Справа № 693/1547/14-к
Провадження № 1/702/1/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем: ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9

підсудних: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 04.11.2002 року Уманським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, 20.09.2004 року Уманським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2008 року на не відбутий строк 01 рік 02 місяці 21 день,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 22.02.2005 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, 20.03.2006 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2008 року, на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 21 день,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Безпечна Жашківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 26.05.2000 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 140 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, з іспитовим строком на 2 роки, штраф 680 грн., 27.03.2001 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 81, ст.. 87, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнений умовно-достроково на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.08.2003 року на невідбутий строк 5 місяців 19 днів, 24.12.2004 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України на 1 рік обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, 17.03.2006 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, 29.06.2006 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 04 роки 03 місяці 12 днів позбавлення волі, зільненого умовно-достроково 12 червня 2009 року на не відбутий строк 01 рік 02 місяці 03 дні позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 30 січня 2010 року, близько 22 год. 30 хв., в с. Острожани, Жашківського району Черкаської області, за попередньою змовою між собою, маючи корисливий намір на заволодіння чужим майном, перекусивши електропровід на електрощитку в під`їзді будинку, з метою знеструмлення квартири ОСОБА_13 , дочекавшись моменту, коли ОСОБА_14 відкриє двері для з`ясування причин зникнення електроенергії, скориставшись цим, проникли в будинок, де вчинили напад на нього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому основної фаланги IV пальця правої кисті, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, струс головного мозку, забої м`яких тканин обличчя, садно носа, забійну рану зовнішнього слухового ходу правої вушної раковини, посттравматичний неврит правого слухового нерва зі зниженням слуху на праве вухо, забої тулуба, забій правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того, знаходячись у квартирі, вчинили напад на дружину ОСОБА_14 - ОСОБА_13 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді гематоми правого ока, сукон`юктивального крововиливу в праве око з контузією слабкого ступеню правого ока, закритого перелому кісток носу в середній третині, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та напад на її дочку ОСОБА_15 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця лиця, синців обох плечових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого незаконно, відкрито, умисно заволоділи: цифровою фотокамерою «Kodak V530», вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 1692,80 грн., мобільним телефоном «Samsung SGH L310» вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 1664 грн., мобільними телефонами «Nokia 1110», вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року 360 грн. та «Nokia 6303», вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 1000 грн., зарядним пристроєм до мобільного телефону вартістю з урахуванням зносу, станом на 30 січня 2010 року - 13,50 грн., жіночою золотою сережкою, вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 658,86 грн., жіночою золотою обручкою, вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 1317,72 грн., чоловічою золотою обручкою, вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року 1756,96 грн., шкіряним гаманцем, вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року-60 грн., DVD програвачем «Panasonic DVD-S49», вартістю з врахуванням зносу станом на 30 січня 2010 року - 690 грн., та грошима в сумі - 1800 гривень, спричинивши потерпілим матеріальної шкоди на загальну суму 11013,84 грн.

Вони ж, продовжуючи свою злочинну діяльність, 30 січня 2010 року, близько 22 год. 30 хв., в с. Острожани Жашківського району Черкаської області, за попередньою змовою між собою, під час скоєння розбійного нападу, незаконно, відкрито, умисно заволоділи документами потерпілих: паспортом громадянки Ірану ОСОБА_13 , паспортом громадянина України ОСОБА_16 , двома паспортами громадянина Ірану ОСОБА_17 , карточкою про службу в армії ОСОБА_17 , національним кодом ОСОБА_17 , закордонним паспортом ОСОБА_16 , закордонним паспортом ОСОБА_18 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, посвідченням водія ОСОБА_17 та талоном до нього, трудовою книжкою ОСОБА_16 , атестатом ОСОБА_16 , посвідкою на постійне проживання ОСОБА_18 , дипломом з училища, дипломом з університету та вкладишем до нього, фотокопією про закінчення армії, фотокопією пропуску в банк, студентською карткою Приватбанку, студентським квитком ОСОБА_16 , студентським квитком ОСОБА_17 , пропуском в спорткомплекс, пропуском приватного підприємця в торгову мережу "Метро".

Крім цього, ОСОБА_10 в ніч на 4 вересня 2000 року в с. Конела Жашківського району, Черкаської області маючи корисливий намір, з метою викрадення чужого майна, проник шляхом пролому стелі над торговим залом, в приміщення магазину № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки умисно, таємно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 720 грн. 76 коп., чим завдав ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 720 грн. 76 коп.

Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність в ніч на 12 листопада 2000 року в с. Конела, Жашківського району Черкаської області маючи корисливий намір, з метою викрадення чужого майна, проник шляхом пролому стелі над торговим залом, в приміщення магазину № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки умисно, таємно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 844 грн. 26 коп., чим завдав ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 844 грн. 26 коп.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.11.2015 року кримінальна справа відносно ОСОБА_12 за ч.3 ст.357 КК України закрита.

