Справа № 425/3250/14-к
Провадження № 11кп/782/181/15
У Х В А Л А

іменем України

29.09.2015 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

виправданого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєверодонецьку Луганської обл. провад-ження за апеляційною скаргою ст. прокурора прокуратури Новоайдарського р-ну Луганської обл. ОСОБА_6 на вирок Рубіжанського міськсуду Луганської обл. від 25.06.2015 року стосовно ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:
Цим вироком ОСОБА_9 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Новоайдар,

Луганської обл., українець, громадянин України,

має вищу освіту, одружений, неповнолітніх дітей

не має, працює начальником відділу організацій-

ного, юридичного та кадрового забезпечення ви-

конавчого апарату Новоайдарської районної ради

Луганської обл.,депутат Новоайдарської районної

Ради Луганської обл. шостого скликання, раніше

не судимий, зареєстрований та мешкає

АДРЕСА_1 ,

виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 1141 КК України з підстави не-доведеності вчинення цього злочину.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований, ОСОБА_10 звільнений з-під вар-ти в залі суду.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, у виправдувальному вироку зазначив, що сторо-ною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачувався у тому, що він, займаючи посаду начальника відділу організаційного, юридичного та кадрового забезпечення виконавчого апарату Новоайдарської рай-онної ради Луганської обл., у зв`язку з незгодою з офіційною позицією керівництва держави, щодо врегулювання конфлікту на Донбасі, достовірно знаючи про те, що через с. Колядівка Новоайдар-ського р-ну Луганської обл. будуть проходити військові підрозділи Збройних сил України до міс-ця проведення антитерористичної операції, використовуючи власний авторитет депутата та поса-дової особи Новоайдарської районної ради Луганської обл. шостого скликання, 11.05.2014 р. при-близно об 11 год. з невстановленого під час досудового розслідування телефону, зателефонував голові Колядівської сільської ради Новоайдарського р-ну Луганської обл. ОСОБА_11 та під час телефонної розмови з останнім переконав його залучити населення с. Колядівка до перешкоджан-ня подальшого руху підрозділів Збройних сил України через вказаний населений пункт до місця несення служби.

У той же день, приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_11 , вважаючи, що реалізує офіційну по-зицію влади району і його вчинок не допустить кровопролиття і жертв на території Колядівської сільської ради, підбурив місцеве населення заблокувати рух колони військової техніки в/ч № НОМЕР_1 Збройних сил України через вказаний населений пункт, тобто перешкодити їх законній діяльності.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України в особливий період, Жданов упродовж травня 2014 р. у неодноразових те-лефонних розмовах з головою Колядівської сільської ради ОСОБА_11 переконав останнього не припиняти протидію законній діяльності військових підрозділів Збройних сил України, розташо-ваних на території Колядівської сільської ради. У зв`язку з чим, упродовж травня 2014 р. ОСОБА_11 , вважаючи, що це офіційна позиція влади району, що його вчинок не допустить кровопролит-тя і жертв на території Колядівської сільської ради, особисто перешкоджав особовому складу в/ч № НОМЕР_1 Збройних сил України, які, здійснювали законну діяльність у АДРЕСА_2 , проводити земляні роботи та облаштовувати блокпости. Водночас ОСОБА_11 виказував публічне невдоволення перебуванням особового складу в/ч № НОМЕР_1 Зброй-них сил України у АДРЕСА_2 , розташованому на території Колядівської сільської ради, та зак-ликав військових покинути свої позиції, мотивуючи це тим, що місцеве населення не потребує їх допомоги.

