Код суду 233 Справа № 233/432/16-к
Вирок
Іменем України
19 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_5 14 січня 2016 року 14 січня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на запрошення свого знайомого ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де стали разом вживати спиртні напої.
В цей же день, приблизно об 11 годині 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 , збираючись йти додому, помітив на столі в кухні мобільний телефон марки «OYSTERS Sochi» з чохлом зі шкірозамінника та зарядний пристрій до мобільного телефону «OYSTERS Sochi», який знаходився на тумбі біля столу в кухні вищевказаного будинку. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Негайно реалізуючи зазначений намір, переконавшись, що ОСОБА_4 заснув, знаходячись на кухні, а поблизу нікого немає, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи вільний доступ до чужого майна, викрав зі столу та тумби в кухні мобільний телефон марки «OYSTERS Sochi» разом з зарядним пристроєм вартістю 1008 гривень, в якому знаходилась сім - карта мобільного оператора МТС вартістю 12 гривень 50 копійок, на рахунку якої знаходились грошові кошти в розмірі 7 гривень, сім карта мобільного оператора Київстар вартістю 12 гривень 50 копійок , на рахунку якої грошові кошти були відсутні, флеш карта об`ємом на 2 гб вартістю 47 гривень 50 копійок, чохол зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 70 гривень 13 копійок, спричинивши ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 1157 гривень 63 копійки, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
19 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді ста годин громадських робіт.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що підтримує укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, вину у скоєнні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 394, ст. 424, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України , які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав укладену угоду про примирення, зазначив, що угода є добровільною, він цілком розуміє свої права як потерпілого в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. ст. 394, 424 КПК України, які йому роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1,3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_5 дії містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення від 19 лютого 2016 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам ст.471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.185 КК України.
Опитавши потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 19 лютого 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
Речові докази:мобільний телефон марки марки «OYSTERS Sochi» разом з зарядним пристроєм та чорний чохол зі шкірозамінника повернути власнику ОСОБА_4 .
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя