Справа № 204/795/16-к
Провадження № 1-кс/204/175/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю засудженого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську скаргу захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
02 лютого 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви зазначила, що у Дніпропетровському СІЗО з 02 лютого 2015 року по теперішній час під вартою незаконно перебуває її підзахисний ОСОБА_3 , обвинувачений за ч.2 ст.186 КК України. ОСОБА_3 був арештований в ході досудового слідства по кримінальному провадженню, за яким він був підозрюваним за ч.2 ст.186 КПК України ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області. Увесь час протягом досудового та судового слідства запобіжний захід у вигляді тримання під вартою подовжувався. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2015 року, строк тримання під вартою ОСОБА_3 був подовжений до 24.11.2015 року. 19.11.2015 року по даній кримінальній справі Покровським районним судом Дніпропетровської області проголошено вирок, в резолютивній частині якого щодо запобіжного заходу зазначено : «...Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 залишити без змін...». На сьогоднішній день вирок не набрав законної сили, подані апеляційні скарги захисників обвинувачених та прокурора, відкрито апеляційне провадження апеляційним судом Дніпропетровської області. Вважає тримання під вартою її підзахисного - ОСОБА_3 незаконним та таким, що триває без відповідної правової підстави. При цьому посилалася на ст.206 КПК України. Просила звільнити ОСОБА_3 з під варти.

В судове засідання захисник засудженого ОСОБА_4 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу захисника ОСОБА_4 . Просив її задовольнити та звільнити його з під варти.

Вислухавши пояснення засудженого, дослідивши скаргу захисника ОСОБА_4 та матеріали особової справи засудженого приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Судом встановлено, що згідно відомостей наданих ДСІЗО, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий по 02.02.2015 року СВ Покровським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 186 КК України. Під вартою перебуває згідно ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України. До Дніпропетровського СІЗО прибув 09.02.2015 року. Засуджений по другій справі 08.09.2013 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до 3 років 6 днів обмеження волі. Вирок набрав законної сили 09.10.2015 року. Засуджений по першій справі 19.11.2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71, ч. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На вирок суду прокурором та адвокатом подано апеляційну скаргу. Апеляційний розгляд призначено на 11.02.2016 року. Вирок суду чинності не набрав. Початок строку: 02.02.2015 року - кінець строку: 02.08.2020 року.

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений до п`яти років 6 місяців позбавлення волі, до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Крім того, існує другий вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до 3 років 6 днів обмеження волі. Зазначений вирок набрав законної сили 09.10.2015 року.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що існує вирок суду від 19.11.2015 року яким вирішено питання про застосування відносно засудженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, згідно якого ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі та взято під варту.

Після системного аналізу вимог ст. 206 КПК України, вимог глави 18 КПК України та вимог ст.ст. 373-374 КПК України, приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а тому суд не вбачає підстав для вирішення питання про законність позбавлення його волі, інакше як в порядку розділу V глави 31 КПК України, шляхом апеляційного оскарження вироку суду.

Як встановлено, ОСОБА_3 перебуває в статусі засудженого по двом кримінальним провадженням і досудове слідство, та навіть судове провадження в суді першої інстанції по обох кримінальних провадження закінчене.

Оскільки заявник вважає, що слід захистити право його підзахисного на особисту недоторканість і що він як засуджений утримується під вартою незаконно до вступу вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року в законну силу, слід дослідити це питання щодо правомірності його вимог відповідно до норм діючого законодавства.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи. При цьому, дія запобіжного заходу у відношенні особи, щодо якої винесено обвинувальний вирок, може бути обрано, змінено та продовжено судом до моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто не обмежується визначеним строком застосування.

Оскільки при постановленні вироку Покровським районним судом Дніпропетровської області приймалося рішення про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слідчий суддя під час розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенням інших судів при вирішенні питання про обрання, зміну та продовження строків тримання осіб під вартою, а перевіряє лише їх наявність. Тобто, судом першої інстанції застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_3 слід відмовити, у зв`язку з наявністю судового рішення, яким вирішено питання про застосування відносно засудженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, та наявністю правових підстав для позбавлення свободи ОСОБА_3 та тримання його під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.206, 309, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу захисника ОСОБА_4 про незаконне позбавлення свободи ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1