Підсудний ОСОБА_12 в судовому засіданні відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України, в судових дебатах та останньому слові вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, цивільні позови потерпілих визнав повністю, надав суду письмові пояснення на підставі ч. 5 ст. 263 КПК України в редакції 1960року, відповідно до яких в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України вину визнає повністю та може пояснити наступне. 30 січня 2010 року він знаходився у своєї двоюрідної сестри ОСОБА_20 в селі Гереженівка Уманського району Черкаської області, де до нього прибув його племінник ОСОБА_21 , який повідомив йому, що телефонував ОСОБА_11 та просив, щоб ОСОБА_21 допоміг їм знайти його, оскільки ОСОБА_22 не може до нього додзвонитися, через зміну ним своєї телефонної картки. Також, ОСОБА_21 повідомив його, що ОСОБА_22 хоче поговорити з ним про роботу. Коли він взяв в ОСОБА_21 номер ОСОБА_11 та зателефонував до нього ОСОБА_22 повідомив йому, що він приїхав з роботи з міста Києва додому в село Конела та, що в нього є робота згідно з чим ОСОБА_22 пропонуючи роботу просив, щоб він сьогодні приїхав до нього в село Конела. Коли він поцікавився у ОСОБА_11 про запропоновану ним роботу, мовляв що за робота, що необхідно робити, та як ця робота буде оплачена, ОСОБА_11 відповів йому, що він не пошкодує. Близько 16 год. він прибув в с. Конела Жашківського району Черкаської області, де під час спілкування з ОСОБА_11 про роботу ОСОБА_23 перервав їх розмову тим, що повідомив ОСОБА_11 , що йому знову телефонував племінник та скаржився на сусідів. Коли він поцікавився, що сталося, ОСОБА_23 почав розповідати йому про сусідів його сестри. Про те, що його сестра з дітьми на протязі тривалого часу зазнає всіляких знущань зі сторони сусідів, що нещодавно сусіди жорстоко побили його сестру в присутності її дітей. Правоохоронні органи міліції ніяк не реагують на дані випадки. Після цього ОСОБА_23 попросив його допомогти розібратися з сусідами його сестри. Коли він завагався з відповіддю, ОСОБА_22 почав його просити, мовляв що вони знають один одного не перший рік, що якби таке сталося з кимось з його рідних то він би прийшов йому на допомогу без вагань. Коли він погодився допомогти, ОСОБА_23 сказав, що потрібно інсценувати пограбування, одягти маски та побити сусідів, під час чого викрасти в останніх будь-які речі, що на думку ОСОБА_24 мало дезорієнтувати сусідів, які можливо і будуть здогадуватися хто і за що їх побив, але не зможуть конкретно сказати хто це зробив. На думку ОСОБА_24 дані заходи мали запобігти подальшому знущанню сусідами над його сестрою та її дітьми. Після чого все відбувалося як зазначено в обвинувальному висновку. В скоєному ним кримінальному правопорушенні розкаюється повністю.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_25 свою вину у вчиненні злочинів не визнав повністю, цивільні позови потерпілих не визнав повністю та показав, що 30 січня 2010 року, він знаходився в дома в селі Конела і разом з братом ОСОБА_26 збирались їхати в м. Умань, а на слідуючий день зранку в м. Київ на роботу. Близько 14 години приїхав ОСОБА_27 , з яким він раніше працював м. Умань та підтримував постійно зв`язок. Він особисто йому не дзвонив, ОСОБА_28 приїхав сам. Чорний ОСОБА_28 приїхав, щоб він взяв його з собою на роботу в м. Київ, оскільки він проживав та працював в м. Києві. Він повідомив йому, що спочатку в ОСОБА_29 поїде він з братом, а потім якщо буде місце він його повідомить. ОСОБА_28 мав повернутися додому. ОСОБА_30 телефонував до ОСОБА_31 та домовився з ним, щоб він завіз їх в м. Умань звідки вони з братом повинні були їхати в м. Київ на роботу. Очікуючи на автомобіль ОСОБА_32 повідомив, що йому телефонував їх племінник ОСОБА_33 , скаржився на сусідів сім`ю ОСОБА_34 , які на протязі тривалого часу постійно знущались, неодноразово били їх сестру і погрожували її неповнолітнім дітям. Він особисто раніше цю сім`ю не знав і йому також не було відомо, що потерпілі продали квартиру. Чорний ОСОБА_30 запропонував з`їздити до даних людей поговорити, попросити їх залишити в спокої їх рідних. При цьому ОСОБА_30 про наміри поговорити з потерпілими повідомив і Василя. Приблизно о 21 годині приїхав ОСОБА_35 , який погодився завезти їх в м. Умань, але по дорозі заїхати в село Острожани. ОСОБА_36 було відомо в зв`язку з чим саме вони хотіли заїхати в с. Острожани, а саме з метою поговорити з потерпілими. Чорний ОСОБА_28 їхав разом з ними в м. Умань і відповідно в село Острожани. В автомобілі він з ОСОБА_37 сиділи на задньому сидінні, а ОСОБА_32 на передньому сидінні. Він був одягнений в балонову куртку, чорні штани джинси, кепка, ОСОБА_27 був одягнений в довгій куртці, брат також був в куртці. В них з собою були документи, телефони, зарядні пристрої, бейсболка, масок не було. В с. Острожани, таксист зупинив автомобіль в центрі села, за 200 метрів від будинку потерпілих, через погане дорожнє покриття. Виходячи з автомобіля, неподалік школи, в центрі даного села вони зустрілись з місцевим жителем на ім`я ОСОБА_30 . Під час розмови ОСОБА_32 просив ОСОБА_38 допомогти, піти з ними і викликати з дому господаря на розмову, ОСОБА_30 міг їм допомогти, але поспішав. Коли вони зайшли в будинок ОСОБА_32 постукав в двері сім`ї ОСОБА_34 . На запитання «Кто там» вони пояснили, що це брати ОСОБА_39 і попросили чоловіка вийти поговорити. Він категорично відмовився, відповів брутальною нецензурною лайкою з погрозами в їх бік. Чорний ОСОБА_30 знеструмив квартиру сім`ї ОСОБА_34 , а саме вирвав руками дріт з щитка, який був в стіні поруч з квартирою потерпілих, без допомоги кусачок. Для чого він це зробив пояснити не може. Вони постояли на площадці ще декілька хвилин та вже мали намір йти. Першим східцями спускався ОСОБА_27 , за ним йшов він, а останнім ОСОБА_32 . На житло потерпілих вони не посягали, оскільки господар вибіг з квартири сам. В нього на голові був фонар. Він знаходився в неадекватному стані, в руках був ніж, зав`язалась бійка, він накинувся на ОСОБА_38 , який знаходився найближче до нього. Після цього він також піднявшись назад по сходах втрутився в бійку та схопив потерпілого за руки. В той вечір вони між собою ні про що не домовлялися, все вийшло само собою. З квартири вибігла жінка ОСОБА_13 , яка теж втрутилась в конфлікт, а саме почала їх бити, відтягувати від її чоловіка. Потім в конфлікт втрутився і ОСОБА_27 . Перебуваючи на площадці потерпіла ОСОБА_13 на підлогу не падала, залишалася на ногах. Потім ОСОБА_13 забігла в коридор і за нею забіг ОСОБА_27 . Хто саме наносив удари ОСОБА_13 , він не бачив. В ході боротьби вони проникли з потерпілим в коридор квартири, збили його з ніг. Під час бійки вони наносили потерпілому удари, відповідали на його агресію. Він наніс потерпілому декілька ударів в різні частини тіла та не заперчує цього, однак вважає, що в цьому також є вина і самого потерпілого. В ході бійки йому вдалося відібрати ніж при цьому він був змушений вивертати кисть потерпілого, не виключено, що перелом фаланги пальця правої руки був заподіяний в результаті вказаних подій. Відібраний ніж він поклав на стіл в кухні, а біля потерпілого після цього залишився ОСОБА_32 , який пояснював йому, що не потрібно ображати його сестру. Де в цей час був ОСОБА_27 він не бачив. Потім, він почув жіночий голос, побачив силует людини в дверях малої спальні, зайшов у дану кімнату з метою подивитися хто там знаходиться. ОСОБА_15 відразу здогадалась про мету їх візиту, закричала «Це не я, це все вони». Зрозумівши, що дана особа не може бути причетна до конфліктів нашої сестри, він штовхнув її на ліжко, з метою припинення опору з її боку, накрив їй ноги одіялом, яке лежало поруч, оскільки вона була напівроздягнена, сказав щоб вона мовчала і не вставала. Більше фізичного контакту з ОСОБА_40 в нього не було. ОСОБА_15 беззаперечно виконала його вимоги, лежала на ліжку. ОСОБА_15 говорила, щоб він забирав гроші та цінні речі, які знаходяться на столі в тому числі в гаманці. В кімнаті разом з ОСОБА_40 перебував лічені хвилини. До вказаних речей і цінних речей не торкався так як вони прийшли з іншою метою. Перебуваючи в квартирі, а також у вказаній кімнаті тілесних ушкоджень жінці та дитині не наносив, нікого не зв`язував, обшук не проводив, грошей та цінних речей з квартири не викрадав. Через декілька хвилин у вказану кімнату зайшов ОСОБА_41 сказав, пора їхати. Що відбувалось в квартирі коли він знаходився в кімнаті з ОСОБА_15 він не бачив. Квартиру потерпілих вони залишали всі разом. Сім`я ОСОБА_34 залишилась в квартирі, господар був на підлозі, ОСОБА_13 не бачив. В руках ОСОБА_42 і ОСОБА_43 теж нічого не бачив. Ці події відбувалися приблизно 10-15 хвилин, і в цей час було шумно. Таксист чекав їх в центрі села, зателефонувавши до ОСОБА_42 . Коли вони сіли в автомобіль, мали намір Чорного Василя завезти в м. Умань, але вже по дорозі з села Острожани на місто Умань, домовились про те, щоб переночувати у ОСОБА_43 , оскільки спізнилися на автобус. По дорозі він не звернув увагу чи мав при собі якісь речі ОСОБА_27 . З таксистом розраховувався ОСОБА_32 і скільки саме він йому заплатив йому невідомо. Приїхавши до Чорного Василя додому в село Гереженівку Уманського району, ОСОБА_28 повідомив, що знаходячись в домоволодінні сім`ї ОСОБА_34 , відійшов від загального задуму і не узгоджуючи своїх дій з ними, діючи по особистій ініціативі заволодів речами ОСОБА_34 , а саме: фотоапаратом, дівіді, чоловічим портмане, мобільними телефонами і документам Він побачив викрадене, яке ОСОБА_28 ховав під курткою, а також в карманах. Він з ОСОБА_44 вимагали повернути потерпілим дані речі на, що ОСОБА_27 добровільно погодився та повинен був підкинути потерпілим викрадені речі, оскільки вони самі цього зробити не моги тому, що поспішали на роботу в м. Київ. Вони особисто з ОСОБА_44 ніяких речей з викраденого не брали, нічого не ділили і ОСОБА_27 їм кошти не давав. Переночувавши зранку на маршрутному автобусі вони приїхали в місто Умань, де в подальшому він з ОСОБА_44 пересіли в мікроавтобус і поїхали в місто Київ на роботу, а ОСОБА_27 залишився. Їх затримання було проведено працівниками міліції 03.02.2010 року, близько 19 години в м. Києві. Затримали їх в під`їзді будинку, коли вони прийшли до рідних, нічого не пояснюючи, зі зброєю в руках, збили їх з ніг та почали наносити удари руками та ногами. Він опір працівникам міліції не чинив, оскільки вони були зі зброєю. В Жашківське РВ вони були доставлені 03.02.2010 року близько 24 години, де відносно них застосовувались недозволені методи допиту. Одразу, коли їх доставили в райвідділ, витягнули з автомобіля та почали наносити удари. Чорному ОСОБА_45 теж наносили удари, пошкодили куртку Після цього, їх завели в кабінет де знущались, катували, змушували писати явки з повинною. Працівники міліції спричинили йому тілесні ушкодження, а саме пошкодили барабанні перепонки, перебили йому ноги, порушували їх права, змушували підписати протокол, який він підписав, оскільки боявся за своє життя. Крім працівників Жашківського РВ йому ніхто тілесні ушкодження не наносив. На слідчу дії відтворення обстановки їх працівники міліції привезли всіх, двома автомобілями і він був в автомобілі разом з ОСОБА_44 . Між собою вони ні про що не домовлялися. Коли проводили відтворення за його участі, ОСОБА_23 та ОСОБА_46 були в автомобілях біля будинку. Коли проводили відтворення на дорозі, їх завозили всіх трьох та понятих. Під час слідчої дії відтворення обстановки подій в квартирі, він вказував на неіснуючі факти, а повідомити дійсні обставини справи він не міг з остраху бути знову побитим працівниками міліції. Він чітко не вказував обстановку в квартирі, його водили працівники міліції, він самостійно нічого не розказував. Працівники міліції йому вказували, що робити та де стати, а після цього фотографували те, що він показував. При відтворенні він нічого не пояснював, дипломат не відкривав, а лише вказав, що на момент події дипломат знаходився в кімнаті, яка на час відтворення була закрита. За матеріалами справи йому було відомо, що документи знаходились в дипломаті, але як їх дістали з дипломату йому не відомо. Про місцезнаходження дівіді в картирі, під час відтворення, його повідомили працівники міліції, а саме завели його в кімнату де знаходився телевізор, наказали виставити руку в напрямку телевізора та фотографували. В ході досудового слідства від одночасно допиту з потерпілими вони не відмовлялися, їх змусили написати, що вони відмовляються. На той час в нього були неприязні відносини з працівниками міліції, оскільки раніше вони його неодноразово безпідставно затримували, тримали в кабінетах, ставились до нього не як до людини. Однак, після повернення з слідчого ізолятора звернувся зі скаргою в прокуратуру і після свого незаконного затримання в м. Києві неодноразово писав скарги в різні органи.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочинів не визнав повністю, цивільні позови не визнав повністю та показав, що 24 січня 2010 року сусіди його сестри сім`я ОСОБА_34 побили його сестру ОСОБА_47 . Про даний випадок його повідомив племінник, який бачив, як дві жінки тримали сестру за руки і волосся, а чоловік бив її по голові та тілу. Їх сестра ОСОБА_48 неодноразово зверталась в правоохоронні органи, а також в органи місцевого самоврядування зі скаргами по факту насильницьких дій поєднаних з нанесенням тілесних ушкоджень відносно неї з боку сім`ї ОСОБА_34 . За результатами звернення необхідних мір реагування не застосовано, свавілля з боку сім`ї ОСОБА_34 продовжувалось та посилювалось, так як останні відчували свою безвідповідальність. 30 січня 2010 року знаходячись в себе вдома в с. Конела, збираючись від`їздити на роботу в місто Київ разом з своїм братом ОСОБА_49 зателефонував до ОСОБА_31 , який працював таксистом в фірмі «Бліцтаксі», щоб він приїхав та відвіз їх в м. Умань звідки вони повинні були їхати в м. Київ на роботу. ОСОБА_35 повідомив йому, що маршрутне таксі на ОСОБА_29 їздить, але у разі його відсутності вони зможуть переночувати в м. Умань. Цього ж дня , в обідній час до них завітав ОСОБА_27 , з яким його брат ОСОБА_50 раніше працював. З його слів, ОСОБА_12 приїхав до ОСОБА_51 стосовно роботи. Пізніше йому зателефонував племінник, який під час розмови скаржився на сусідів сім`ю ОСОБА_34 , що вони на сходах між поверхами не дають проходу штовхають та залякують. Він про цей дзвінок від племінника повідомив ОСОБА_52 і розповів ОСОБА_12 про даний конфлікт, а також, про те, що йому відомо від сестри її односельчан, що ОСОБА_13 причетна до вбивства ОСОБА_53 , яка до останнього проживала в селі Острожани, після чого ОСОБА_13 зникла, десь виїхала, залишила своє місце проживання в невідомому напрямку для своїх, односельчан аж на п`ятнадцять років. Це змусило його ще більше хвилюватись за життя та безпеку сестри та її неповнолітніх дітей, так як відомо на скільки далеко можуть перерости їх конфлікти, та чи не заподіють ОСОБА_34 його родині, якогось істотного лиха. Про те, що в квартиру, яку продали потерпілі в той вечір вселилися нові людини йому не було відомо. Йому було відомо хто саме проживає в квартирі потерпілих, а саме три особи. Він раніше, 24 січня 2010 року вже приїздив до потерпілих на розмову, оскільки сестра йому повідомила, що потерпілі її побили. В той день, а саме 24 січня 2010 року він стукав в двері квартири до потерпілих, але вони йому не відчинили. Чи були потерпілі в той час в квартирі йому невідомо. Після чого він вирішив скористатись можливістю як приїде ОСОБА_35 попросити його з`їздити до сусідів сестри щоб поговорити, попросити їх залишити в спокої сестру та її дітей. Про свої наміри він повідомив ОСОБА_54 . Приблизно о двадцятій тридцять вечора прибув ОСОБА_55 , одягаючись взяли з собою документи та необхідні речі. Вже в автомобілі він запитав ОСОБА_31 чи має він час, щоб з`їздити в сусіднє село, ОСОБА_55 без проблем погодився. По прибуттю в с. Острожани, біля школи ОСОБА_56 зупинив автомобіль і вони вийшли з нього. При собі в них ніяких масок не було. По дорозі вони зустріли ОСОБА_57 . Під час розмови з ним він попросив його піти з ними до сусідів сестри, щоб він їх викликав на розмову, оскільки вважав, що вони відчинять йому двері як сусіду, але він відмовився, пояснив, що йому відомо про конфлікти його сестри з сім`єю ОСОБА_34 , він поспішає і вони з ним попрощались. Коли вони підійшли до будинку і зайшли в під`їзд, піднявшись на другий поверх, він постукав в двері квартири сім`ї ОСОБА_34 на запитання « ОСОБА_58 там?» він попросив особу вийти поговорити, але у відповідь отримав образи та погрози. До квартири потерпілих вони прийшли не о 22 год. 30 хв., а раніше. Хто саме на той момент знаходився в квартирі потерпілих він не знав. Праворуч від нього знаходився електрощиток, і він помітив, що з нього виглядають якісь проводи, які він, будучи в емоційному стані, вирвав руками без допомоги інструментів. На той момент не думав, що можливо його вдарить струмом, оскільки був в дуже емоційному стані. Для чого саме це зробив пояснити не може. В під`їзді, в зв`язку з наявністю вікон, було достатньо світло. Вони ще декілька хвилин постояли на площадці, через те, що думали, що з квартири хтось вийде. Через декілька хвилин з квартири вибіг чоловік з ліхтарем на голові та з ножем в руках. Вони мали намір лише поспілкуватися з потерпілими, але оскільки чоловік вибіг з квартири з ножем, ситуація вийшла з-під контролю. Він стояв до дверей квартири найближче і чоловік з ножем на кинувся на нього, ледь не поранивши його ножем. Позаду нього стояв ОСОБА_22 , а за ним ОСОБА_59 . Він особисто мав фізичний контакт лише з ОСОБА_60 . Вони знаходилися приблизно в метрі від дверей квартири, на площадці. Почалась бійка в яку втрутився ОСОБА_61 . Почувши галас з квартири вибігла ОСОБА_13 , яка почала захищати свого чоловіка. Після цього в бійку втрутився ОСОБА_27 , а ОСОБА_13 взяла його за грудки та почала смикати, в ході чого вона разом з ОСОБА_37 перемістилися вже в квартиру. Він удари ОСОБА_13 не наносив і вона фізичного контакту з ними, крім ОСОБА_43 , ні з ким не мала. Хто наносив удари потерпілій ОСОБА_13 він не знає та не бачив. В подальшому бійка перемістилась в квартиру. Квартира була знеструмлена в зв`язку з чим, що відбувалось в повній мірі в квартирі він не бачив. Після того як вони з ОСОБА_49 відібрали ніж з рук ОСОБА_14 , останній був знешкоджений, збитий з ніг, і він продовжував наносити йому удари по різних частинах тіла, після чого в доступній формі пояснив, що не треба було бити його сестру і вести себе зухвало і як належить відноситись до людей. Він наносив удари лише потерпілому ОСОБА_14 . Почувши, що відбувається ОСОБА_62 закричала. В кімнату де вона знаходилась зайшов ОСОБА_22 і крик припинився. Дії ОСОБА_11 він не бачив, так як знаходився в коридорі. В момент бійки з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 знаходився в кімнаті з ОСОБА_63 , його дії він також не бачив. Він в інші кімнати квартири, крім коридору, не заходив. ОСОБА_64 він ніяких тілесних ушкоджень не наносив, і можливо тілесні ушкодження в неї утворилися взагалі в результаті ДТП, в яке вона потрапила ще до того як вони прийшли в квартиру потерпілих. Через деякий час зателефонував ОСОБА_35 сказав, що пора їхати, поговоривши з ним, він сказав ОСОБА_12 , який знаходився в кімнаті з ОСОБА_65 та ОСОБА_66 , що потрібно їхати. Після цього вони залишили квартиру сім`ї ОСОБА_34 . Він особисто ніяких речей з квартири потерпілих не брав. На автомобілі ОСОБА_31 вони приїхали в село Гереженівка. В подальшому ОСОБА_12 в селі Гереженівка дістав з під куртки дівіді плеєр, з карманів мобільні телефони, фотоапарат, гаманець, документи і при цьому пояснив, що дане майно він викрав в домоволодінні сім`ї ОСОБА_34 . Раніше йому про даний факт не було відомо. Він обурився, оскільки до потерпілих вони їхали не з метою їх пограбування, а з метою владнати конфлікт їх сестри з потерпілими. Він з ОСОБА_67 вимагали щоб ОСОБА_12 повернув викрадене майно сім`ї ОСОБА_34 , на що він погодився. Зі свого боку вони були впевнені, що він виконає дану їм обіцянку. Знаходячись в домоволодінні сім`ї ОСОБА_34 умисла спрямованого на заволодіння чужим майном не було. Яким чином і за яких обставин ОСОБА_12 заволодів майном ОСОБА_34 , він не бачив, про викрадення майна і документів дізнався по прибуттю в село Гереженівка в домоволодінні ОСОБА_12 . Золоті прикраси в потерпілих ніхто не викрадав, в ході слідства це нікого не цікавило і він з даного приводу не допитувався, золоті прикраси потерпілих не бачив. Він збитки потерпілим не відшкодовував, тому, що вони спричинили шкоду його близьким та рідним. Переночувавши в ОСОБА_12 вони зранку поїхали в місто Умань, після чого він з ОСОБА_67 на маршрутному таксі поїхали в місто Київ на роботу. В місті Києві по приїзду їх затримували працівники міліції в метро, в опорному пункті, з метою перевірки, але в них нічого не було вилучено. 03 лютого 2010 року за адресою місто Київ, вул. Бикова 3, близько 19 год. 30 хв. на нього і ОСОБА_11 напали четверо невідомих осіб, які потім заявили, що вони працівники міліції і, що він з ОСОБА_67 вчинили особливо тяжкий злочин, а саме вбивство та зґвалтування. В подальшому їх доставили в м. Жашків, до райвідділу міліції, де застосували фізичне та психологічне насильство, тиск. Працівники міліції змушували їх підписувати документи датовані задньою датою, а також підтверджувати сфальсифіковану версію події, в ході послідуючих процесуальних дій. З 31 січня до 3 лютого 2010 року він знаходився в м. Київ на роботі. Третього лютого 2010 року, його фізично ніхто не міг допитувати, так як він третього лютого 2010 року знаходився в місті Києві до 19.30 вечора, що було підтверджено в судовому засіданні і свідком ОСОБА_68 . З м Києва вони виїхали приблизно о 21 год., і до ОСОБА_69 їх доставили 03.02.2010 року, приблизно о 24 год., тобто в ніч з 3 лютого 2010 року на 4 лютого 2010 року. Одну добу їх тримали в Жашківському райвідділі, а в вечірній час 4 лютого 2010 року їх доставили в м. Умань. Слідчий його допитував як підозрюваного вранці 04.02.2010 року в Жашківському РВ, в кабінеті карного розшуку. Крім цього, його також ще допитував слідчий ОСОБА_70 в Жашківському РВ 5 лютого 2010 року, коли його доставили з Уманського ІТТ в Жашківський райвідділ. Потім, 13 чи 14 лютого 2010 року слідчий прийшов в ІТТ та викликав його в слідчу кімнату, щоб він розписався в протоколі допиту заднім числом. Вважає, що інформація, яку надали з ІТТ Уманського МВ, про те, що їх помістили в ІТТ м. Умань 03.02.2010 року не відповідає дійсності та є домовленістю між працівниками Черкаської області з працівниками ОСОБА_71 . Крім того, зазначена дата їх затримання в матеріалах справи не відповідає дійсності, оскільки співробітник Жашківської міліції в судовому засіданні підтвердив, що їх було затримано на наступний день після затримання ОСОБА_12 . При написанні явки з повинною його дуже сильно били і на цьому документі залишились сліди його крові. Він написаний під диктовку працівниками міліції, не являється добровільним волевиявленням та не відображає фактичних обставин події, в зв`язку з чим просить визнати його не дійсним. В ході послідуючих процесуальних дій маючи реальні підстави оберігатись за життя та здоров`я він був змушений підписувати процесуальні документи і підтверджувати версію події яка не відображає фактичних обставин справи. На момент його затримання ОСОБА_27 вже дав явку з повинною, третього числа вночі, і йому дали з нею ознайомитись. Працівники міліції запитували чи знає він як виготовити маску з прорізями для очей, він повідомляв, що знає, але разом з тим говорив, що він її не виготовляв. Аналогічно під тиском, ним були дані покази про те, що він нібито за допомогою кусачок перекусив провода в електрощитку біля квартири потерпілих, і кусачки викинув по дорозі, хоча це не відповідає дійсності. Всі процесуальні документи, які складалися за їх участі були ідентичні між собою, оскільки їх писали вони під диктовку працівників міліції. Він неодноразово з даних фактів звертався зі скаргами в різні органи, але належних мір реагування не було. Крадіжок з магазину він не вчиняв. Явка з повинною у вчиненні ним розбійного нападу була ним написана в ніч на 4 лютого 2010 року, а явка у вчинених крадіжках можливо 10 чи 11 лютого 2010 року. Всі покази з приводу даних крадіжок він давав під фізичним, психологічним та моральним тиском з боку працівників Жашківського райвідділу міліції. Працівники Черкаського Управління карного розшуку вивозили його за межі райвідділу, катували, підключали до нього струм, одягали противогаз, закривали доступ кисня, застосовували розчини спирту та аміаку, спаливши в горлі слизову оболонку. Тілесні пошкодження на його тілі ніхто не фіксував. Йому запропонували обрати для себе крадіжки, надали для цього журнал їх реєстрації. Він обрав п`ять епізодів крадіжок в магазині в с. Конела, оскільки проживав в даному селі та добре знав як село так і магазин в селі. До суду з п`яти епізодів дійшло тільки два і він вважає, що за інші епізоди вже відбувають покарання інші люди. Згідно цих епізодів крадіжок, які йому інкримінують то це дві крадіжки в одному і тому ж магазині в с. Конела Жашківського району. З приводу крадіжок було проведено відтворення обстановки та обставин події з його участю в один день. Перед тим, в службовому кабінеті, а в подальшому і в службовому автомобілі працівники міліції розповіли йому всі обставини вчинення даних крадіжок, давали дивитися та вивчати фотокартки з матеріалів справи на яких була зафіксована внутрішня обстановка магазину, стандартно стелажі, стіл прилавковий, ящики з під газованих напоїв. Матеріали справи не відповідали фактичним обставинам, так як за матеріалами справи проходить один магазин, а насправді це два різних магазина. На місце проведення слідчої дії вони приїхали з м. Жашків, понятих знайшли вже на місці. Під час відтворення його працівники міліції возили до двох магазинів, до того магазину який не працював, вказували на дах магазину кудою він проникав в магазин, та до кафе, в якому колись нібито теж був магазин і в ньому була також крадіжка. Його завели всередину в кафе, в підсобне приміщення, показали замуровану стіну, сказали, що 10 років тому, а саме в 2000 році там було вікно і саме через нього він проник в магазин. Насправді змін ніяких в магазині не відбувалось, оскільки магазин в якому було вчинено крадіжки закрили і він по цей час стоїть пустий, а зміни відбулися в тому приміщенні, де зараз знаходиться кафе, але його не грабували.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та не зважаючи на те, що підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 не визнали своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України ч. 3 ст. 357 КК України, суд вважає, що вина ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України повністю доведена доказами добутими по справі у встановленому законом порядку в ході досудового слідства і дослідженими під час судового слідства, а саме:

