Справа № 361/3439/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1002/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

секретаря судових засідань ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02 червня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Бровари, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено їм покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, кожному. Остаточне покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_10 визначено на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, кожному. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, кожному. Також, судом першої інстанції ухвалено вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року, за яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виконувати окремо.

За вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 визнано винуватими у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також за двома епізодами злочинних дій, які полягали у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно та за попередньо змовою групою осіб, за наступних обставин.

03 березня 2015 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибули автомобілем марки Фольксваген Транспортер державний номер НОМЕР_1 на територію Садового товариства «Академсади» (далі СТ «Академсади»), розташованого на території Броварського району, де шляхом подолання перешкоди у вигляді металевого паркану, яким огороджено домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться на 2-й лінії зазначеного товариства, проникли на його територію, звідки таємно викрали 110 кг металобрухту на загальну суму 363 гривні, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на зазначену суму.

Того ж дня, 03 березня 2015 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 , розташованого на 1-й лінії СТ «Академсади», де шляхом подолання металевої огорожі проникли на його територію, звідки намагалися викрасти 80 кг металобрухту на загальну суму 264 гривні, проте не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Того ж дня, 03 березня 2015 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_13 , розташованого на 1-й лінії СТ «Академсади», де шляхом подолання металевої огорожі проникли на його територію, звідки намагалися викрасти 145 кг металобрухту на загальну суму 478 гривень 50 копійок, проте не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та ухвалити апеляційним судом свій вирок, яким: ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнивши останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України прокурор просить до покарання, призначеного ОСОБА_6 зі звільненням від його відбування, приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виконувати самостійно; ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. Підставою для скасування вироку прокурор зазначає неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що місцевий суд в порушення вимог закону кваліфікував тотожні епізоди злочинних дій обвинувачених окремо, тоді як самостійної кваліфікації кожен з цих епізодів не потребував і повинен був кваліфікуватись за відповідною частиною статті кримінального закону за ознакою повторності.

Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі як на підставу скасування вироку посилається на незастосування судом першої інстанції вимог ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів, а саме неприєднання до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком, покарання у виді штрафу за попереднім вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року, ухваленого щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і апелянт, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вчинили три злочини, два з яких є незакінченими, передбачених однією і тією статтею, а саме ст. 185 КК України.
За змістом ст. 32 КК України, в разі, якщо всі вчинені злочини є тотожними і передбачені однією й тією ж самою статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, то окрема кваліфікація кожного з них не потрібна. Таким чином, кваліфікація злочинних діянь ОСОБА_6 та ОСОБА_10 щодо незакінченого замаху на таємне викрадення майна потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за кожним епізодом окремо є невірною, а доводи прокурора в цій частині апеляційної скарги є законними та обґрунтованими.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Органом досудового розслідування, з чим погодився і суд першої інстанції, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, та вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст.185 КК України), а також як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Однак, колегія суддів вважає таку кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 неправильною у зв`язку з наступним.

Під сховищем в розумінні ч.3 ст.185 КК України слід вважати частину території, відведену для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яка обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вчинили крадіжку металобрухту та скоїли замах на крадіжку металобрухту з подвір`їв будинків, розташованих на території садового товариства і обладнаних огорожею. Однак, подвір`я будинку спеціально не пристосовано для зберігання матеріальних цінностей, а наявність огорожі визначає перш за все межі конкретного домоволодіння, а тому не є сховищем в розумінні ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України по епізоду викрадення майна у громадянина ОСОБА_11 03 березня 2015 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України по епізодах замаху на викрадення майна у громадян ОСОБА_12 та ОСОБА_13 03 березня 2015 року як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, у зв`язку з чим пом`якшити обвинуваченим покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незастосування судом першої інстанції при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вимог ч.4 ст.70 КК України, то колегія суддів не може з ними погодитися у зв`язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 оскаржуваним вироком засуджений за злочини, вчинені ним до ухвалення попереднього вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року, яким він засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
При призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції вірно, у відповідності із кримінальним законом вказав про окреме виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_15 змінити, виключити з нього кваліфікуючу ознаку крадіжки, як поєднаної з проникненням у сховище, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженим:
-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
На підставі ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вважати ОСОБА_10 засудженим:
-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
На підставі ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:
_______________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4