справа 274/947/15-к провадження: 1-кп/0274/199/15
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Струцівка, Коростишівського району, Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 407 ч. 3 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 в ході проходження військової служби в
Збройних Силах України за призовом під час мобілізації на особливий період
вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, не з`явився вчасно на
службу з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад один
Так, військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у Коростишівській районній лікарні у період з 01 жовтня 2014 року по 09 жовтня 2014 року.
Проте, 09 жовтня 2014 року по закінченню лікування солдат ОСОБА_3 , в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та без поважних причин і без дозволу командування не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого обов`язки по службі не виконував та проводив час на власний розсуд.
20 листопада 2014 року військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовця з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 407 ч. 3 КК України.
В ході судового розгляду ОСОБА_3 свою вину в скоєні злочину визнав повністю та по суті обвинувачення пояснив, що 21.03.2014 року він був призваний на службу по мобілізації у військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Після навчання виконував обовязок у зоні АТО в Донецькій області. На початку вересня 2014 року повернувся у військову частину. Потім поїхав додому на ротацію на 10 діб. Це було приблизно о 20 числах. З 01.10 по 09.10 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Про факт лікування повідомив начальнику розвідки ст. лейтенанту ОСОБА_5 . Після лікування у військову частину не повернувся та не повідомив командира про припинення лікування. Після лікарні він поїхав допомагати матері, яка пенсіонерка, оскільки їй не було кому допомагати по господарству. 20 листопада 2014 року він повернувся у військову частину, оскільки йому зателефонував командир та повідомив про необхідність повернення на службу.
ОСОБА_3 визнає, що вчасно не повернувся на службу і не повідомив про це командира. Інвалідності у матері немає. Під час служби його знайомили з нормами закону та кримінальною відповідальність за невчасне повернення до військової частини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та запевнив суд, що зробив для себе вірні висновки.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:
показами свідка ОСОБА_6 який пояснив, що з обвинуваченим знайомий, стосунки службові. Вони разом проходили військову службу. Свідок був головним старшиною 6 батареї. Потім був старшиною дивізіону. Обвинуваченого може охарактеризувати як добросовісного, дисциплінованого, скромного військовослужбовця. Він ніколи не підводив товаришів та йшов їм на зустріч. Нічого погано про нього сказати не може. Зі слів командира йому стало відомо, що обвинувачений не повернувся до військової частини після лікування;
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 за № 61 від 21.03.2014 року, відповідно до якого військовозобов`язаного старшого солдата ОСОБА_3 з 21.03.2014 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та направлено для відпрацювання завдань бойової підготовки на полігон частини АДРЕСА_1 (т. 1 а. п. 14);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 за № 1 від 03.04.2014 року, відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_3 призначено старшим оператором відділення управління взводу управління командира другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону ВОС 633810А та він вважається таким, що з 03.04.2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 605 грн. на місяць (т. 1 а. п. 15);
книгою обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до частини особового складу в/ч НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_3 01.10. 2014 року вибув до ЦРЛ м. Коростишів (т. 1 а. п. 9,10);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за № 136 від 27.01.2015 року, відповідно до якого на підставі матеріалів службового розслідування від 27.01.2015 року по факту відсутності на службі без поважних причин старшого солдата ОСОБА_3 було встановлено, що даний випадок стався внаслідок особистої недисциплінованості військовослужбовця.
За особисту недисциплінованість, відсутність на службі без поважних причин старшому солдату ОСОБА_3 оголошено сувору догану та позбавлено премії повністю за підсумками роботи у жовтні та листопаді 2014 року (т. 1 а .п 37 );
Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в скоєні злочину.
Суд знаходить вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, повністю доведеною.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше несудимий, є учасником бойових дій.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.1 п. 1 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся, раніше несудимий, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, суд вважає можливим, відповідно до ст. 75 КК України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не заявлено. Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст.ст. 369- 371, 373- 374 КПК України, суд, -
визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 ч.1 п. 3 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1