Суд першої інстанції, у вироку, вказав, що сторона обвинувачення не довела вини ОСОБА_10 стосовно того, що він 11.05.2014 р. організував в с. Колядівка Новоайдарського р-ну Луганської обл. блокування колони військової техніки в/ч № НОМЕР_1 Збройних сил України, тобто перешкодив їх законній діяльності в особливий період, а також упродовж травня 2014 р. організував в АДРЕСА_2 протидію законній ді-яльності військових підрозділів в/ч № НОМЕР_1 Збройних сил України проводити земляні роботи та облаштовувати блокпости та заклики до військових покинути свої позиції, мотивуючи це тим, що місцеве населення не потребує їх допомоги.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що прокурором не надано достатніх доказів, які б підтвердили винуватість ОСОБА_10 за висунутим обвинуваченням, що обвинувачення побу-доване лише на припущеннях, що є недопустимим, тому виправдав ОСОБА_10 за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні криміналь-ного правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винова-тість особи поза розумним сумнівом та усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Досліджуючи та аналізуючи надані стороною обвинувачення докази вини ОСОБА_10 суд у вироку вказав, що в основу обґрунтування винуватості ОСОБА_10 в скоєнні злочину покладені по-казання свідка ОСОБА_12 , який неодноразово змінював свої показання. Проте ОСОБА_10 вину не визнав та категорично заперечував в судовому засіданні, що він телефонував ОСОБА_12 11.05.2014 р. та пізніше в травні 2014 р. Підтвердження того, що такі дзвінки здійснювались вза-галі, стороною обвинувачення не надано, крім суперечливих показань ОСОБА_11 ніяких доказів до матеріалів кримінального провадження не додано. До матеріалів кримінального провадження не долучена роздруківка дзвінків мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_11 на який останній посилався, що на цей номер йому телефонував ОСОБА_10 11.05.2014 р. та потім через 2-3 тижні. Вка-зані обставини викликали у суду першої інстанції сумнів в правдивості показань свідка ОСОБА_11 і тому не були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_10 . Суд, також, вказав, що не може прийняти як доказ винуватості ОСОБА_10 показання інших свідків, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 оскільки вони є похідними

від показань свідка ОСОБА_11 , про що ці свідки стверджували в судовому засіданні.

Також, суд першої інстанції вказав, що показання свідка ОСОБА_19 не можуть служи-ти доказом причетності ОСОБА_10 , тому що свідок не підтвердив, що безпосередньо ОСОБА_10 давав будь-які вказівки ОСОБА_11 про блокування руху колони, а також вказівки, щодо перешкод по облаштуванню блокпосту.

Крім того, обвинувачення не надало суду доказів того, що військові звертались з рапортами чи заявами до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, військової комендату-ри про вчинення їм перешкод під час руху колони 11.05.2014 р. в с. Колядівка Новоайдарського р-ну Луганської обл. та що в травні 2014 р. їм були створені якісь перешкоди при проведенні земля-них робіт та облаштування блокпосту у с. Вовкадаєво Новоайдарського р-ну Луганської обл. Сто-роною обвинувачення не було надано доказів, які б підтверджували наявність наслідків від таких перешкод, а також матеріали які б викривали виконавців вказівок обвинуваченого ОСОБА_10 .

Крім того, сторона обвинувачення звинувачувала ОСОБА_10 в тому, що він є організатором кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1141 КК України, однак в судовому засі-данні не було встановлено, хто є виконавцем кримінального правопорушення і які саме дії він ви-конував чи вчинив.

Не погодившись з виправдувальним вироком, прокурор, яка приймала участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подала апеляційну скаргу і в її обґрунтування вказала, що вирок не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і вказала таке.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 94 КПК України, поверхово розглянув справу, дослідив обставини кримінального провадження, але неправильно оцінив надані стороною обви-нувачення докази, не прийняв до уваги ті докази, які могли істотно вплинути на висновки й без належного мотивування не врахував їх, внаслідок чого ухвалив виправдувальний вирок, що супе-речить дійсним обставинам справи та вимогам ст. ст. 1, 2, 11, 12, 27 та 1141 КК України, ст. ст. 2, 84, 91, 94, 95, 97, 368, 370, 373, 411 КПК України.

Вважає, що показання ОСОБА_10 про його непричетність до організації перешкоджання за-конній діяльності Збройних Сил України, не були досліджені судом у сукупності з показаннями свідків обвинувачення, що спростовують їх, і в подальшому, всупереч вимогам ст.ст. 94, 95, 370 КПК України, були покладені в основу виправдувального вироку.

Також, вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої ви-сновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отри-маних у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові ріше-ння показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Всупереч зазначеним по-ложенням, суд не прийняв як доказ винуватості ОСОБА_10 показання свідка ОСОБА_11 , назвав їх «протиречивими», обґрунтувавши тим, що зазначений свідок під час досудового слідства неодно-разово змінював показання.

Крім того, суд, всупереч вимогам ч. 2 ст. 97 КПК України, не визнав допустимими доказа-ми показання, надані в судовому засіданні свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , щодо обставин органі-зації ОСОБА_10 перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України на території Колядів-ської сільської ради. Вважає, що свідчення вказаних осіб мають значення у кримінальному прова-дженні, не викликають сумнівів щодо їх правдивості, співвідносяться й підтверджуються показан-нями свідка ОСОБА_11 , а також є важливими для розуміння події та обставин вчинення кримі-нального правопорушення, а тому суд мав їх взяти до уваги.

