АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, яким -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бердичів, Бердичівського району Житомирської області, українець, громадянин України, з повною середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст. 317 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

__________________________
Справа: 11/796/210/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у незаконному виготовленні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, що передбачено ч.2 ст. 309 КК України; у незаконному виготовленні та зберіганні психотропної речовини з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропної речовини, вчиненим повторно особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, що передбачено ч.2 ст. 307 КК України; та у наданні приміщення з метою незаконного вживання психотропних речовин, що передбачено ч.1 ст. 317 КК України.

Як встановив суд, 14.02.2012 року у вечірній час, ОСОБА_7 , з метою незаконного виготовлення психотропної речовини метамфетамін для власного вживання та з метою збуту, за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_3 , вступив у злочину змову з невстановленою слідством особою. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення психотропної речовини метамфетамін, у той же день, близько 18 год. 00 хв. за вищевказаною адресою до ОСОБА_7 прийшла невстановлена слідством особа та принесла медичний препарат у вигляді таблеток «ефідрін-гідрохлорід», які передала йому, домовившись про спільне вживання після виготовлення останнім психотропної речовини метамфетаміну.

Так, 14.02.2012 року, в період часу з 19 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у будинку АДРЕСА_3 , використовуючи підручні засоби, «ефідрін-гідрохлорід» та інші препарати незаконно виготовив для власного вживання, а також з метою подальшого збуту, невстановлену кількість психотропної речовини метамфетамін, яку помістив у медичні шприци та почав незаконно зберігати і через деякий час, шляхом здійснення ін`єкцій, частково вжив виготовлену ним зазначену психотропну речовину.
Того ж дня, 14.02.2012 року, в період часу з 20 год. 10 хв. до 20 год. 30 хв., під час проведення працівниками міліції огляду будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_7 був вилучений медичний шприц із залишками рідини світло-жовтого кольору, яка містила психотропну речовину метамфетамін, крім того, в період часу з 22 год. 05 хв. до 22 год. 40 хв., зі столу в кімнаті куди ОСОБА_7 приніс виготовлену ним психотропну речовину метамфетамін, були також вилучені два медичні шприци із рідиною світло-жовтого кольору, яка є психотропною речовиною метамфетаміном, медичний шприц з нашаруванням червоно-коричневого кольору, закритий ковпачком, металева виделка, скляний флакон із рідиною, які використовувались ОСОБА_7 при виготовленні ним вищевказаної психотропної речовини.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №463х від 12.03.2012 року, в нашаруванні на поданому на дослідження шприці, вилученого у ОСОБА_7 , виявлено психотропну речовину метамфетамін у слідовій (незначній) кількості (згідно висновку спеціаліста №571х від 17.02.2012 року маса метамфетаміну в рідині становила 0,001 г).
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №459х від 15.03.2012 року, подані на дослідження, вилучені у ОСОБА_7 , рідини світло-жовтого кольору, масою 2,785 г та 1,810 г, змив залишків рідини у шприці та рідина світло-жовтого кольору, масою 3,862 г з осадом темно-червоного кольору, містять психотропну речовину метамфетамін, крім того, метамфетамін, у змиві залишків рідини у шприці у слідовій (незначній) кількості.
Маса метамфетаміну в рідинах становить 0,028 г, 0,018 г, 0,139 г, загальна маса якого складає 0,185 (з урахуванням витраченого при попередньому дослідженні спеціалістом відповідно до висновку №565х від 17.02.2012 року загальна маса метамфетаміну в рідинах становила 0,191 г)

Крім того, 14.02.2012 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв., ОСОБА_7 незаконно виготовив для власного вживання, а також з метою подальшого збуту, невстановлену кількість психотропної речовини та приблизно о 19 год. 35 хв., маючи на меті незаконний збут психотропної речовини метамфетамін, приніс до кімнати будинку АДРЕСА_3 медичний шприц із вказаною психотропною речовиною, де в цей час знаходились ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та запропонував останнім вжити вказану речовину, які, погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , всі троє, з дозволу останнього безоплатно вжили за вказаною адресою психотропну речовину метамфетамін, а решту психотропної речовини, яка залишилася в шприцах, кожен із них стали зберігати при собі.

