Справа № 729/743/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/790/2015
Категорія - ч. 1 ст. 258-3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу, без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 протягом серпня-вересня 2014 року, перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області погодився на пропозицію представника терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 ») збирати інформацію щодо підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції, та передавати її останньому.

У подальшому ОСОБА_6 , діючі умисно, у період з вересня 2014 року по лютий 2015 року включно сприяв незаконній діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»),

На підставі Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»» на території Донецької області проводиться антитерористична операція, спрямована на припинення діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»).

Вказана терористична організація створена на території Донецької області на початку квітня 2014 року та має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну, члени якої мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку. Основною метою її діяльності є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР», встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Вказані формування дислокувались та дислокуються у різних населених пунктах та місцевостях Донецької області, мають загальне керівництво та координацію діяльності.

Період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На виконання завдання представника терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 »), у період з вересня 2014 року до початку лютого 2015 року ОСОБА_6 збирав інформацію щодо кількості військової техніки та особового складу, маршрутів руху, місць розташування підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ, після чого передавав її останньому за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 дотримуючись вимог конспірації.

Так, 31.01.2015 року та 01.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 ») інформацію про те, що з аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України здійснювались запуски ракет у напрямку території, що підконтрольна представникам терористичної організації «ДНР».

02.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, продовжуючи свою злочинну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 ») інформацію про те, що у напрямку аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України переміщується військова техніка.

В подальшому, протягом лютого 2015 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на території Чернігівської області, продовжив свою протиправну діяльність щодо збирання інформації про підрозділи Збройних Сил України, які залучені до проведення антитерористичної операції та розташовані на території м. Краматорськ Донецької області та сусідніх населених пунктів.

Так, 12.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про обстріли підрозділами Збройних Сил України, що розташовані в районі с. Барвінкове Харківської області, території, що підконтрольна представникам терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 »).

16.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про знаходження військової техніки підрозділів Збройних Сил України в районі АДРЕСА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 »).

23.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановлених осіб інформацію про переміщення військової техніки підрозділів Збройних Сил України через м. Ізюм Харківської області у напрямку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а також інформацію про розміщення на території колишньої психіатричної лікарні АДРЕСА_2 по АДРЕСА_6 , підрозділів Збройних Сил України, продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 »).

24.02.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про пересування військової техніки підрозділів Збройних Сил України з м. Краматорськ у напрямку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_10 »).

ОСОБА_6 своїми умисними діями, які полягали у збиранні та передачі інформації щодо підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції, у період з серпня 2014 року по лютий 2015 року сприяв діяльності терористичної організації, яка здійснювала терористичні акти на території Донецької області, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 1 ст. 256 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 256 КК України, а також просить застосувати щодо нього Закон України «Про амністію».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на невірну кваліфікацію його дій, оскільки органом досудового розслідування не було надано доказів того, що ОСОБА_9 являється представником ДНР та терористом, а матеріалами негласних слідчих дій підтверджено, що останній проживає на території м. Макіївка. Наполягав на тому, що не надав згоди на співробітництво з ДНР, оскільки йому ніхто цього не пропонував, а в розмовах з ОСОБА_9 він будь-якої важливої інформації не надавав, розмовляли про війну в цілому, оскільки для кожного жителя ОСОБА_11 це найболючіше питання. Крім того, на світовому рівні нема чіткого визначення, що ДНР є терористичною організацією. У скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України свою вину не визнає, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 256 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України не визнав та показав, що з ОСОБА_9 його познайомив родич, якому необхідно було повідомляти про ситуацію в Краматорську, про переміщення військової техніки, про здійснення пострілів та в якому напрямку. З ОСОБА_9 по телефону він розмовляв про загальну ситуацію у місті, про тяжке життя, про рухи військових колон та техніки, секретну інформацію він не збирав, а повідомляв про ситуацію, яка була відома всім місцевим мешканцям. В кінці року він став догадуватись, що ОСОБА_9 «деенерівець», але і на сьогоднішній день він не впевнений. Також показав, що на світовому рівні нема визнання «ДНР» терористичною організацією. Наполягав на тому, що його дії слід перекваліфікувати на ст. 256 КК України.

Проте не дивлячись на фактичне не визнання ОСОБА_6 вини його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, рапортом начальника 1-го відділу ГВ КР УСБ України в Чернігівській області від 01.03.2015 року та повідомленням № 2/1-332 НТ від 01.03.2015 року про протиправне діяння, що містить ознаки злочину, згідно яких ОСОБА_6 сприяє діяльності терористичної організації (а.п. 56-58).

Протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу за контррозвідувальною справою категорії «перевірка» № 100 від 08.05.2015 року, згідно якого знімалась інформації з транспортних телекомунікаційних мереж на підставі ухвали Голови апеляційного суду м. Києва від 14.01.2015 року № 01-197цт, який підтверджує те, що з мобільного телефону НОМЕР_2 мали місце дзвінки на мобільні телефони з абонентським номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , абонент перебував у АДРЕСА_7 , або АДРЕСА_2 , та інші адреси, розмова йшла між чоловіками на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , зокрема: 31.01.2015 року та 01.02.2015 року ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_9 про запуск ракети з боку аеродрому, 02.02.2015 року - що, вірогідно, у напрямку аеродрому пройшла «Точка У» у супроводі чотирьох машин; 12.02.2015 року про те, що о з боку Барвінкового йде «Град», з боку ОСОБА_13 в бік Донецька у цю хвилину стріляють «Гради»; 16.02.2015 року повідомив про те, що зі слів слов`янців на горі ОСОБА_14 стоять дві «Точки У», одна з яких, нібито, спрямована та Краматорськ, інша - на Слов`янськ та обговорювалось питання про відстань до Слов`янська та інших населених пунктів; 23.02.2015 року передавав інформацію про рух ракетних установок в бік Краматорська, а 24.02.2015 року уточнював, що з Краматорська 4 штуки пішли на Дружковку (а.п. 61-74).

Згідно з протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контролю особи у кримінальному проваджені № 0000017 від 05.03.2015 року ОСОБА_6 є прибічником федеративного устрою держави, має свій погляд на обставини проведення АТО в м. Краматорську, що ОСОБА_9 він вважає «деенерівцем» та виправдовує свою поведінку обстрілами Краматорська українськими військами (а.п. 87-91).

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контролю особи у кримінальному проваджені № 0000017 від 03.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 записав « ОСОБА_9 » у своєму телефоні як « ОСОБА_15 -сестра», також те, що ОСОБА_9 цікавило переміщення військової техніки через Краматорськ, розташування солдат на території Краматорська, про періодичність телефонного зв`язку з ОСОБА_9 та необхідність дотримання умов безпеки (а.п. 96-101).

При огляді мобільного телефону «Nоkіа С2» з сім-картою з номером мобільного оператора «МТС» НОМЕР_1 , ОСОБА_6 підтвердив, що користувався ним при здійсненні розмов з ОСОБА_9 . Також під час огляду встановлено, що серед контактів є запис « ОСОБА_15 -сестра» НОМЕР_5 , в меню «набрані номери» є № НОМЕР_6 , при цьому ОСОБА_6 підтвердив, що вказані номери належать представнику «ДНР» на ім`я ОСОБА_9 , якому він і передавав інформацію про українських військових (а.п. 131-132).

Протоколом огляду предметів від 16.04.2015 року, під час якого оглянуто компакт-диск, який отриманий на підставі ухвали слідчого судді під час тимчасового доступу до інформації ПрАТ «МТС Україна», встановлено, що були отриманні дані про вхідні та вихідні з`єднання абонентів НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 з зазначенням ІМЕІ мобільних терміналів, зокрема абонент з номером НОМЕР_1 мав зв`язок з номером НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 з м. Краматорська протягом 01.09.2014 року - 01.03.2015 року, телефонував з м. Краматорська та м. Носівки, села Кобижчи, села Даневка Чернігівської області, співрозмовники абонента перебували у м. Макіївка Донецької ї області (а.п. 124-129).

Наведені докази прямо і побічно підтверджують наявність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, оскільки він умисно, усвідомлюючи, що «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Такий висновок суду ґрунтується на положеннях Закону України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 року (зі змінами) відповідно до якої тероризм є суспільно небезпечна діяльність, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров`я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей, а терористичною організація визнається організація, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації. Отже, оскільки у складі організації "ДНР" діяли і продовжують діяти незаконні збройні формування, якими вчиняються вказані дії - її діяльність є терористичною, а сама організація "ДНР" є терористичною.

Крім того, Указом Президента України від 14.04.2014 року за № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Тому саме з цього часу офіційно розпочалась антитерористична операція, яка згідно із Законом України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 року (зі змінами), є комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Отже, оскільки метою вказаної антитерористичної операції, крім іншого, було припинення терористичної діяльності незаконних збройних формувань, які були складовою частиною організації "Донецька народна республіка", є всі підстави вважати організацію "ДНР" терористичною.

Тому колегія суддів критично ставиться до твердження обвинуваченого, що «ДНР» офіційно не визнана терористичною організацією та його дії слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 258-3 КК України на ч. 1 ст. 256 КК України.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив саме сприяння діяльності терористичної організації. Про умисел на сприяння діяльності терористичної організації свідчать вище вказані докази, зібрані у кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачений знав, що ОСОБА_9 , якому він передавав зібрану інформацію щодо підрозділів Збройних Сил України, являється представником «ДНР».

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини колегія суддів розцінює як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього амністії не заслуговують на увагу, оскільки ні його особа, ні категорія злочину, який він вчинив, не підпадають під дію Закону України «Про амністію у 2014 році». Крім того, ні апелянт, ні його захисник в судовому засіданні апеляційного суду не послались на конкретний законодавчий акт, на підставі якого обвинуваченого необхідно звільнити від відповідальності по амністії.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, сімейне становище та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 75 КК України та пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає, оскільки обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Враховуючи, що згідно вимог ст. 374 КПК України суд не зазначає типу та виду кримінально-виконавчої установи, в якій обвинувачений повинен відбувати призначене покарання, так як ст. 86 КВК України передбачено, що вид колонії визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вказав у резолютивній частині вироку фразу «з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу». Проте, оскільки наведена обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, тому, на думку колегії суддів, вона не може бути підставою для скасування чи зміни ухваленого вироку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 фразу «з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу».

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3