- даними протоколу допиту в якості потерпілої ОСОБА_13 , який було оголошено в ході судового розгляду з урахуванням положень ст.308 КПК України та п.2 ч.1 ст.306 КПК України, та яка пояснила на досудовому слідстві, що проживає в будинку в АДРЕСА_3 , разом з чоловіком ОСОБА_14 та дочкою ОСОБА_15 з 2007 року. Вони з чоловіком займалися торгівлею білизни на ринку, зареєстровані як приватні підприємці. 23 січня 2010 року між нею та сусідкою ОСОБА_72 виник конфлікт, який почався з того, що вона облила водою їхню доньку на морозі в 20 градусів. З нею в них постійно виникали конфлікти. По даному факту вона псвідомляла в міліцію, а ОСОБА_48 після конфлікту погрожувала їй розправою. 24 січня 2010 року до ОСОБА_72 приїжджав її брат ОСОБА_10 , якого вона знає візуально. В даному будинку в них було дві квартири - на першому і другому поверсі. Квартиру на першому поверсі вони продали за 80000 грн ОСОБА_73 . 29 січня 2010 року вони допомогли новим господарям вселитися в нову квартиру на першому поверсі. 30 січня 2010 року нові власники в`їхали в квартиру, а вони перебралися жити в квартиру на другому поверсі. 30 січня 2010 року, близько 22.00 год, у них в квартирі пропало світло. Чоловік подивився у вікно та сказав, що кругом є світло, а в них немає. Він вирішив піти до електрощита та дивитися, що сталося. Вона з дочкою в цей час залишалися кожна в своїй кімнаті. Коли її чоловік вийшов на площадку відкривши двері, вона почула глухі удари та крик чоловіка. Перед тим, вона зайшла в кімнату до дочки та взяла телефон щоб подивитися котра година та пішла до дверей. В той момент, як вона почула удари, то їй в очі засвітився ліхтарик і вона відчула удар в праве око. Вона впала на підлогу. До неї підскочив один з нападників і почав душити, здається, палицею, натиснувши на шию. Вона сказала, що той її задушить. Її відпустили і кинули, в цей час вона втратила свідомість. Прийшла до свідомості в великій спальні де стояв диван. Вона лежала на дивані і коли прийшла до свідомості, то почула, що сильно закричала дочка і побачила, що з кухні в бік спальні дочки побіг чоловік. Після чого почула знову глухі удари. Вона вирішила втекти та покликати на допомогу, вискочила з кімнати та побігла до дверей. Двері були зачинені. Вона їх відчинила та вибігла на східцеві площадку, коли відчула два удари в голову і впала вперед на скло, яке там стояло, при цьому порізала руки. Після цього один з нападників почав сильно бити її по кистям рук, так як вона ухопилася за металеву решітку на полу і не хотіла її відпускати. Коли вона її відпустила, то ще один з ударів був нанесений їй в голову вище носа. В неї з носа пішла кров і нападник закрив їй рота рукою і сказав, щоб вона закрила рота, бо він піде і заріже її чоловіка. Після цього її затягнули до квартири та штовхнули до великої спальні на диван. Один з нападників почав ходити по кімнаті та все перевертав, щось шукаючи, а один тихо казав їй, щоб вона віддала гроші. Як їй здалося, то був ОСОБА_32 , так як вона чула його голос, а він шепотів, щоб вона його не впізнала. Він їй погрожував, щоб вона віддала гроші, або вони зґвалтують дочку і заріжуть чоловіка. Він говорив, що вони все знають, знають про гроші, про те, що продали квартиру і їй здалося, що вони знають розташування кімнат у квартирі, так як добре в квартирі орієнтувалися. Чорний ОСОБА_30 ходив біля неї, а другий щось шукав. Той другий знайшов гаманець, сказав, що найшов те, що шукав і поклав гаманець собі у внутрішню кишеню куртки. Потім вони найшли дипломат, в якому вони тримали всі документи і думаючи, що там гроші, почали його відкривати. Взяли ножа на кухні, якого поламали, почали стукати дипломат, але відкрили. Коли побачили, що там документи, то почали їх забирати. Один говорив, що брати, а інший збирав їх собі в руку. Куди вони поклали документи - вона не бачила. Після цього злочинці зв`язали їй руки і ноги шнурами від ДВД та зарядки. Коли вони мали її зв`язувати, то один з нападників підняв шапочку та увімкнув мобільний телефон і вона побачила, що це чоловік з видовженим обличчям і дуже по рисам обличчя схожий на ОСОБА_74 . По телефону він сказав, щоб хтось під`їжджав. Після того, як її зв`язали, вони пішли. Перед тим, як її зв`язали, один з них зняв з пальця дві обручки та заставив зняти сережки, але коли брав, то одна сережка випала і пізніше її вдома знайшла дочка. Після цього вона одв`язалася, підійшла до дочки, допомогла їй розв`язатися, потім розв`язали чоловіка. Вона запитала його, чи з ним все нормально, той кивнув, що нормально. Після цього, вони спустилися до ОСОБА_75 , щоб викликати міліцію і швидку допомогу. З будинку було викрадено: ДВД-програвач, цифровий фотоапарат, документи, гроші в сумі близько 1800 грн, три мобільні телефони, шкіряний гаманець, чохол до фотоапарата. Один з мобільних телефонів «Самсунг» був дуже дорогий, вартістю 260 доларів, чоловік його замовляв в Ірані (т. 2 а.с. 2-3);