Також, в період часу з 21 год. 25 хв. по 21 год. 45 хв. 14.02.2012 року, під час проведення співробітниками міліції огляду зазначеного будинку, безпосередньо у ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були вилучені медичні шприци із залишками рідини світло-жовтого кольору, яка є психотропною речовиною метамфетамін.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №475х від 14.03.2012 року в нашаруванні на поданому на дослідження шприці, вилученого у ОСОБА_11 , виявлено психотропну речовину метамфетамін у слідовій (незначній) кількості (згідно висновку спеціаліста №564х від 17.02.2012 року маса амфетаміну в рідині становила 0,001 г).

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №464х від 26.03.2012 року у наданому на дослідження медичному шприці, вилученого у ОСОБА_13 , у рідині світло-жовтого кольору масою 0,041 г, виявлено метамфетамін, що є психотропною речовиною, маса метамфетаміну в рідині становить 0,0004 г, (згідно висновку спеціаліста №567х від 17.02.2012 року маса амфетаміну становила 0,001г).

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №460х від 26.03.2012 року у наданому на дослідження медичному шприці, вилученому у ОСОБА_12 , у прозорій рідині світло-жовтого кольору масою 0,931 г, виявлено метамфетамін, що є психотропною речовиною, маса метамфетаміну в рідині становить 0,009 г, (згідно висновку спеціаліста №566х від 17.02.2012 року у рідині світло-жовтого кольору масою 0,981 г, маса амфетаміну становила 0,010г).

Крім того, ОСОБА_7 14.02.2012 року, надавав приміщення житлового приватного будинку АДРЕСА_3 , за місцем свого тимчасового проживання, громадянам ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 для незаконного вживання психотропної речовини.

Так, 14.02.2012 року, після 18 години, до житлового приватного будинку АДРЕСА_3 , за місцем тимчасового проживання ОСОБА_7 , прийшли ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . В подальшому, приблизно до 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено групою осіб, відповідно до укладеної між ним та невстановленою слідством особою, незаконно виготовив психотропну речовину метамфетамін, який ОСОБА_7 частково вжив сам, а частину наявної у нього психотропної речовини метамфетамін, знаходячись за місцем свого проживання, запропонував придбати безоплатно ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 та отримавши згоду останніх, незаконно збув їм вказану психотропну речовину.

Знаходячись у вказаному житловому приміщенні, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , висловили ОСОБА_7 своє бажання вжити придбану ним психотропну речовину метамфетамін, на що отримали дозвіл останнього. Користуючись дозволом ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , в цей же день, приблизно о 19 год. 35 хв., вжили шляхом здійснення внутрішньовенної ін`єкції, а ОСОБА_13 - шляхом ковтання психотропну речовину метамфетамін, після чого решту психотропної речовини, яка у них залишилась, зберігали при собі у медичних шприцах до часу їх затримання та вилучення цієї психотропної речовини.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого, посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст. 317 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що при призначенні покарання суд не в повному обсязі надав належну оцінку ступеню тяжкості та характеру суспільної небезпеки вчинених злочинів, які було скоєно умисно та відносяться до середньої тяжкості та тяжкого злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Крім цього зазначає, що засуджений свою вину визнав частково, намагаючись ухилитися від кримінальної відповідальності і таким чином, покарання, призначене судом першої інстанції є недостатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

