Справа № 1-188/11
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1 івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого ДП «Комсомольськстальмонтаж», проживаючого за адресою: Добровольського 51, кв.92, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний вчинив тяжкий умисний злочин проти власності за таких обставин:

21.01.2011 року, близько 14 год. 00 хв, ОСОБА_1, з метою викрадення чужого майна, перетнувши паркан, проник на охоронювану територію ТОВ «Ферострой», де шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю працівників підприємства, зайшов до приміщення кладової, звідки таємно викрав 25 метрів катанки.

Залишивши територію підприємства, підсудний попрямував в напрямку приймального пункту металобрухту, але на території комбінату був затриманий працівниками ОДА «Захист», які проводили патрульний об'їзд території ВАТ «Полтавський ГЗК».

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю, і підтвердив, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку з території ТОВ «Ферострой» викрадав 25 метрів катанки з метою наступної здачі на металобрухт. На території ВАТ «ПГЗК» в той же день був затриманий працівниками охорони з вилученням викраденого майна.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєні інкримінованого злочину, суд, обмежившись допитом підсудного, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи обєм викраденого та розмір заподіяних збитків ніким не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_1, які виразились в таємному викраденні чужого майна, повязаному з проникненням у сховище, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_1 злочин є тяжкими, але тяжких наслідків від скоєного не настало, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та щире каяття в скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно висновку ЛКК ОСОБА_1 практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Одружений, працює, за місцем роботи та проживання характеризується добре.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, суд, враховуючи щире каяття підсудного, відсутність тяжких наслідків та збитків від скоєного, вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_1 застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до положень ст..81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324,328 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 івановича за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому залишити попередній підписку про невиїзд.

Речові докази по справі залишити власнику, як йому належні.

На вирок суд протягом 15 днів з часу проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Т.В.Окунь