- даними протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_14 , який було оголошено в ході судового розгляду з урахуванням положень ст.308 КПК України та п.2 ч. 1 ст. 306 КПК України, та який на досудовому слідстві показав, що він проживає в АДРЕСА_3 разом з дружиною ОСОБА_13 та дочкою дружини ОСОБА_15 . Він одружився з ОСОБА_63 в 1999 році. Проживає в с.Острожани з 2007 року. Вони з дружиною займалися торгівлею білизни на ринку. Дружина зареєстрована як приватний підприємець, а він їй допомагав. 23 січня 2010 року у них із сусідкою ОСОБА_76 виник конфлікт, який почався з того, що вона облила водою їхню доньку на морозі в 20 градусів. З нею в них постійно виникали конфлікти так як вона постійно їх ображала та вчиняла бійки з дружиною. По даному факту вони повідомляли в міліцію. ОСОБА_48 погрожувала після конфлікту їм розправою. 24 січня 2010 року до ОСОБА_77 приїжджав її брат ОСОБА_32 , якого він побачив вперше. Йому його показала дружина. В даном будинку в них було дві квартири - на першому і другому поверсі. Квартиру на першому поверсі вони продали за 80000 грн ОСОБА_73 . 29 січня 2010 року вони допомогли новим господарям вселитися в нову квартиру на першому поверсі. 30 січня 2010 року нові власники в`їхали в нову квартиру, а вони перебралися жити в квартиру на другому поверсі. 30 січня 2010 року, близько 22.00 год. у них в квартирі пропало світло. Він вирішив перевірити, що сталося. Накинув на себе стару куртку, взяв ліхтарика, свого шлюбного персня зняв з пальця руки та надів його дружині на палець. Відкрив двері, щоб вийти до електрощитка, який знаходився на прольоті східців за вхідними дверима. Коли він відкрив двері то відчув сильний удар в голову, як йому здалося палицею, а потім його почали бити руками і ногами. Він впав на підлогу та його затягнули в квартиру. Він відчув що йому зв`язали руки і затягнули на кухню на підлогу. Він зумів розв`язати руки та вхопивши щось у руку, що саме не пам`ятає, та кинувся на нападників, які в коридорі били його дружину, яка лежала на землі та кричала. Але його знову збили і почали сильно бити ногами по тулубу та голові. Він закрився руками. Від ударів він втратив свідомість і подальші події пам`ятає дуже погано. Прийшов до свідомості, коли його вже розв`язала дружина, а потім у лікарні. В лікарні дружина йому розповіла, що в них викрадено три мобільні телефони, один з яких вартістю 260 доларів, так як він його купував в Ірані з «прошивкою мови «пуншу». Також цифровий фотоапарат, ДВД-програвач, гроші та майже всі важливі документи (т. 2 а.с.12-13);

- даними протоколу допиту в якості потерпілої ОСОБА_15 , який було оголошено в ході судового розгляду з урахуванням положень ст. 308 КПК України та п.2 ч.1 ст.306 КПК України, та яка пояснила на досудовому слідстві, що вона проживає в селі Острожани Жашківського району Черкаської області спільно з матір`ю - ОСОБА_13 та вітчимом ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 . 30 січня 2010 року, близько 22 год. 30 хв., після того, як вона поговорила з подружкою по мобільному телефону, лягла спати, а батьки дивилися телевізор. В неї в кімнаті стояв тепловентилятор і вона відчула, що вентилятор перестав працювати і зрозуміла, що зникло світло. Вона почула, що мама сказала, що світло в сусідніх будинках є. Вона чула, що батько одягнувся і хотів іти в інший під`їзд, де є електрощитова, думаючи, що там вимкнули рубильника. Вона почула, як батько відкрив двері, а після чого почула глухі звуки, немовби удари, а потім дзенькіт розбитого скла. По звуку вона зрозуміла, що розбилося скло, яке стояло на площадці між східцями. Потім вона побачила, що якийсь чоловік звалив між столиком та шафою її матір і ударив її. Вона встала і почала кричати. Чоловік покинув матір, підійшов до неї і ударив кулаком в праву частину голови в районі скроні. В цей час мама кричала. Коли невідомий її ударив, вона упала на ліжко. В неї пішла кров з носа. Вона упала обличчям до стіни на ліву сторону. Потім хтось підійшов і викрутив руки їй назад спини і зв`язав їх немовби шарфом, як вона пізніше довідалася, що то була кофта. Коли він її зав`язував, то вона відчула удар в праве плече, на якому до сих пір є синець. Далі вона почула, що хтось біжить до її кімнати по коридору, вона повернула голову і побачила, як два силуети били вже на полу батька ногами, потім накинули кофту, чи на рот, щоб не кричав, чи на шию, щоб придушити. Вона почала кричати і плакати, тоді третій підійшов до неї накрив одіялом і сказав на російській мові: «Закрой рот, а то убью». І коли були біля неї, то висловлювалися нецензурною лайкою. Потім вона чула, що хтось говорив: «Ти продала квартиру, де гроші». Вона чула, що батько стогнав, а мати казала: «Не вбивайте мені чоловіка». Вона чула, як мати говорила: «Не души мене, а то ти мене задушиш». Говорила хриплим голосом, немовби мати не могла дихати. Потім один підійшов до неї і запитав: «Где деньги?». Вона сказала: «Там в сумці кошильок і телефон, забирайте тільки не бийте». Хтось з них повернув її і знову запитали: «Где деньги? Ты с мальчиками была, сейчас будеш з дядей». Після чого в неї почалася задуха і вона почала задихатися. Він зрозумів, що вона не може говорити, знову накрив її одіялом і десь пішов. Потім вона почула, що мама запитала: «Що ви з нею зробили» і їй той відповів: «Она просто испугалась». Вона чула ще, що мама просила «Тільки не бийте по лиці». Потім десь через хвилин три хтось підійшов до неї відкрив одіяло, але вона ще задихалась і він її накрив одіялом, але не все обличчя і вона побачила нападника, який стояв біля неї. В нього на обличчі була маска з вирізами для очей. Вона почула звук і зрозуміла, що він був одягнутий в штани, тому що штани шуршали, як спортивні. Ще вона чула, що хтось говорив: «Дайте огонь, огонь». Вона подумала, що мають чимось пекти руки, але пізніше зрозуміла, що це вони хотіли, щоб було світло. Потім хтось підійшов до неї і хлопнув по нозі. Вона почала ще більше задихатися і тоді він накрив її ще одним одіялом. Потім хтось відкрив її і посвітили в обличчя світлом, немовби із запальнички, де є неонова лампочка, що світить білим світлом. Вона думає, що дивилися, чи є сережки і чи є ланцюжок. Після чого вона почула, що в її кімнаті шукають речі, так як чувся шурхіт. Коли вони були в кімнаті, то постійно висловлювалися нецензурними словами і кричали, щоб вона лежала тихо. Через хвилин три - п`ять все затихло. Після чого підійшла мама, потягнула за кофту і вона висмикнула одну руку, встала і побачила, що батько лежить у кутку з краю. Мама сказала, що в батька зав`язані руки і потрібно їх розв`язати. Вона побігла в кухню шукати ножа, але мама вже чимось розрізала. Вона побігла до сусідки, а потім прибігла мама і по мобільному телефону викликали швидку допомогу та міліцію (т. 1 а.с.117-118);

- показаннями свідка ОСОБА_78 , який показав, що в кінці січня місяця чи на початку, в перших числах, лютого місяця 2010 року було скоєно розбійний напад в с. Острожани на сім`ю ОСОБА_34 , як повідомив йому оперативний черговий. На той час він працював виконуючим обов`язки начальника карного розшуку, керувало оперативно-розшуковими заходами Управління карного розшуку. На місце події виїхала слідчо-оперативна група. В ході оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до вчиненого причетний ОСОБА_12 , який був затриманий в м. Умань. Особисто він з ОСОБА_12 не спілкувався та раніше з ним знайомий не був, не бачив його. Кірм цього, також було встановлено, що причетні, ще дві інші особи, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і вони знаходяться в м. Києві. Вказана інформація надійшла від працівників карного розшуку, які працювали над даною справою. Через декілька днів, два-три, він, працівник карного розшуку ОСОБА_79 та два працівники управління карного розшуку ОСОБА_80 та інший працівник, імені якого він також не пам`ятає, виїхали на службовому автомобілі в м. Київ. На другий чи на третій день, перебування в м. Київ, в одному з під`їздів будинку, в районі Троєщини, були затримані ОСОБА_32 та ОСОБА_50 . Затримання було здійснено в вечірній час, після п`ятої години, можливо о 20 годині. Під час затримання були присутні працівники карного розшуку ОСОБА_81 , інший ОСОБА_82 , загалом їх було четверо, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх родичі, які вийшли на майданчик у під`їзді, тому, що він подзвонив у дзвінок, сусіди. При затриманні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фізична сила не застосовувалась, вогнепальна зброя не застосовувалась і її ні в кого не було, застосовані спецзасоби - кайданки. Після затримання вийшли їх родичі, викликали міліцію, тому що не повірили, що вони працівники міліції, не дивлячись на те, що працівники управління карного розшуку представлялись працівниками міліції. Одягнені вони були в цивільному одязі, викликали ще наряд міліції м. Києва. Приїхали працівники міліції і вони всі разом з затриманими поїхали в опорний пункт на Троєщині. Там він особисто написав рапорт в зв`язку з чим вони знаходились в м. Київ і чого затримували даних осіб. В рапорті зазначив, що вони підозрюються у скоєнні злочину на певній території, написав хто він, серію та номер свого посвідчення. Після цього вони виїхали в місто Жашків, а з моменту затримання пройшла година часу. В м. Жашків їхали одним автомобілем. В автомобілі водій і він сиділи спереду, а четверо осіб сиділи ззаду. На затриманих він особисто тілесних ушкоджень не бачив. В м. Жашків вони приїхали приблизно о півночі. В ОСОБА_83 він і ОСОБА_79 опитали даних осіб, кого конкретно опитував він не пам`ятає. Які саме покази давала особа він дослівно не пам`ятає, але якщо відбирали пояснення, то напевно вони вказували про обставини вчинення злочину. Будь-яких інших слідчих дій він з затриманими не проводив. Чи відбирав в когось з них явку з повинною не пам`ятає. Протокол затримання вони не складали, можливо складав слідчий в м. Жашків, він особисто не складав та не пам`ятає хто це робив. Особистий огляд затриманих ним не проводився і наслідки такого огляду йому невідомі. На момент затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кримінальна справа вже була порушена. Після того як вони приїхали в м. Жашків, затриманих доставили в кабінет карного розшуку. При ньому вони там знаходились години дві. Після цього ОСОБА_11 і ОСОБА_10 залишились в райвідділі, а вони поїхали відпочивати. Він залишив райвідділ приблизно о першій годині ночі чи о пів на другу. Він особисто з потерпілими не спілкувався;

