02.11.2015
Справа №642/1086/15к
Провадження №1кс/642/2699/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 листопада 2015 р. Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_3 про скасування арешту на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:
22 жовтня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 з проханням скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 р. про арешт квартири АДРЕСА_1 , яка є незаконною та такою, що втратила свою актуальність.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначено, що 22.04.2014 р. між ним та ОСОБА_4 , як позичальником, був укладений договір позики, відповідно якого він передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 228400 гр.. Для забезпечення виконання вказаного договору між ними був укладений договір іпотеки від 25.04.15 р.. Даний договір ОСОБА_4 не виконав. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2015 р. та рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки на його, ОСОБА_3 , користь.

28 жовтня 2015 р. ОСОБА_3 у судовому засіданні своє клопотання підтримав. Тоді ж судовий розгляд був відкладений на 02 листопада 2015 р. у зв`язку з викликом власника квартири ОСОБА_4 ..

02 листопада 2015 р. ОСОБА_4 у судове засідання з`явився.

ОСОБА_3 до суду не прибув та надав до канцелярії суду заяву з проханням закінчити розгляд справи без його участі, оскільки ним надані пояснення з приводу заявленого клопотання, і він не може бути присутнім у судовому засіданні через особисті обставини.

Виходячи з викладеного та вимог ст. ст. 172. 174 КПК України, суд вирішив закінчити розгляд клопотання за відсутністю заявника ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_3 заволодів квартирою шляхом шахрайства і що кримінальне провадження з цього приводу не закінчене. Крім цього слідчий зазначив, що ОСОБА_3 у відповідності до ст. 174 КПК України не вправі оскаржувати ухвалу про накладання арешту на майно, оскільки він не являється власником або володарем спірної квартири. ОСОБА_4 також зазначив, що ОСОБА_3 після винесення судових рішень його квартирою не користувався.

Вислухавши пояснення сторін судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

25 квітня 2014 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 228400 гр. зі строком повернення не пізніше 25 квітня 2020 р..

В забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, предметом якого була кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2015 р. у зв`язку з погашенням заборгованості за вказаним договором позики в розмірі 147180 гр. було звернуто стягнення на предмет іпотеки, на належну ОСОБА_4 вказану квартиру з наданням ОСОБА_3 права продажу цієї квартири будь-якій особі покупцеві у порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням апеляційного суду Харківської області зазначене рішення у наведеній частині було залишено без змін, тобто набрало законної сили.

23 жовтня 2014 р. до прокуратури Ленінського району м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів його квартирою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності.

23 жовтня 2014 р. дана заява була внесена до ЄРДР та відкрите кримінальне провадження за №0000111 за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України.

Під час досудового слідства потерпілим ОСОБА_4 було подано слідчому клопотання про накладання арешту на належну йому квартиру, що є предметом злочину, на яку зазіхають шахраї, і яка до прийняття рішення по кримінальному провадженню, може незаконно вибути з його володіння.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 р. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_4 , оскільки дана квартира може бути предметом злочину.

При винесенні цієї ухвали ОСОБА_3 не був присутнім, у зв`язку з чим, як володар, за його думкою, квартири, подав клопотання про скасування зазначеної ухвали про накладення арешту на квартиру.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володар майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не являється підозрюваним, обвинуваченим, власником або володарем арештованої в порядку ст. 179 КПК України квартири АДРЕСА_1 , оскільки він у вказаній квартирі не проживає і цією квартирою не володіє, а тому у відповідності до положень ст. 174 КПК України не вправі звертатися з клопотанням про скасування арешту на вказану квартиру, який був накладений згідно КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У клопотання ОСОБА_3 про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 р. про арешт на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1