17 грудня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнички, Ізмаїльського р-ну, Одеської обл., громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, суд,-
05 листопада 2015 року, о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку № 13 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось в нанесенні декілька ударів руками в область в обличчя потерпілою ОСОБА_6 , чим завдав останній, згідно висновку експерта за №2733 від 16.11.2015 року, легкі тілесні ушкодження та шляхом ривків намагався відкрито заволодіти її майном, а саме: рюкзаком, вартістю 300 грн., гаманцем, вартістю 100 грн. та грошовими коштами в сумі 156 грн.
ОСОБА_4 свій злочинний намір до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками міліції та свідками події.
ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав повністю та підтвердив, що в листопаді 2015 року він намагався зірвати рюкзак з потерпілої, при обставинах, що викладені в обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що в листопаді 2015 року обвинувачений наніс руками їй удар в обличчя та намагався зірвати з неї рюкзак, однак вона чинила опір, після чого обвинувачений почав втікати, але його затримали свідки та працівники міліції. Майнових претензій до обвинуваченого не має, просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та потерпілої та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а саме:
-вимоги щодо притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судимого;
-відповідей КУ «ООМЦПЗ» від 13.11.2015 року та 17.11.2015 року відповідно до яких ОСОБА_7 на обліку у вказаній установі не перебуває;
-довідки №339 від 02.02.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи загального захворювання з 27.12.2014 року безстроково.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, те, що він раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, повне визнання вини у вчиненому злочині, та вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та соціальне положення, те що він раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, визнання вини у вчиненому злочині, думку потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, а тому, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України, його необхідно звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази вважати повернутими власнику.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Зарахувати в строк покарання час знаходження ОСОБА_4 під вартою, а саме з 05.11.2015 року по 17.12.2015 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - скасувати.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Речові докази вважати повернутими власнику.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1