- показаннями свідка ОСОБА_84 , який показав, що потерпілі у справі є його сусідами. Сусіди проживали втрьох, а саме господар, який є громадянином іншої держави, його дружина та дочка. Разаві, чоловік потерпілої, розмовляв російською мовою. Чи розмовляв українською йому невідомо, він з ним часто не спілкувався. Вночі він чув, що в сусідів був гуркіт, але йому було відомо, що сусід робив ремонт, а тому він не звернув на це уваги. Крім цього він чув з чужих слів, що в ОСОБА_34 конфлікт з ОСОБА_39 . Потім їх було запрошено в якості понятих, і йому відомо тільки зі слів підсудних, що вони зайшли в квартиру до сусідів та побили господара ОСОБА_34 . Дана слідча дія відбувалася і на трасі, де підсудні показували звідки саме вони приїхали, за будинком, де підсудні показували звідки вони заходили в будинок, на площадці в будинку та безпосередньо в квартирі потерпілих. Підсудні в квартирі потерпілих пояснювали, як вони заходили, вимкнули світло, а саме шляхом відмикання пробки у щитовій. З квартири вийшов господар і вони розбиралися з ним. Говорили, що побили потерпілих через сестру, але він точно цього не пам`ятає. Крім цього, підсудні говорили, що вони били господара коли він вийшов в коридор з викруткою лагодити світло, а його дочку не чіпали.Про те, що потерпілий ОСОБА_34 виходив в коридор, підтвердив і сам потерпілий. Підсудних під час цієї слідчої дії заводили по одному і кожен з них розповідав про події, які відбувалися. Покази підсудних між собою не різнилися. В ході даної слідчої дії в квартирі були присутні троє потерпілих. Підсудні зайшли в квартиру, розповідали про події, ходили по кімнатах, на кухню заходили, в зал заходили. Працівники міліції ставили запитання підсудним. Про те, що підсудні були в масках вони не розповідали. У їх присутності працівники міліції морального та фізичного тиску на підсудних не чинили. Працівники міліції одразу на місці складали протокол, він його підписував та читав, знайомився з ним. Підсудні також розписувалися в протоколі одразу на місці. В протоколі все було зазначено вірно, саме так як розповідали підсудні і будь-яких зауважень до протоколу не було. Однак у разі наявності зауважень він би про них зазначив в протоколі. Підтверджує, що підпис в протоколі слідчої дії належить йому. Крім протоколу він більше нічого не підписував. Слідчий приїздив до сільської ради і запитував чи підтверджує він те, що записано він підтвердив і підписав. Під час відтворення на одному із підсудних була пошкоджена куртка, але наявність травм на підсудних він не пам`ятає. В потерпілих було все нормально і він ніяких травм в них не бачив. Раніше він потерпілих бачив, однак після цих подій вони змінили місце проживання і він їх не бачив, а лише їх дочка та мати декілька разів навідувалися в квартиру;
- показаннями свідка ОСОБА_85 , яка показала, що вони купили в ОСОБА_34 квартиру. З приводу цього була укладена кредитна угода, з участю Черкаської спілки допомоги житла. Ця кредитна угода оформлялася кілька місяців, ОСОБА_34 отримали кошти до Нового Року, а почали все оформляти в вересні місяці. Тобто, за даною угодою було оформлено цільовий кредит у 80 тисяч гривень та 40 тисяч за квартиру. Кошти були перераховані на рахунок потерпілих. ОСОБА_86 квартиру вони вселилися за день до події. До цього часу вони сплачують за це кредит. В селі всім було відомо про продаж квартири ОСОБА_34 і вони цю обставину не приховували. Про те, що відбувалася бійка в квартирі потерпілих, вони не чули, чули якийсь шум але не придали цьому значення. Вона конкретно нікого з підсудних на місці події не бачила. Після цих подій, громадянка Разаві зайшла до них з ОСОБА_87 і з їх телефону було викликано працівників міліції. При цьому ОСОБА_88 нічого не розповідала, була в стані легкого шоку, лише повідомила, що їх побили та попросила терміново зателефонувати їх родичам і в міліцію. Після виклику міліції ОСОБА_89 одразу повернулася до себе в квартиру, а вона залишилася дома. Разаві ОСОБА_89 говорила, що у вчиненому підозрюють братів ОСОБА_90 . На ОСОБА_91 слідів побиття вона не бачила, але й не роздивлялася її, сама була в стані легкого шоку, оскільки була вагітна. Вона бачила, що в ОСОБА_92 було розбите обличчя, в крові. Мотиви конфлікту ОСОБА_88 не розповідала, знаходилася в неї в квартирі недовго. Після телефонного дзвінка вона одразу повернулася до себе в квартиру, оскільки як вона зрозуміла в квартирі був її чоловік і йому було погано. Їй відомо про конфлікти які виникали раніше між ОСОБА_34 та ОСОБА_39 . ОСОБА_13 звернулася до неї з проханням зателефонувати до родичів і в міліцію, оскільки в них в квартирі в стаціонарному телефоні був обрізаний провід. Вона спілкувалася з чоловіком ОСОБА_34 , він розмовляв більше російською мовою, українською мовою володіє та розуміє її. Де зараз знаходяться потерпілі їй невідомо;
- показаннями свідка ОСОБА_93 , який показав, що прийшовши на роботу йому повідомили, що в селі Острожани Жашківського району було скоєно розбійний напад на родину ОСОБА_34 . В ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до даного злочину можуть бути причетні підсудні ОСОБА_11 і ОСОБА_10 . Була отримана інформація, що на даний час вони перебувають в місті Києві, вказівка здійснити виїзд за місцем знаходження підсудних та затримати їх. Ними було здійснено виїзд в місто Київ де підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було затримано і доставлено до Жашківського районного відділу. В Київ виїзджало чотири чоловіки: ОСОБА_94 , ОСОБА_81 , це працівник обласного управління карного розшуку, і ОСОБА_95 , по батькові не пам`ятає, теж працівник обласного управління карного розшуку, загалом чотири особи. Слідчий у даній справі з ними не їздив. При затриманні вони представилися, як працівники міліції, зброю не застосовували, оскільки не отримували її. У разі, якщо надходить інформація про те, що злочинець озброєний звичайно видається зброя, у них такої інформації не було і зброя не видавалася. В ході затримання, в зв`язку з опором до підсудних були застосовані кайданки. Йому достаменно не відомо, чому в м. Києві, під час затримання люди викликали міліцію, але припускає, що в зв`язку з тим, що вони були в цивільному одязі та проводили затримання осіб. Одразу після затримання підсудних було доправлено в відділ в місті Києві, тому що викликали працівників міліції, а потім до м. Жашків. Він затримував ОСОБА_11 . Коли було проведено затримання підсудних, о котрій годині він сказати не може, оскільки пройшло багато часу. Слідів побиття на підсудних в момент затримання він не бачив. Він особисто обшук затриманих не проводив та нічого в них не вилучав. О котрій саме годині, навіть приблизно, доставили затриманих до Жашківського райвідділу, він сказати не може. Коли доставили затриманих в райвідділ він відбирав пояснення, в кого конкретно і скільки це зайняло часу не пам`ятає. Також йому не відомо скільки часу підсудні перебували в райвідділі. Статус затриманих підсудні набули в райвідділі, де слідчий складав процесуальні документи та роз`яснював їм права. Пояснення він передав слідчому і їх суть на даний час вже не пам`ятає, з затриманими він більше не працював. Явку з повинною підсудні писали самостійно. Він також відбирав явку з повинною, але в кого саме із затриманих він не пам`ятає. Чому на протоколі явки з повинною кров він не знає. Крім цього, він також приймав участь в слідчій дії відтворення обстановки та обставин події крадіжок з магазину. Було здійснено виїзд на місце де підсудний показав, в присутності слідчого, куди проникав і як саме. Відтворення проводилося в один день, в одному магазині, в якому декілька разів була крадіжка. Під час відтворення епізоду крадіжки в магазині були присутні окрім нього і підсудного, слідчий та двоє понятих. Участі при затриманні ОСОБА_12 він не брав. Відносно нього, за скаргами підсудних неодноразово проводилися перевірки. Крім цього, були перевірки і з приводу зникнення коштів та документів у затриманих, але його до відповідальності не притягували;
- показаннями свідка ОСОБА_96 , який показав, що він працює дільничним інспектором в с. Острожани, Жашківського району та працював на даній посаді 5 років до моменту вчинення злочину. Він був знайомий з сестрою підсудного ОСОБА_10 . ОСОБА_76 . В сім`ї ОСОБА_34 та ОСОБА_39 був конфлікт. Разаві скаржилась на дітей ОСОБА_39 , а ОСОБА_39 скаржилася на Разаві і він розглядав дані скарги та приймав по них рішення. Він не слідчий і не проводив ніяких слідчих дій з приводу конфлікту сім`ї ОСОБА_34 та ОСОБА_39 , лише розглядав заяви, проводив розмови як з ОСОБА_39 так і з ОСОБА_34 , опитував їх. Скарги надходили, ще до розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_34 і після розбійного нападу. ОСОБА_39 і ОСОБА_34 неодноразово писали заяви один на одного. Йому відомо зі слів жителів с. Острожани, що підсудний ОСОБА_41 незаконно проникли до ОСОБА_34 , забрали кошти, нанесли їм тілесні ушкодження. Безпосереднім свідком цих подій він не був. Він опитував всіх жителів села з приводу події розбійного нападу, встановлюючи свідків події, хто, що міг бачити. Підтвердив суду, що саме він складав постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_72 ;
- показаннями свідка ОСОБА_97 , який показав, що точної дати він не пам`ятає, на вулиці вже було тепло. Працівники міліції в с. Острожани запросили його бути понятим, роз`яснили його права та обов`язки. Спочатку підсудні показували на трасі звідки саме вони приїхали. Потім вони пішли до будинку, де проживає сім`я ОСОБА_98 . Йому саме так відоме прізвище потерпілих, так їх знають в селі. Вонизаходили з працівниками міліції в квартиру до потерпілих де підсудні показували та розказували, що вони робили, що брали з квартири. Пам`ятає, що підсудні повідомили про те, що з квартири потерпілих вони брали мобільний телефон. Працівник міліції фотографував. Вони заходили в кожну кімнату, де підсудні розповідали та показували про події, які відбувалися в квартирі. Про будь-які інші події підсудні не розповідали, як не розповідали і про те як потрапили в квартиру. Підсудних водили в квартиру кожного окремо і слідча дія з кожним з них тривала біля 15-20 хвилин. Після слідчої дії працівник міліції складав відповідні документи, які він читав. В протоколі було відображено все вірно, тому, що як би в протоколі були зазначені неправильні дані він би його не підписав. Протоколи писались там на місці. Чи були зауваження до протоколу він сказати не може, однак в протоколі було зазначено все, що відбувалося. Він бачив, що в ОСОБА_38 була пошкоджена куртка, тілесних ушкоджень не бачив. В їх присутності ніякого тиску на підсудних працівники міліції не чинили. В Жашківський райвідділ міліції їх не викликали, лише в суд. До нього додому приїздив слідчий та опитував його і він прямо там на капоті автомобіля, біля сільської ради, підписав документи. Протоколи, які він підписував були надруковані, він їх прочитав і підписав. Про конфлікт між сім`ями ОСОБА_34 та ОСОБА_39 йому нічого не відомо, він лише знає, що вони сусіди;