На думку прокурора, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним доказам і не вказав, на якій підставі відхиляє ці докази.

Також, прокурор в апеляції зазначає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 370 КПК України, якою встановлено, що вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, у мотивувальній частині вироку суд посилається на зміну показань свідком ОСОБА_21 (чого в дійсності не відбувалось в судовому засіданні); на відсутність роздруківки дзвінків мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_11 , що суперечить вимогам ст. 349 КПК Укра-їни, оскільки в судовому засіданні ухвалою суду було визначено обсяг доказів, які будуть дослід-жуватися в судовому засіданні, а допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 неодноразово наголошував, що йому невідомий телефонний номер ОСОБА_10 .

Також, вказує, що суд безпідставно послався на відсутність доказів того, що військові зве-ртались з рапортами чи заявами до відповідних органів про вчинення їм перешкод під час руху їх колони 11.05.2014 р. в с. Колядівка Новоайдарського р-ну Луганської обл. та в травні 2014 р. їм були створені якісь перешкоди при проведенні земляних робіт та облаштуванню блокпосту у с. Вовкодаєве Новоайдарського р-ну Луганської обл., тому що відсутність таких звернень до право-охоронних органів не може бути підтвердженням факту відсутності події кримінального правопо-рушення, про яку правоохоронним органам стало відомо тільки 12.08.2014 р.

Крім того, суд безпідставно вказав, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували про якісь наслідки від заподіяних перешкод, а також матеріали які б викривали виконавців вказівок обвинуваченого як організатора злочину, тому що, на думку прокурора, ч. 1 ст. 1141 КК України встановлює кримінальну відповідальність за перешкоджання законній діяль-ності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період. Під перешкод-жанням законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань України слід розуміти умисне створення перешкод або встановлення будь-яких обмежень у законній діяльності військовослужбовців Збройних сил України та інших військових формувань України при вико-нанні ними своїх службових обов`язків в особливий період. Те саме діяння, яке призвело до заги-белі людей або інших тяжких наслідків є кваліфікуючою ознакою за ч. 2 ст. 1141 КК України. Не-залежно від наслідків, за ч. 1 ст. 1141 КК України злочин вважається закінченим з моменту пере-шкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань. А невста-новлення органом досудового розслідування виконавців вказівок обвинуваченого ніяким чином не є підставою для звільнення чи не притягнення до встановленої законом відповідальності організа-тора таких дій, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою для притягнення до кримі-нальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

В підсумку прокурор просить виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_10 скасувати як не-обгрунтований у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передба-ченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 1141 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років позба-влення волі.

У доповненні до апеляції прокурор вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги пока-зання свідка ОСОБА_19 , який є заступником командира роти НОМЕР_3 бригади повітряно-десантних військ ( в/ч НОМЕР_4 ), про неприбуття військовослужбовців до місця несення служби у встановлений час, перешкоди у зведенні фортифікаційних споруд та укріпленні кордонів, неможливість належ-ним чином звести захисні укріплення призвели до несвоєчасного виконання підрозділом ОСОБА_19 наказу військового керівництва. В умовах особливого стану такі штучно створені перешкоди у виконанні завдань, поставлених перед Збройними силами України, призводять до непоправних наслідків: втрати людей та техніки. Зазначене свідчить про спричинення діям військовослужбов-ців реальної матеріальної шкоди. Суд першої інстанції не надав цим показам належної оцінки, не встановив суму витрат, понесених під час спорудження військовим підрозділом фортифікаційних споруд і укріплень та їх демонтаж у с. Вовкодаєве, і, всупереч вимогам ч. 7 ст. 55 КПК України, не з`ясував обставин по залученню у даному кримінальному провадженні відповідних осіб у якості потерпілих. На теперішній час встановити і перевірити зазначенні питання, які мають істотне зна-чення для поновлення прав потерпілих у кримінальному провадженні, можливо лише в судовому засіданні, шляхом надання судом доручення органу досудового розслідування відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України.

