Є. у. н. с. 512/821/15-к
Провадження № 1-кп/512/78/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 2 Савранського районного суду Одеської області, кримінальне провадження відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакша Савранського району, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працездатного, але такого, який ніде не працює та не навчається, мешканця АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше не судимого, який обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в:

15.09.2015р. у вечірній час, ОСОБА_4 знаходячись на АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , вирішив заволодіти будь-яким майном, щоб в подальшому розпорядитися ним на власний розсуд.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, упевнившись, що його дії залишаться непоміченими, шляхом вільного доступу, через відсутні вхідні двері, проник до складського приміщення потерпілого, звідки викрав дві пластикові каністри об`ємом 20 літрів кожна, вартістю по 65грн. кожна, в яких знаходилося по 20 літрів бензину в кожній, вартістю по 18грн. за літр, загальною вартістю 720 грн..
Заволодівши викраденим ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, заподіявши своїми діями ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 850грн..
Своїми навмисними неправомірними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене з проникненням у інше приміщення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмову заяву про відсутність матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого, просив розгляд справи провести за його відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, із зазначенням часу, місця, дати та обставин вчинення злочину.
Обвинувачений запевнив суд, що в подальшому не вчинятиме злочинів, а також попросив суд не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як повністю визнає себе винуватим.
Судом з`ясовано, що показання обвинуваченого є достовірними і узгоджуються з його показаннями даними під час досудового розслідування.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї винуватості в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також враховуючи те, що він та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, тому учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, провів скорочений судовий розгляд вказаного кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає, що докази, які зібрані стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною статтею, як таємне викрадення чужого майна, вчинене з проникнення у інше приміщення.

При призначенні міри покарання для обвинуваченого суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також всі обставини кримінального провадження і дані про особу обвинуваченого.
ОСОБА_4 , як особа, неодружений, утриманців не має, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, по місцю мешкання характеризується позитивно.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, дача правдивих свідчень, щире каяття, відшкодування матеріальних збитків.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами п. 1 ч. 6 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, що передбачені ст. 118 КПК України, у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66-67, ст. 185 ч. 3 КК України, статтями 118, 128, 318-380 КПК України Савранський районний суд Одеської області,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому однорічного іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази: білу пластикову каністру об`ємом 20 літрів, що знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , - повернути власникові ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через суд, який постановив вирок, протягом тридцяти діб з моменту проголошення вироку.
Суддя ОСОБА_1