- показаннями свідка ОСОБА_99 , яка показала, що вона жила по сусідству з потерпілими. Коли вона купила квартиру та заселилася в будинок ОСОБА_34 ще не було, а потім, приблизно через півтора місяці, переїхали з м. Київ потерпілі. Квартира потерпілих знаходиться під її квартирою, двокімнатна, така сама як в неї, але проживали потерпілі напроти неї, в квартирі своєї тітки, трикімнатній. Вона в квартирі потерпілих ніколи не була. В неї з потерпілими були неприязні відносини. ОСОБА_13 , її чоловік та донька постійно ображали її та її дітей. Всі конфлікти почалися з того дня коли вони з`явилися в квартирі і тривали близько 3 років. Потерпілі писали заяви на неї та на її дітей в різні інстанції в 2008, 2009 році. Погрожували, що позбавлять її батьківських прав та заберуть дітей, щоб вона не отримувала на них кошти. Перевірки були неодноразово, але причин забрати в неї дітей не було встановлено. Вона неодноразово з даного приводу також зверталася до дільничного інспектора, отримувала відповіді на свої звернення. Їм завжди не подобалося те, що її діти бігають, те, що діти шумлять, тому, що вони хочуть спати. Потім почалося з того, що вона на роботі, а вони о 21 годині замикають під`їзд. Оскільки вона працювала в кафе в с. Конела, за 5 кілометрів від с. Острожани, поверталася додому після 21 години, приходила з роботи, під`їзд закритий і до квартири вона потрапити не може. Стукала їм у вікно, через те, що вони жили на першому поверсі, а вона на другому поверсі. Разаві ОСОБА_89 їй під`їзд не відчинила. На другий день, вона переночувала в сусідки, знайомої, в іншому будинку. Через деякий час до неї на роботу прийшов її одинадцятирічний син, та повідомив, що не встигла зайти в під`їзд, а двоє дітей уже були в квартирі. Вона пішла додому, стукала потерпілим у вікно, але вони двері не відчинили і вона була змушена вибити вікно в під`їзді та відчинити двері. В зв`язку з цим потерпілі звернулися в міліцію. Саме з цього дня розпочалися постійні конфлікти. Дійшло до того, що вони її побили в під`їзді та викручували замок в її квартирі. За такі дії вони були покарані лише штрафом в розмірі 51 гривня. Вона зверталася в сільську раду неодноразово, дільничному писала заяви на потерпілих. Відповідь була одна, що не виявлено ніяких правопорушень. 24 січня 2010 року вони її побили в під`їзді, в зв`язку з чим вона написала заяву дільничному. Через декілька днів дільничий приїхав та просив їх помиритися. Також, голова сільської ради приходила та говорила щоб вони помирилися. В той день потерпілі її побили в під`їзді. Все це бачила її сусідка, ОСОБА_100 , вона також сиділа в квартирі коли приїхав ОСОБА_30 . Вона про цей випадок розповіла ОСОБА_45 в цей же день і він сам бачив, що з нею. Вона вказувала ОСОБА_45 , що саме потерпілі ОСОБА_34 її побили. В суд та за медичною допомогою вона не зверталася, освідування не проводила тому, що не знала що це потрібно робити. Вона не чинила неправомірних дій відносно потерпілих, але зверталася з даного приводу у відповідні органи. 24 січня 2010 року брат приходив до потерпілих, сім`ї ОСОБА_34 , щоб поговорити, але вони не відчинили двері. В той день ОСОБА_30 напевне потерпілих не бачив, побув у неї та пішов додому. До цього дня вона братам про конфлікти з ОСОБА_34 не розповідала. Братам про всі ці конфлікти стало відомо коли вона про це розповідала в суді в м. Жашкові. 30 січня 2010 року донька потерпілих образила її сина ОСОБА_101 і він подзвонив дядьку ОСОБА_45 та повідомив, що сусідка побила його в під`їзді. Крім цього, син також повідомляв, що потерпілі побили її 24.01.2010 року. Брат мав намір лише поговорити з ними. В селі всі знали, що сім`я ОСОБА_34 продали квартиру і кому саме також, і вона також про це знала. Приходили покупці дивитися квартиру потерпілих в селі висіло декілька оголошень про продаж квартири. За два місяці до цих подій, приходив до потерпілих батько тих людей, які купили квартиру в Разаві та сварився з ними з приводу того, що вони не звільняють квартиру. Вона нікому не повідомляла про продаж квартири ОСОБА_34 , ціну за яку продали квартиру вона не знала. На той час, коли сталися ці події вона працювала в кафе-барі с. Конела, але саме в цей день в неї був вихідний і вона була дома. Про те, що сталося з сім`єю ОСОБА_34 їй повідомив дільничний інспектор 31 січня 2010 року. Крім цього, вона також про те, що сталося чула від сусідів, зокрема від ОСОБА_102 . В той, день коли побили потерпілих вона ніяких сторонніх шумів в їх квартирі не чула, з братом по телефону не розмовляла і в той день до неї ніхто не приходив. В цей вечір вона телефонувала дільничному інспектору через шум у під`їзді, хтось декілька разів стукав в її двері. Потерпілі і раніше стукали в її двері, саме вони оскільки більше не було кому. Потерпілих вона не бачила 30 січня 2010 року і після того не бачила, лише через декілька днів бачила їх доньку. Світло в неї в той день вимикалося, приблизно о 23 год., оскільки мати потерпілих викрутила їй пробку. Вона з даного приводу в під`їзд не виходила. Вона в той вечір дивилась телевізор, діти спали, а після того як в неї в квартирі зникло світло, вона лягла відпочивати. 30 січня 2010 року, вже після опівночі, тобто вже фактично 31 січня 2010 року до неї приходили два працівники міліції та запитували чи не чула вона будь-якого шуму та де її брати. При цьому працівники міліції нічого не пояснювали, лише повідомили, що вони відбирають у всіх пояснення з приводу подій, які сталися в потерпілих, а саме через конфлікт, який виник в сім`ї ОСОБА_34 . Працівники міліції також запитували її де проживають її брати. Двері в цей час в квартиру ОСОБА_34 були закриті. Вона відповіла, що нічого не чула і що брати її на роботі в м. Умань. До своїх братів вона не телефонувала і не знала, що її брати до цього були причетні. В братів вона не бачила ніяких цінних речей. З матір`ю ОСОБА_13 вона розмовляла на другий день, коли вона прийшла до своєї доньки. Вона дізналась, що саме мати ОСОБА_13 викрутила пробку, вона сама їй про це сказала, в зв`язку з чим в неї в квартирі не було світла. Коли мати потерпілої прийшла до неї 31 січня 2010 року то кричала до неї, ображала її, погрожувала їй за те, як вона повідомила, що її брати побили її доньку ОСОБА_103 . Телефонувала вона до братів першого лютого 2010 року і ОСОБА_104 сказав, що вони нічого не знають про ці події з сім`єю ОСОБА_34 ;
- даними протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_105 , який було оголошено в ході судового слідства з урахуванням положень п.1 ч.І ст.306 КПК України, відповідно до якого свідок на досудовому слідстві показав, що він проживає в АДРЕСА_4 . Працює водієм таксі на підприємстві «Бліц таксі». Він керує на даний час автомобілем ВАЗ 2109, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керує по дорученню і купив його восени 2007 року. На вказаному підприємстві працює біля 2-х років. Постійно працював на вказаному автомобілі. Приблизно на початку серпня 2009 року в обідню перерву, йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_106 і сказав, щоб він приїхав в с. Гродзеве Уманського району та забрав двох пасажирів, його знайомих. Також ОСОБА_107 сказав, що сам розрахується за виклик. Він знає ОСОБА_108 біля 20 років, знає, що той займається сільським господарством, а саме вирощує зернові культури та є приватним підприємцем, проживає в с. Гродзеве Уманського району. Він відразу, приблизно за 15 хвилин приїхав в дане село і взяв там двох пасажирів, а саме двох чоловіків, яких раніше не знав. ОСОБА_107 їх познайомив. Один із хлопців назвався ОСОБА_109 , який був вище середнього зросту, середньої тіло будови, волосся чорного кольору, розмовляв українською мовою. Інший хлопець назвався ОСОБА_110 , який був високого зросту, худощавої тілобудови, волосся світле. Вони сіли в його автомобіль і ОСОБА_107 сказав, щоб він відвіз даних чоловіків в центр м. Умань. Вони втрьох приїхали в м. Умань. По приїзду ОСОБА_30 вказав на готель «Умань» і сказав, щоб він зупинив автомобіль. Вони вдвох вийшли з автомобіля, а через деякий час йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_106 і сказав, що залишив ОСОБА_45 його номер мобільного телефону, щоб коли тому буде необхідно, він підвіз його, куди йому буде необхідно. Приблизно через місяць йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_30 і попросив, щоб він відвіз його з м. Умань в с. Конела Жашківського району. Він погодився і забрав його біля магазину «Уманчанка» в м. Умань. Це було біля 20 години. Він відвіз його самого в с. Конела до одного з будинків, на який може вказати. По приїзду ОСОБА_30 розрахувався і він поїхав в м. Умань. Коли приїхав в с. Конела, то з подвір`я вийшла незнайома йому жінка і ОСОБА_30 сказав, що це його мати. Після даної поїздки, він ще один раз возив ОСОБА_38 з м. Умань в с. Конела. 30 січня 2010 року, біля 18 години йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_30 і попросив, щоб він приїхав в с. Конела, забрав там ОСОБА_111 , з яким він познайомився в с. Гродзеве і відвіз в м. Умань на автовокзал, пояснивши, що той поїде в м. Київ на роботу. Він відповів, що зараз не може. Тоді ОСОБА_30 сказав, що він може під`їхати біля 20 години 30 хвилин. Він приїхав біля 20 години 45 хвилин в с. Конела до домоволодіння, де проживав ОСОБА_30 . До автомобіля вийшли ОСОБА_30 , ОСОБА_104 та ще один хлопець, якого він упізнав, оскільки раніше декілька раз підвозив його з м. Умань в с. Гереженівка Уманського району. Даний хлопець сказав, що його звати ОСОБА_28 . ОСОБА_28 вище середнього зросту. Він запитав чи у них є гроші на поїздку і тоді ОСОБА_30 сказав, що у нього є лише 80 гривень і що необхідно поїхати до його сестри в сусіднє село і взяти у неї гроші. Він погодився і тоді вони втрьох сіли в його автомобіль. ОСОБА_30 сів спереду, ОСОБА_28 сидів позаду нього, а ОСОБА_104 сидів справа на задньому сидінні. Найнижчий із даних трьох чоловік був ОСОБА_30 , ростом біля 170 см. Був одягнений в чорну коротку куртку з капюшоном чорного кольору, по краям на капюшоні хутро сірого кольору. Одягнений в джинси чорного кольору. Середнього зросту серед них був ОСОБА_28 , біля 175 см. Був одягнений в довгу темну куртку. Найвищий ОСОБА_104 , ростом біля 190 см. Був одягнений в темну куртку. В чому були ще одягнені та взуті ОСОБА_28 та ОСОБА_104 він не бачив, оскільки ті сиділи позаду. На голові у ОСОБА_38 та ОСОБА_111 були кепки типу «блайзер» темного кольору. Чи були на них написи він не бачив. ОСОБА_28 був в капюшоні. ОСОБА_30 сказав, щоб він виїхав стару трасу Київ-Одеса і повернув в с. Конела ліворуч. По виїзду з с. Конела, минаючи автозаправку, ОСОБА_30 вказав на поворот ліворуч. Вони проїхали біля 3-х кілометрів і він побачив село. Назву він не пам`ятає. Вони доїхали до одного з двоповерхових будинків. Як сказав ОСОБА_30 , це була школа. Він зупинив автомобіль на перехресті. По переду він побачив, що в будинку культури йде дискотека. По приїзду, ОСОБА_30 сказав, щоб він чекав саме тут, а вони підуть по гроші. ОСОБА_30 , ОСОБА_104 та ОСОБА_28 вийшли з автомобіля і пішли по вулиці донизу ОСОБА_112 біля 30 хвилин. Це було вже 22 години 20 хвилин. Він зателефонував до ОСОБА_38 і запитав де той. ОСОБА_30 відповів, що прийде через 5 хвилин. Коли пройшло 5 хвилин, він знову зателефонував до ОСОБА_38 і той сказав, що вони вже підходять до його автомобіля. Він відчинив водійські двері і подивившись назад, побачив чотири силуети і закрив двері. Він чітко бачив, що було чотири силуети. Через хвилину прийшли ОСОБА_30 , ОСОБА_104 та ОСОБА_28 і сіли в автомобіль в такому ж порядку як і сиділи до приїзду. Куди зник четвертий він не бачив. Чи несли вони щось із собою він не бачив. Він запитав у ОСОБА_38 чи взяв той гроші. На це ОСОБА_30 дав йому гроші в сумі 130 гривень купюрами: одна 50 гривень нового зразка, дві по 20 гривень, а решту по 10 гривень і всі нового зразка. Він сказав, що чекав біля години і щоб ОСОБА_30 дав, ще 20 гривень, але той сказав, що у нього немає грошей, оскільки залишились лише гроші в м. Київ. Вони стояли біля 1 хвилини і ОСОБА_30 сказав, щоб він їхав в м. Умань і що вони їдуть втрьох. Вони виїхали на стару автодорогу Київ-Одеса і поїхали в напрямку м. Умань. Хлопці позаду весь час про щось тихо говорили, а ОСОБА_30 по мобільному телефону з кимось говорив, як він зрозумів з якоюсь дівчиною. По дорозі ОСОБА_30 сказав, щоб він завіз їх в с. Гереженівка. Він відповів, щоб той доплатив ще 30 гривень і тоді він їх відвезе, але ОСОБА_30 сказав, що грошей немає. Тоді він відвіз їх на автовокзал в м. Умань, де вони втрьох вийшли. При собі у даних хлопців не було нічого ні в с. Конела, ні в с. Острожани. З собою в м. Умань вони теж нічого не везли. Після приїзду на автовокзал він сам поїхав додому. Хлопці говорили, що поїдуть в м. Київ, на роботу. Що вони робили на автовокзалі, він не бачив. Про те, що дані чоловіки скоїли злочин він не знав і вони йому нічого про це не говорили ( т. 1 а.с. 34-35);

- даними протоколу огляду місця події від 30.01.2010 року та таблицями зображень до нього, відповідно до якого оглянуто та зафіксовано місце події, а саме: в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було вчинено розбійний напад на сім`ю ОСОБА_34 . В ході огляду, в кухні, на коврику виявлено пляму темно-бурого кольору, схожу на кров, ніж з дерев`яною ручкою, лезо з однієї сторони загострене, із слідами зламу в передній частині. Оглядом встановлено, що в спільній кімнаті на підлозі хаотично розкидані різні папери, в кімнаті виявлено пластмасовий дипломат чорного кольору. На момент виявлення дипломат у відкритому стані, в дипломаті знаходиться уламок передньої частини леза ножа, загострений з однієї сторони. В спальній кімнаті виявлено плями бурого кольору ( т. 1 а.с.3-17);

- даними протоколу добровільної видачі від 02.02.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_12 видав мобільний телефон марки «Нокіа 6303с», імеі НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору та портмане чоловіче, шкіряне чорного кольору, на застібці з металічною вставкою з написом «KARYA». При цьому, ОСОБА_12 пояснив, що дані речі він відкрито викрав спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_44 з квартири, яка розміщена в двоповерховому будинку в одному із сіл Жашківського району 30.01.2010 року близько 23 год. ( т. 1 а.с. 41), що відповідає показам потерпілих, які вказують на викрадення саме даних речей та підтверджує вчинення злочину підсудними;

- даними протоколу добровільної видачі від 02.02.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_12 добровільно видав: DVD програвач марки «Panasonic S49», серійний номер знищено, документи: диплом, реєстраційний № НОМЕР_4 , диплом НОМЕР_5 , додаток до диплому № НОМЕР_6 , паспорт громадянина Ірану, серії НОМЕР_7 , закордонний паспорт серії НОМЕР_8 , атестат про середню освіту, серії НОМЕР_9 , трудову книжку серії НОМЕР_10 , два заламінованих посвідчення з фотокарткою чоловіка заповнені іноземною мовою, посвідчення коричневого кольору у вигляді книжечки з фотокарткою чоловіка, заповнене іноземною мовою, студентський квиток № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_14 , посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_12 , посвідчення коричневого кольору у вигляді книжечки з фотокарткою жінки, заповнене іноземною мовою, студентський квиток № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_13 , коричневу записну книжку, свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_14 , посвідчення водія серії НОМЕР_15 , обгортку для паспорта, шнур до DVD програвача, дві рукавиці шкіряні чорного кольору. При цьому ОСОБА_12 пояснив, що DVD програвач, шнур до нього та документи він разом з ОСОБА_44 та ОСОБА_49 , мешканцем с. Конела Жашківського району відкрито викрав 30.01.2010 року в одному із помешкань громадян, яке знаходиться в с. Острожани Жашківського району. Шкіряні рукавички видав, оскільки саме в них був одягнений при скоєнні розбійного нападу ( т. 1 а.с. 39-40), що відповідає показам потерпілих, які вказують на викрадення саме даних речей та підтверджує вчинення злочину підсудними;