Неповне дослідження всіх обставин кримінального провадження, неприйняття та ненадання належної оцінки доказам, які могли істотно вплинути на висновки, стало на перешкоді ухваленню судом обґрунтованого законного рішення, що відповідно до п. 3 ст. 409, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК Ук-раїни є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та безумовною підс-тавою для скасування вироку й призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, а тому просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

У запереченнях на апеляцію та додаткових поясненнях на змінену апеляцію прокурора за-хисник ОСОБА_8 вказує, що суд першої інстанції виніс законний та обґрунтований вирок, а тому просить залишити його без змін та відхилити апеляцію прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурорів на підтримку апеляційної скарги, які просили скасувати вирок з підстав, які вказані у основній та зміненій апеляції та направити провадження на новий судовий розгляд, виправданого ОСОБА_10 , його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін, переві-ривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скар-зі і доповненні до неї доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному проваджен-ні, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд, з огляду на вимоги ст. 370 КПК України, де зазначено, що судове рішен-ня повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а обґрунтованим воно вважається, ко-ли ухвалено судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослід-женими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 КПК України, - вста-новив, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, щодо ОСОБА_10 , виправдовуючи його у скоєн-ні злочину, не з`ясував усі обставини справи, які можуть мати істотне значення для ухвалення за-конного та справедливого судового рішення.

Згідно ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, у разі, якщо, судом бу-ли відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження до-казів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясу-вання яких може мати істотне значення для ухвалення законного рішення, а також, якщо необхід-ність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді спра-ви в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали кримінального провадження та вислухавши сто-рони судового розгляду, погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, стосовно того, що суд позбавив можливості сторону обвинувачення надати вичерпний перелік доказів щодо ОСОБА_22 -нова і тому рішення суду було прийнято передчасно, без урахування тих доказів, які б прокурор вважав суттєвими.

Так, суд першої інстанції, допитавши свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , дослідивши докази сторони обвинувачення, на підтвердження вини ОСОБА_10 у скоєні злочину, такі як:

- витяг з кримінального провадження № 0000378, дата надходження заяви про кримінальне провадження 13.08.2014 р., дата внесення до ЄРДР: 31.10.2014 р. Фабула: 11 травня 2014 р. начальник відділу організаційного, кадрового та юридичного забезпечення району ОСОБА_9 організував блокування пересування колони військових ЗС України до місця проведення АТО в районі м. Луганська, чим здійснив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил Ук-раїни в особливий період. ( а. пр. 1),

- рапорт військового коменданта Новоайдарського району ОСОБА_13 , про те, що ним

затриманий начальник відділу організаційного, кадрового та юридичного забезпечення району за підозрою в тероризмі. (а. пр. 2),

- протокол затримання ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні злочину від 13.08.2014 р. (а. пр. 8),

- довідка Новоайдарської районної ради Луганської області від 09.10.2014 р. про те, що ОСОБА_9 працював у Новоадарській районній раді Луганської області шос-того скликання з 01.07.2010 р. на посаді начальник відділу організаційного, кадрового та юридич-ного забезпечення виконавчого апарату районної ради до утримання під вартою (а. пр. 35),

- копія посадової інструкції начальника відділу організаційного, кадрового та юридичного забезпечення виконавчого апарату (а. пр. 38),

- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провад-ження № 0000301 від 15.07.2014 р. стосовно ОСОБА_9 в окреме провадження № 000378 ( а. пр. 96 ),

- рапорт старшого прокурора прокуратури Новоайдарського р-ну Луганської обл. ОСОБА_23 про те, що у зв`язку з провадженням щодо ОСОБА_9 нею, відповідно до вимог ст. 232 ч. 11 КПК України, зроблено телефонний дзвінок ОСОБА_24 , який значиться по кримінальному провадженню свідком (а. пр. 125),

- довідкою 32-ї військової прокуратури Південного регіону України про те, що через насе-лені пункти Колядівка та Олексіївка Новоайдарського району ймовірно рухалися підрозділи НОМЕР_5 окремої аеромобільної бригади (військова частина НОМЕР_6 ) ( а. пр. 126).

