УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/16115/15-к

Провадження № 1-кс/638/2680/15

«23» вересня 2015 року
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3
Слідчого ОСОБА_4
Захисника ОСОБА_5 .

Підозрюваного ОСОБА_6 .

Розглянувши клопотання Прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 17.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину, раніше несудимого, проходить військову службу за контрактом з 2005 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, командира мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:
Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою.

В обґрунтуванні свого клопотання прокурор посилається на те, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №16 о/с від 23 липня 2014 старший лейтенант ОСОБА_6 який проходить службу за контрактом призначений командиром протитанкового взводу протитанкової батареї військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 28 липня 2014 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №94 від 11 листопада 2014 року призначений на посаду командира мінометної батареї 1 батальйону оперативного призначення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 111, 112, 130, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Однак, старший лейтенант ОСОБА_6 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 13 липня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший лейтенант ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду 13 липня 2015 року в порушення ст.ст. 11, 16, 112, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як вчинення нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосуваннястосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором зазначене забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває у задовільному стані здоров`я, схильний ігнорувати встановлені законодавством України вимоги щодо порядку проходження військовослужбовцем військової служби, військової честі та військової дисципліни, зареєстрований у м. Харкові, проте за місцем реєстрації не мешкає та фактично приживає на території військової частини.
Крім того, будучи військовослужбовцем ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати накази вищестоящих командирів, у тому числі щодо переведення на інше місце служби, зміни місця дислокації, вибуття у відрядження з виконання завдань Антитерористичної операції на території Східних областей України, що є перешкоджанням досудовому розслідуванню.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків та враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому не можливо запобігти цим ризикам не ізолювавши ОСОБА_6 від суспільства та не обравши останньому менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та заперечував щодо обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного заперечував проти обрання стосовно його підзахисного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ч.4 вищезазначеної норми закону передбачено,що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як вбачається з наданого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу в останньому відсутні посилання на обгрутованість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам,зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що підозрюваний раніше не засуджений, до кримінальної відповідальності не притягувався, документи, що характеризують особу, свідчать про належне ставлення до проходження військової служби у минулому.
Підозрюваний одружений, має на утриманні малолітню дитину, батька пенсіонера, має постійне місце проживання.
Допитана в якості свідка дружина підозрюваного виключно позитивно характеризувала його ставлення до родини, батька та дитини.
Таким чином,оскільки певних обґрунтувань щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж утримання під вартою не наведено в судовому засіданні,суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останній визнав себе винним у повному обсязі, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має неповнолітню дитину, батька похилого віку.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у підозрюваного постійного міста роботи або навчання, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей у підозрюваного, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та за його поведінкою потребується певний контроль суд вважає за можливе застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують обрання даного виду запобіжного заходу .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194,195, 196, 197, 199, 206, 211,213, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
постановив:

Клопотання Прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 17.07.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто стосовно ОСОБА_6 - задовольнити частково .

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків: прибувати до військової прокуратури Харківського гарнізону

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

-заборонити у період часу з 23.00 годин по 05.00 годин ранку залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 ;

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвалу направити для виконання за місцем проживання підозрюваного - до Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Роз`яснити ОСОБА_6 положення ч.5ст.181 КПК України та ч.6ст.195 КПК України .

Покласти зобов`язання на слідчого або працівника органу внутрішніх справ перед застосуванням електронного засобу контролю під розпис роз`яснити ОСОБА_6 правила користування пристроєм,техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Строк дії ухвали 2 місяця до 23 листопада 2015року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той же строк, але з моменту вручення ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та підлягає врученню підозрюваному.

Слідчий суддя:

Копію ухвали отримав «____» _________ 2015 р. (_________________)