрюваного ,від слідства, є надуманими.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.184 КПК України,клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу має містити,зокрема,підтвердження обставин,що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення,проте таких обставин в клопотанні не викладено і доданими до клопотання матеріалами обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 не підтверджується.
Виносячи рішення не на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, суддя враховує, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме: можливість продовження протиправної діяльності, а також можливість переховуватися від органів досудового розслідування.
Припущення слідства про наявність таких ризиків зроблені без врахування тих обставин,що підозрюваний має постійне місце проживання та мешкає в сім*ї з дружиною і дітьми,має заробіток,тобто соціально адаптований і має родинні зв*язки.
Ризик продовження злочинної діяльності ґрунтується на припущенні слідства про те,що ОСОБА_6 був раніше засуджений,однак ці обставини на час розгляду даного клопотання нічим не підтверджені.
У який саме спосіб підозрюваний може перешкодити слідству та у проведенні яких слідчих дій чи прийнятті процесуальних рішень,при розгляді клопотання не з*ясовано.
Фактично слідчий визначив,що підставою для ув*язнення підозрюваного є його відсутність за місцем проживання у вересні 2015 р.,однак така позиція є неприйнятною.
З викладеного вище суддя дійшов до висновку,що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики,на які посилається слідчий при обґрунтуванні втручання у право підозрюваного на свободу,а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.
Посилання слідчого на те,що підозрюваний вчинив тяжкий злочин,суддя до уваги не приймає,оскільки ця обставина не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Крім того,в клопотанні не аналізується можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу.
Виходячи з викладеного,суддя не встановив підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом з тим,суддя вважає за доцільне обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов*язків відлучатися з місця постійного проживання з 20-00 години до 07-00 години в період дії запобіжного заходу, поклавши на підозрюваного відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст. ст. 177, 179, 180, 181, 184,193,196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 -відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту,заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , з 20-00 до 07-00 години.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;
2)не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному обов`язки та наслідки їх невиконання.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє 60 діб з 09 жовтня 2015 року до 07 грудня 2015 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1