та після їх оцінки, вказав що не може їх прийняти як докази винуватості обвинуваченого у вчинен-ні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення і в обґрунтування вказав, що свідок ОСОБА_12 неодноразово змінював свої показання, а ОСОБА_10 вину не визнав та категорично запе-речував в судовому засіданні, що він телефонував ОСОБА_12 11.05.2014 р. та пізніше в травні 2014 р. Підтвердження того, що такі дзвінки здійснювались взагалі, стороною обвинувачення не надано, крім суперечливих показань ОСОБА_11 ніяких доказів до матеріалів кримінального про-вадження не додано, при цьому суд вказав, що до матеріалів кримінального провадження необхід-но долучити роздруківку дзвінків мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_11 на який останній посилався, що на цей номер йому телефонував ОСОБА_10 11.05.2014 р. та потім через 2-3 тижні. Вка-зані обставини викликали у суду першої інстанції сумнів в правдивості показань свідка ОСОБА_11 і тому не були покладені судом в основу обвинувачення ОСОБА_10 . Суд, також, вказав, що не може прийняти як доказ винуватості ОСОБА_10 показання інших свідків, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 оскільки вони є похідни-ми від показань свідка ОСОБА_11 , про що ці свідки стверджували в судовому засіданні. Крім то-го, з показань свідка ОСОБА_19 також не можна зробити висновок про причетність ОСОБА_10 , тому що свідок не підтвердив, що саме ОСОБА_10 давав будь-які вказівки ОСОБА_11 про блоку-вання руху колони, а також вказівки, щодо перешкод по облаштуванню блокпосту.

В підсумку, суд з урахуванням положення презумпції не винуватості та забезпечення дове-деності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинува-тість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинува-чення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом та усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, положень ст. 62 Конституції України та положень ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції «Про захист прав людини і осно-воположних свобод» виправдав ОСОБА_10 в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 1141 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на пока-заннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції судом вказана норма кри-мінального процесуального закону порушена.

Суд першої інстанції, у вироку зазначив, що свідок ОСОБА_12 неодноразово змінював свої

показання про те, що ОСОБА_10 кілька разів телефонував йому і в перший раз переконав свідка залу-чити населення с. Колядівка для перешкоджання подальшого руху підрозділів Збройних сил Ук-раїни, а потім, також в телефонній розмові, переконав свідка не припиняти протидію законній ді-яльності підрозділів Збройних сил України та перешкоджав особовому складу в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 -кодаєво проводити земляні роботи та облаштовувати блокпости і зважаючи на те, що сторона об-винувачення не долучила до матеріалів провадження роздруківку дзвінків мобільного телефону, що належить свідку, ці обставини викликали у суду сумніви в правдивості показань свідка ОСОБА_26 і суд не поклав їх в основу обвинувачення ОСОБА_10 і вказав при цьому, що усі сумніви що-до доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки, згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові до-кази, документи, висновки експертів, які оцінюються судом, саме у сукупності, з точки зору дос-татності та взаємозв`язку доказів для прийняття відповідного процесуального рішення.

Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в кримінальному провад-женні докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість об-винуваченого, а передбаченні законом засоби і способи збирання і надання доказів вичерпані.

Виходячи з цих норм КПК України, апеляційний суд не може погодитися с такими виснов-ками суду першої інстанції стосовно змісту показань свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні, то-му що його покази під час досудового слідства, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не мав приймати до уваги та обґрунтовувати своє рішення або посилатися на ці покази, тому що, ретель-но прослухавши технічний аудіозапис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні 7.04.2015 р. свідок ОСОБА_12 неодноразово, відповідаючи як на запитання прокурора ОСОБА_27 , так і захис-ників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , давав пояснення про те, що ОСОБА_10 кілька разів телефо-нував йому і в перший раз переконував його залучити населення с. Колядівка для блокування по-дальшого руху підрозділів Збройних сил України, а потім, також в телефонній розмові, перекону-вав його не припиняти протидію законній діяльності підрозділів Збройних сил України та переш-коджати військовослужбовцям в с. Вовкодаєво проводити земляні роботи та облаштовувати блок-пости.

Суд першої інстанції у вироку не обґрунтував належним чином на підставі яких даних він дійшов до висновку, що свідок ОСОБА_12 неодноразово змінював свої показання та не навів у ви-року переконливих доводів для обґрунтування цих висновків, особливо з огляду на те, що покази свідка під час досудового слідства, як було зазначено вище відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не мав права приймати до уваги та обґрунтовувати ними своє рішення або посилатися на ці покази.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки вказаним обставинам, були неправильно оцінені надані стороною обвинувачення докази, не прийнято до уваги ті докази, які могли істотно вплинути на висновки суду й без належного мотивування не врахував їх, внаслідок чого ухвалив незаконний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи, а тому апеляційний суд погоджує-ться з цими доводами апеляції прокурора, вважає їх слушними та однією з підстав для скасування вироку.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-го процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуаль-ного закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання в якому, в тому числі, зазначаються відомості про дату і час початку та закінчення судо-вого засідання, час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового

засідання та інші відомості у випадках, передбачених КПК України.