- даними протоколами відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2010 року з таблицями зображень до них, за участі підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 під час яких підсудні відтворили обстановку та обставини вчиненого ними розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_34 , який мав місце 30 січня 2010 року. При цьому підсудні вільно орієнтувалися в квартирі потерпілих, знали розташування кімнат та самостійно показували і розказували як саме вони вчинили напад на сім`ю ОСОБА_34 , який мав місце 30 січня 2010 року. Дані відображені в протоколах співпадають з показами потерпілих, свідків іншими матеріалами кримінальної справи, не суперечать їм, а навпаки повніше відтворюють обстановку та обставини розбійного нападу та доводять вчинення злочину саме підсудними ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 85-110) ;

- даними протоколу огляду предметів від 05.02.2010 року, відповідно до якого оглянуто документи, а саме: паспорт громадянки Ірану ОСОБА_16 , паспорт громадянина України ОСОБА_16 , два паспорти громадянина Ірану ОСОБА_17 , карточка про службу в армії ОСОБА_17 , національний код ОСОБА_17 , закордонний паспорт ОСОБА_16 , закордонний паспорт ОСОБА_18 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія ОСОБА_17 та талон до нього, трудова книжка ОСОБА_16 , атестат ОСОБА_16 , посвідка на постійне проживання ОСОБА_18 , диплом з училища, диплом з університету та вкладиш до нього, фотокопія про закінчення армії, фотокопія пропуску в банк, студентська картка Пиватбанку, студентський квиток ОСОБА_13 , студентський квиток ОСОБА_18 , пропуск в спорткомплекс, пропуск приватного підприємця в торгову мережу "Метро", добровільно видані ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Nokia 6303», чоловічий шкіряний гаманець, DVD програвач «Panasonic DVD-S49», шкіряні рукавички, добровільно видані ОСОБА_12 , пошкоджений зарядний пристрій до мобільного телефону, пошкоджений кухонний ніж та уламок леза до ножа, вилучені під час огляду місця події 30.01.2010 року, паперовий конверт зі слідами, паперовий конверт з відбитком пальця руки, паперовий конверт із зразками речовини бурого кольору, вилученими під час огляду місця події 30.01.2010 року; мобільний телефон Nokia 3500с із сім карткою Київстар НОМЕР_16 , вилучений під час особистого обшуку у ОСОБА_12 02.02.2010 року, мобільний телефон Motorola S118 з сім карткою Life, мобільний телефон SonyEricson КЗ30, з сім карткою Life, шкіряні рукавички, вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_113 03.02.2010 року ( т. 1 а.с. 121), та постановою про приєднання їх до матеріалів справи в якості речових доказів від 05.02.2010 року ( т. 1 а.с.122);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 77 мд від 25.03.2010 року, згідно якого Разаві Мохаммадрезу спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому основної фаланги IV пальця правої кисті, без зміщення уламків, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, струс головного мозку, забої м`яких тканин обличчя, садно носа, забійну рану зовнішнього слухового ходу правої вушної раковини, посттравматичний неврит правого слухового нерва зі зниженням слуху на праве вухо, забої тулуба, забій правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( т. 2 а.с.50-51);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 78 мд від 25.03.2010 року, згідно якого ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми правого ока, сукон`юктивального крововиливу в праве око з контузією слабкого ступеню правого ока, закритого перелому кісток носу в середній третині, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.с.55-57);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 95 мд від 13.04.2010 року, згідно якого ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, синця лиця, синців обох плечових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.с.61-62);

- даними висновку судової товарознавчої експертизи від 22.04.2010 року, відповідно до якого ринкова вартість станом на 30.01.2010 року ( з врахуванням зносу): цифрової фотокамери «Kodak V530» - 1692,80 грн., мобільного телефону «Samsung SGH L310» - 1664 грн., мобільного телефону «Nokia 1110»- 360 грн., мобільного телефону «Nokia 6303»- 1000 грн., зарядного пристрою до мобільного телефону- 13,50 грн., жіночої золотої сережки- 658,86 грн., жіночої золотої обручки- 1317,72 грн., чоловічої золотої обручки- 1756,96 грн., чоловічого шкіряного гаманця- 60 грн., DVD програвача «Panasonic DVD-S49»- 690 грн., загальною вартістю речей станом на 30.01.2010 року- 9213 грн. 84 коп. ( т. 2 а.с.70);

Не зважаючи на не визнання вини підсудним ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, по епізодах крадіжок товарно-матеріальних цінностей із магазину № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , в ніч на 4 вересня 2000 року та в ніч на 12 листопада 2000 року, суд вважає, що його вина у вчиненні цих злочинів, повністю доведена доказами зібраними в ході досудового слідства та досідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 04.09.2000 року та план-схемою, якими підтверджено факт проникнення в магазин № НОМЕР_1 Жашківського РАйСТ, який розташований в с. Конела Жашківського району Черкаської області через отвір в стелі та крадіжку товарів ( т. 1 а.с. 161-162);

- даними порівняльної відомості від 04.09.2000 року, відповідно до якої шляхом інвентаризації виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей в магазині № 42 в АДРЕСА_2 на суму 720 грн. 76 коп. ( т. 1 а.с. 180);

- даними інвентаризаційного опису товарно- матеріальних цінностей від 04.09.2000 року в магазині № 42 в с. Конела Жашківського району ( т. 1 а.с. 181-187);

- даними протоколу огляду місця події від 12.11.2000 року та фототаблицями до нього, якими підтверджено факт проникнення до магазину № НОМЕР_1 Жашківського РАйСТ, який розташований в с. Конела Жашківського району Черкаської області через овір в стелі та крадіжку товарів ( т. 1 а.с. 195-196);

- даними інвентаризаційного опису товарно- матеріальних цінностей від 12.11.2000 року в магазині № 42 в с. Конела Жашківського району ( т. 1 а.с. 207);

- даними акту повторної інвентаризації товарів і тари в магазині № 42 в с. Конела Жашківського району ( т. 1 а.с. 209);

- даними порівняльної відомості від 12.11.2000 року, відповідно до якої шляхом інвентаризації виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей в магазині № 42 в с. Конела Жашківського району на суму 844 грн. 26 коп. ( т. 1 а.с. 210-217);

- даними протоколом відтворення обстановки та обставин події від 19.02.2010 року за участю підсудного ОСОБА_10 та фототаблицями до нього, відповідно до якого він детально розповів та показав на місці, як саме він вчиняв крадіжки з магазину № 42 в с. Конела Жашківського району ( т. 2 а.с. 228-232). При цьому, підсудний ОСОБА_10 вільно орієнтувався в приміщенні магазину, чітко вказав, як саме проникав в магазин та, що ним викрадено. Крім цього, ОСОБА_10 під час відтворення зазначав про зміни, які відбулися в приміщенні магазину з моменту вчинення ним злочинів та до моменту проведення відтворення обстановки та обставин події, а саме вказував на те, що на момент вчинення крадіжки в стіні «підсобки», де на час проведення слідчої дії замурований отвір, було вікно. Дані показання свідчать про те, що ОСОБА_10 дійсно перебував всередині приміщення магазину, оскільки вікно підсобного приміщення з торгового залу не проглядається, згідно плану схеми ( т. 2 а.с. 162) і спростовує показання підсудного ОСОБА_10 дані ним під час розгляду справи щодо можливості знання обстановки в магазині на день вчинення крадіжок, що доводить про перебування його в складських приміщеннях та факт вчинення злочину саме підсудним ОСОБА_10 .

Суд вважає, що в діях ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 при вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України є кваліфікуюча ознака складу злочину вчинення злочину повторно, але оскільки ні прокурор ні інші учасники процесу не заявили клопотання про збільшення обсягу пред`явленого обвинувачення, а суд відповідно до ст. 275 КПК України розглядає справу тільки в межах пред`явленого обвинувачення, а тому оцінюючи зібрані по справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення доведеним.

Дії підсудного ОСОБА_12 суд кваліфікує:

- за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло;

Дії підсудного ОСОБА_114 суд кваліфікує:

- за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло;

- за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Дії підсудного ОСОБА_10 суд кваліфікує:

- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно з проникненням в приміщення;

- за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло;

- за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Посилання підсудного ОСОБА_11 на порушення правомірності створення слідчо-оперативної групи, що взагалі не передбачено нормами КПК (1960 року), винесення з даного питання розпорядження, а не постанови, як того вимагає ст. 119 КПК України, неповноважною особою, не надання постанови на ознайомлення підсудному та не роз`яснення підсудному права відводу слідчих ( т. 9 а.с. 139) спростовується наступним: створення слідчо-оперативної групи віднесено до компетенції начальника органу, до складу яуого входить як слідчі так і оперативні працівники. Розпорядження № 65 від 01.02.2010 року ( т. 1 а.с. 33) містить всі реквізити необхідні для прийняття рішення по суті. Вказане розпорядження ніким не скасоване та не змінене, винесене уповноваженою особою, а тому не може бути визнане судом неправомірним. Підсудний ОСОБА_11 знайомився з матеріалами кримінальної справи, про що маються в кримінальній справі відповідні відмітки ( т. 2 а.с. 147). Заяв щодо неправомірності дій органів досудового слідства підсудний не заявляв, кваліфікацію злочину не оспорював, будь-яких доповнень, заяв, клопотань, зауважень, в тому числі, з приводу оскарження розпорядження про створення слідчо-оперативної групи чи відводів будь-кому зі складу слідчо-оперативної групи не подавав, хоча не був позбавлений можливості це зробити.

Посилання підсудного ОСОБА_11 на порушення законності при винесенні постанов про порушення кримінальних справ, а саме не ознайомлення підсудного з постановами про порушення кримінальних справ та не вручення йому копій вказаних постанов ( т. 9 а.с. 143) спростовується наступним: в ході ознайомлення підсудним з матеріалами справи знайомився з постановами про порушення кримінальних справ відносно нього, мав можливість їх оспорити, однак не зробив цього, а навпаки в протоколі про пред`явлення обвинуваченому і його захиснику матеріалів справи власноручно зазначив, що з матеріалами справи ознайомився, заяв та клопотань немає, що на думку суду ще раз підтверджує відсутність порушень прав підсудного на ознайомлення та оскарження рішень, прийнятих в ході досудового слідства.

Посиланя підсудного ОСОБА_11 на незаконність затримання, а саме не оголошення прав та обов`язків, без достатніх підстав, з застосуванням грубої фізичної сили та зброї, незаконних методів слідства, з зазначенням в протоколі затримання дати затримання, яка не відповідає фактичному часу затримання ( т. 9 а.с. 141) та посилання підсудного ОСОБА_10 на тиск з боку працівників міліції при написанні ним явки з повинною спростовується наступним: відповідно до протоколу про затримання ( т. 1 а.с. 74-76) підсудний ОСОБА_11 був затриманий 3 лютого 2010 року об 11 год. 10 хв. в приміщенні Жашківського РВ УМВС в Черкаській області.

Допитані в якості свідків ОСОБА_115 та ОСОБА_116 , які були присутні 03.02.2010 року, при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю підсудного ОСОБА_11 в якості понятих, показали суду, що на проведення даної слідчої дії підсудні були доставлені всі одночасно. Згідно даних Уманського ІТТ від 30.09.2015 року ( т. 12 а.с. 134) слідчі дії з ОСОБА_12 за межами ІТТ проводилися зокрема 03.02.2010 року з 10 год. 30 хв. до 21 год. 15 хв., що відповідно підтверджує перебування підсудного ОСОБА_11 на відтворенні обстановки та обставин події, разом з іншими підсудними, саме 03.02.2010 року та спростовує факт його затримання в м. Київ 03.02.2010 року о 19 год. 30 хв.

Суд вважає, що покази свідка ОСОБА_117 в частині затримання підсудних в м. Києві у вечірній час, спростовується показами свідків ОСОБА_115 та ОСОБА_116 , які приведені вище, протоколом відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2010 року з підсудним ОСОБА_11 , в якому зазначено час проведення слідчої дії з 15 год. 35 хв. до 16 год. 05 хв., даними Уманського ІТТ від 30.09.2015 року ( т. 12 а.с. 134), відповідно до яких підсудний ОСОБА_11 був поміщений до ІТТ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області 03.02.2015 року. Вказані факти також спростовують посилання підсудного ОСОБА_11 на написання ним явки з повинною 03.02.2010 року з зазначеням невідповідної дати її написання та вчиненої під тиском. ( т. 1 а.с. 53). Доказів того, що при написанні підсудними явок з повинною було застосоване фізичне насилля на підсудних з боку працівників Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області судом не встановлено, та крім цього спростовується постановою про закриття кримінального провадження від 16.04.2014 року відносно працівників Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_117 ( т.10 а.с. 122-123).

Посилання підсудного ОСОБА_11 на порушення при проведенні відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2010 року а саме : слідча дія проведена не повноважною особою, порушено право підозрюваних на захист, зокрема участь захисника ОСОБА_12 була обов`язковою, відсутність закріплення та посвідчення процесуальної дії, не роз`яснення прав та обов`язків, тиск на підозрюваних з боку працівників міліції та вказівка на дії, які необхідно робити в ході відтворення обстаноки та обставин події, зазначення в протоколі відтворення обстановки та обставин події дати проведення слідчої дії, яка не відповідає фактичній даті її проведення, оскільки станом на 03.02.2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в м. Києві, а ОСОБА_12 утримувався в ІТТ м. Умань та для проведення слідчої дії не видавався спростовується наступним.

Слідчий ОСОБА_121 відповідно до розпорядження № 65 від 01.02.2010 року входить в склад слідчо-оперативної групи у кримінальній справі як старший групи, тобто мав право проводити слідчі дії в даній кримінальній справі ( т. 1 а.с. 33), що також спростовує і посилання підсудного ОСОБА_11 на порушення при допиті його як обвинуваченого від 12.02.2010 року в частині його проведення неповноважною особою, а саме слідчим ОСОБА_121 ( т. 9 а.с. 167), що в свою чергу не дає суду підстав вважати протокол таким, що не відповідає закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 КПК України ( в редакції 1960 року) участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов`язковою: у справах про злочини осіб, які через свої фізичні або

психічні вади (німі, глухі, сліпі тощо) не можуть самі реалізувати своє право на захист, - з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення або з моменту встановлення цих вад. Наявність вад в підсудного ОСОБА_12 встановлена актом амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 25.04.2012 року ( т. 4 а.с. 177-181-а). На момент призначення експертизи та в подальшому підсудний ОСОБА_12 був забезпечений адвокатом. Крім цього, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 повідомив суду, що будь-яких зауважень, претензій до працівників міліції при проведенні даних слідчих дій немає.

За результатми слідчої дії відтворення обстановки та обставин події від 03.02.2010 року складено протокол відтворення обстановки та обставин події за участю підсудного ОСОБА_11 , в якому маються підписи всіх учасників слідчої дії: понятих, підозрюваного, спеціаліста слідчого.

Вказаний протокол відтворення обстановки та обставин події підписаний понятими ОСОБА_116 , ОСОБА_115 , одразу після проведення слідчої дії, про що ними було дано покази при допиті в судовому засіданні. Посилання підсудного на покази вказаних осіб в частині підпису ними протоколу відтворення обстановки та обставин події за місцем свого проживання в інший день, спростовується показами самих свідків, які показали, що до Жашківського РВ УМВС України їх не викликали. До сільської ради приїхав слідчий та надав їм на підпис документ, який містив друкований текст, що на думку суду не може бути протоколами відтворення обстановки та обставин події, оскільки дані докази ( т. 1 а.с. 85-110) писані від руки, а не машинописним друком. Крім цього, свідки в судовому засіданні показали, що тиску з боку працівників міліції на підсудного ОСОБА_11 при відтворенні обстановки та обставин події не було, він добровільно все розповідав та показував при відтворенні обстановки та обставин події.

Суд критично оцінює показання підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в тій частині, що вони не мали наміру вчинити розбійний напад на сім`ю ОСОБА_34 з метою заволодіння майном та іншими матеріальними цінностями, а також документами, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які вони давали в ході досудового слідства та протоколи допиту яких, з урахуванням положень ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КК України, було оголошено в ході судового розгляду справи, при цьому сумнівів у суду з приводу даних показань не виникає, так як вони є послідовними та узгодженими між собою, не містять суперечностей та неточностей. Крім того, потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_13 були допитані в якості потерпілих в ході попереднього розгляду даної кримінальної справи в іншому складі суду і вони фактично давали ті ж показання, що і в ході досудового слідства, при цьому підсудні скористалися своїм правом задавати питання потерпілим, а тому не може розцінюватися судом, як порушення прав підсудних, даними протоколів відтворення обстановки та обставин події з участю підсудних та показаннями даними в суді свідками ОСОБА_115 та ОСОБА_122 , які були присутні при проведенні вказаних слідчих дій в якості понятих.

Суд вважає, що посилання підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на непричетність до вчинення злочинів та написання ними явок з повинною та проведення інших слідчих дій під тиском працівників міліції є ніщо іншим як намаганням підсудних уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки доказів наявності обставин, на які посилаються підсудні, суду не надано та судом не встановлено.

Зазначену вище позицію підсудних суд вважає такою, що має на меті ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих злочинів, передбачених саме ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.187 та ч.3 ст.357 КК України.

Призначаючи покарання підсудним, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особи підсудних, які по місцю проживання харакетризуються: підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 негативно, ОСОБА_12 за місцем проживання та в місцях попереднього ув`язнення характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання підсудному ОСОБА_12 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, знаходження на утриманні матері похилого віку.

Обставин, що обтяжують призначення покарання підсудному ОСОБА_12 суд не вбачає.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують призначення покарання підсудним ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд не вбачає.

При призначені покарання підсудному ОСОБА_12 суд враховує, що він раніше судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин, який Законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а тому з урахуванням всіх наведених вище обставин, вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить підсудному на праві приватної власності, з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Однак, при призначенні покарання підсудному суд також враховує і пом`якшуючі призначення покарання обставини, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, позитивну характеристику, його відношення до вчинених злочинів, засудження ним в судовому засіданні власної поведінки, які на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому вважає за можливе при призначенні основного покарання за ч. 3 ст. 187 КК України застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі. Призначення саме такого покарання є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних злочинів.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_11 , суд враховує, що підсудний будучи раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив кримінальні злочини, один з яких Законом віднесено до категорії тяжких злочинів, інший до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим від покарання, відсутності обставин, що пом`якшують призначення покарання, негативної характеристики, тому вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить підсудному на праві приватної власності, застосувавши при призначенні остаточного покарання положення ст. 72 КК України з поміщенням підсудного до кримінально-виконавчої установи. Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за нові злочини приєднати частково невідбуте покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2006 року.

При цьому, враховуючи, що на даний час закінчився строк давності притягнення підсудного ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.357 КК України, він підлягає звільненню від відбування покарання за вказаний злочин.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_10 суд враховує, що підсудний будучи раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив кримінальні злочини, два з яких Законом віднесено до категорії тяжких злочинів, інший до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим від покарання, відсутності обставин, що пом`якшують призначення покарання, негативної характеристики, тому вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить підсудному на праві приватної власності, застосувавши при призначенні остаточного покарання положення ст. 72 КК України з поміщенням підсудного до кримінально-виконавчої установи. Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за нові злочини приєднати частково невідбуте покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2006 року.

При цьому, враховуючи, що на даний час закінчився строк давності притягнення підсудного ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.357 КК України, він підлягає звільненню від відбування покарання за вказаний злочин.

Підстав для застосування до призначених покарань підсудним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов по справі, заявлений потерпілою ОСОБА_13 відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягає задоволенню частково, а саме на суму 20 000 грн, що на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань потерпілої, принципам розумності та справедливості та є реальним для відшкодування підсудними. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов по справі, заявлений потерпілим ОСОБА_14 відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, про стягнення матеріальної шкоди в сумі 52812 грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 400 000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме - матеріальна шкода підлягає стягненню в сумі 11 390 грн 94 коп., яка підтверджена доказами та спричинена діяннями підсудних, а моральна - на суму 30 000 грн., що на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань потерпілого, принципам справедливості та розумності та є реальною для відшкодування. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов по справі, заявлений потерпілою ОСОБА_15 відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягає задоволенню частково, а саме на суму 20 000 грн, що на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань потерпілої, принципам справедливості та розумності та є реальним для відшкодування. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов по справі, заявлений Жашківським РАйСТ про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1565 грн. 02 коп. підлягає до задоволення, оскільки повністю підтверджений матеріалами справи.

Судових витрат у справі немає.

Долю речових доказів вирішити відповідно ст.81 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України на підставі ч. 1 ст. 69 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням до кримінально виконавчої установи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_12 рахувати з моменту затримання, а саме з 2 лютого 2010 року.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 187 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі, що при складанні покарань відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі.

З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити до відбування покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі приєднати частково невідбуте покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2006 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_11 у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання, а саме з 3 лютого 2010 року.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 187 КК України -у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі, що при складанні покарань відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі.

З урахуванням положень п.2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання ОСОБА_10 у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна приєднати частково невідбуте покарання за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2006 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_10 у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Початок відбування покарання засудженому ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання, а саме з 3 лютого 2010 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 11 390 грн. 94 коп. та 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 41 390 (сорок одну тисячу триста дев`яносто ) гривень 94 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_15 моральну шкоду в сумі по 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., кожній.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Жашківського районного споживчого товариства матеріальну шкоду в сумі 1565 ( одна тисяча п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 02 коп.

Речові докази у справі:

- паспорт громадянки Ірану ОСОБА_16 , паспорт громадянина України ОСОБА_16 , два паспорти громадянина Ірану ОСОБА_17 , карточка про службу в армії ОСОБА_17 , національний код ОСОБА_17 , закордонний паспорт ОСОБА_13 закордонний паспорт ОСОБА_17 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія ОСОБА_17 та талон до нього, трудова книжка ОСОБА_16 , атестат ОСОБА_16 , посвідка на постійне проживання ОСОБА_18 , диплом з училища, диплом з університету та вкладиш до нього, фотокопія про закінчення армії, фотокопія пропуску в банк, студентська картка Приватбанку, студентський квиток ОСОБА_16 , студентський квиток ОСОБА_18 , пропуск в спорткомплекс, пропуск приватного підприємця в торгову мережу "Метро", які передано потерпілій ОСОБА_16 , залишити потерпілій за належністю, звільнивши її від схоронної розписки;

- мобільний телефон «Nokia 6303», чоловічий шкіряний гаманець, DVD програвач «Panasonic DVD-S49», зарядний пристрій до мобільного телефону, які повернуто потерпілій ОСОБА_15 , залишити потерпілій за належністю;

- паперовий конверт зі слідом пальця руки, вилучений при ОМП 31.01.2010 року в домоволодінні ОСОБА_17 , паперовий конверт із зразками змиву крові, вилучений з східців під`їзду при ОМП 31.01.2010 року с. Острожани, паперовий конверт із зразками змиву крові вилучений при ОМП 31.01.2010 року в домоволодінні ОСОБА_17 , пошкоджений кухонний ніж та уламок леза до ножа, поліетиленовий упаковочний матеріал, вилучений з кімнати АДРЕСА_5 31.01.2010 року, гіпсові зліпки слідів низу взуття, вилучені при ОМП 31.01.2010 року, капець на ліву ногу, вилучений між 1 та 2 поверхом в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_6 31.01.2010 року, капець на праву ногу, вилучений між 1 та 2 поверхом в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_6 31.01.2010 року, сліди низу взуття на трьох відрізках паперу та три відрізка дактилоплівки з зафіксованими слідами низу взуття, вилучені при проведенні ОМП в с. Острожани 31.01.2010 року, уламок скла зі слідами матеріалу та речовиною бурого кольору, вилучені з підлоги під`їзду між 1 та 2 поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_7 , недопалок, вилучений з підлоги під`їзду між 1 та 2 поверхами в під`їзді будинку між 1 та 2 поверхами будинку АДРЕСА_7 31.01.2010 року, змиви речовини бурого кольору з підлоги під`їзду між 1 та 2 поверхами в першому під`їзді будинку АДРЕСА_6 31.01.2010 року, мікронакладення з полімерного чемодану з кімнати № 3 квартири АДРЕСА_8 31.01.2010 року, частки матеріалу чорного кольору, вилучені з підлоги в квартирі АДРЕСА_8 31.01.2010 року, зразки нігтів з правої руки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані 31 січня 2010 року, зразки нігтів з правої руки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані 31 січня 2010 року, зразки нігтів з лівої руки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані 31 січня 2010 року, зразки нігтів з лівої руки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відібрані 31 січня 2010 року, штани захисного кольору, пакет темного кольору в якому містяться шкіряні рукавиці ( права та ліва), пакет червоно-білого кольору в якому містяться шкіряні рукавиці ( права та ліва), прозорий пакет в якому міститься сім карта «Лайф», які передано в кімнату зберігання речових доказів Жашківського РВ ГУМВС України в Черкаській області, знищити;

- мобільний телефон «Nokia 3500с» із сім картою «Київстар» НОМЕР_16 , шкіряні рукавички, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Жашківського РВ ГУМВС України в Черкаській області, повернути ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Черкаської області через Монастирищенський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення учасниками процесу, а засудженими - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3