Однак, як випливає з журналу судового засідання у судовому засіданні 5.01.2015 р. суд видалявся до нарадчої кімнати для ухвалення вироку ( а.пр. 40). Аналогічні записи про дії суду містяться в судових засіданнях 4.03.2015 р. (а.пр. 63), 7.04.2015 р. ( а. пр.86) та 28.04.2015 р. ( а.пр. 117), проте відповідно до матеріалів провадження вирок було ухвалено тільки 25.06.2015 р.

Вказана невідповідність відомостей, котрі містяться в журналах судових засідань про дії суду під час розгляду провадження, позбавляє апеляційний суд можливості перевірити в повному обсязі доводи апеляційної скарги про дотримання судом першої інстанції вимог КПК України що-до порядку ведення судового розгляду.

Вказане порушення норм КПК України відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є, на думку апеляційного суду, істотним та безумовною підставою для скасування вироку.

Крім того, склад злочину, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_10 , передбачає умисне створення перешкод або встановлення будь-яких обмежень саме у законній діяльності військово-службовців у певний час. Однак, в обвинувальному акті не вказано і це залишилось поза увагою суду першої інстанції, а саме обставини за яких на території Колядівської сільради знаходились підрозділи Збройних сил України, тобто не перевірено який наказ і якого командування вони ви-конували, чи входило у цей наказ облаштування якихось позицій і в якому саме місці, тобто суд не перевірив чи були законними дії підрозділу (підрозділів) Збройних сил України.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляції прокурора про те, що суд першої інстанції визнав недопустимими доказами показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , тому що як видно з вироку ( а.пр. 136 зв. а.пр. 137) суд лише визнав показання цих свідків неприйнятни-ми, оскільки вони є похідними від показань свідка ОСОБА_11 і не приймав рішення про їх недо-пустимість в розумінні ст. 89 КПК України.

Що стосується показань свідка ОСОБА_19 , на які посилається в своїй апеляції проку-рор, то апеляційний суд також не погоджується з цими твердженнями апеляції, тому що суд пер-шої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України оцінив вказані свідком відомості з точки зору на-лежності і цілком обґрунтовано вказав у вироку, що цей свідок не підтвердив, що безпосередньо ОСОБА_10 давав будь-які вказівки ОСОБА_11 про блокування руху колони, а також вказівки, щодо перешкод по облаштуванню блокпосту. Інші обставини, про які вказував цей свідок і на які поси-лається прокурор в своїй апеляції, суд першої інстанції у вироку не обговорював і не піддавав ана-лізу.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про неповноту судового розгля-ду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримі-нального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є під-ставами для скасування вироку та направлення матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи не доведе-ність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над інши-ми, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відпові-дальність та покарання.

З огляду на те, що провадження направляється на новий судовий розгляд, то апеляційний суд вважає передчасними доводи апеляції прокурора про наявність чи відсутність звернень до пра-воохоронних органів з приводу вчинення перешкод підрозділам Збройних сил України, а також, про наявність чи відсутність виконавців вчинення перешкод підрозділам Збройних сил України та вважає їх такими, що підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Отже, судом першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно ретельно переві-рити доводи прокурора, викладені в її апеляції та доповненні до неї і дати оцінку кожному доводу в тому числі, щодо визнання недопустимими ряду доказів. Також, суд першої інстанції може вжи-ти додаткових заходів як для перевірки показань свідка ОСОБА_11 , щодо здійснення телефонних розмов з обвинуваченим, так і показань обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо відсутності таких розмов взагалі за наявності обґрунтованих клопотань учасників розгляду, а також перевірити чи була за-подіяна шкода підрозділам Збройних сил України, при необхідності розглянути питання про залу-чення потерпілих в порядку ч. 7 ст. 55 КПК України.

Питання про зміну чи обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не ставилось.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 410, 411, 412 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Вирок Рубіжанського міськсуду Луганської обл. від 25.06.2015 р. стосовно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 1141 КК України скасувати та призначити новий розг-ляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу ст. прокурора прокуратури Новоайдарського р-ну Луганської обл. ОСОБА_29 задовольнити частково.

Запобіжний захід ОСОБА_9 обрано не було.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному поря-дку не підлягає.

Головуючий

Судді