В апеляціях, які є аналогічними за змістом, засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , посилаючись на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, що на їх думку вплинуло на законність та обґрунтованість вироку, просять його скасувати, закрити кримінальну справу на підставі ч.2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України та застосувати до засудженого положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання за ч.2 ст. 309 КК України з випробуванням. При цьому зазначають, що суд при постановлені вироку не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , які були допитані в судовому засіданні та давали чіткі показання, які спростовують висновок суду відносно того, що ОСОБА_7 пригощав їх наркотичним засобом або надавав дозвіл на його вживання останніми. Наголошують, що на свідка ОСОБА_11 та на інших свідків працівники ВБНОН Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві чинили тиск, що підтверджується звукозаписом, який міститься у мобільному телефоні Nokia 6230i, який був направлений як речовий доказ до кримінального провадження №0000212, щодо факту вчинення кримінального правопорушення працівниками Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, однак даний факт не був перевірений та досліджений судом, як і докази щодо організації або утримання місць для незаконного вживання, виробництва або виготовлення наркотичних засобів, а також надання вказаного приміщення для скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 317 КК України. Крім цього вказують, що досудове слідство проводилось з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, внаслідок чого докази були одержані з грубим порушенням норм КПК, а тому є недопустимими. Так, огляд будинку був проведений працівниками міліції без відповідної постанови суду, без дозволу власника приміщення, та особами, які не є слідчими, а тому не є уповноваженими особами на проведення вказаних слідчих дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заперечував проти апеляцій засудженого та його захисника, пояснення ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляції прокурора та підтримали доводи своїх апеляцій, уточнивши при цьому вимоги викладені в їх резолютивних частинах, та просили скасувати вирок, кримінальну справу закрити на підставі ч.2 ст. 6 КПК України (1960 року) за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України, а в частині засудження за ч.2 ст.309 КК України пом`якшити призначене покарання, обмежившись відбутим; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подані апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 323 КПК України (1960) року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, тобто в ньому має бути правильно застосований матеріальний закон, а висновки суду повинні відповідати тим фактам, що дійсно мали місце. При цьому оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Мотиви прийнятих судом рішень щодо кваліфікації злочину і призначення покарання повинні виключати можливість постановлення іншого рішення, крім рішення прийнятого судом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних під час досудового слідства та досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів, зокрема показаннями свідків ОСОБА_18 в судовому засіданні та ОСОБА_19 під час досудового розслідування, які підтвердили, що 14.02.2012 року були присутніми в якості понятих в приміщенні приватного будинку № 10 по вул. Огородній в м. Києві при проведенні працівниками міліції огляду цього будинку в якому знаходились четверо чоловіків у яких були вилучені медичні шприці з залишками рідини та які повідомили, що в шприцах знаходяться залишки наркотику, який виготовив ОСОБА_7 та інші предмети (пляшки, виделка із загнутими зубцями), які останній використовував для виготовлення цього наркотичного засобу; показаннями свідка ОСОБА_20 оперуповноваженого ВБНОН Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, який категорично заперечував застосування до затриманих недозволених методів слідства та повідомив, що на підставі оперативної інформації 14.02.2012 року разом з іншими працівниками та у присутності понятих проводив огляд будинку АДРЕСА_3 з дозволу ОСОБА_7 , під час якого у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були вилучені медичні шприці з залишками рідини світло-жовтого кольору та інші предмети, які, як пояснив ОСОБА_7 він використовував при приготуванні цієї рідини, які були вилучені, опечатані, а пізніше відправлені на експертизу та добровільно у своїх письмових поясненнях повідомив обставини приготування вилученої речовини, передачу її іншим особам і надання їм дозволу на вживання цієї рідини; показаннями слідчої ОСОБА_21 допитаної в якості свідка, яка спростувала доводи ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про застосування до них психологічного тиску та інших погроз неправомірного характеру з боку працівників правоохоронних органів, які нібито стали результатом обмови ними ОСОБА_22 на досудовому слідстві; даними протоколів огляду місця події від 13.02.2012 року ( т.1 а.с. 28, 49-50, 71, 92, 112); даними протоколів очних ставок проведених 18.02.2012 року між ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т.1 а.с. 143-145, 150-152, 157-159); висновками судово-хімічних експертиз наркотичного засобу та іншими матеріалами справи (т. 1 а.с. 36-37, 58-60, 79-80, 101-102, 120-121).

Крім того, під час розгляду справи, судом першої інстанції були ретельно перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників про відсутність в його діях складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки виготовлену ним психотропну речовину він нікому не пропонував вжити і, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вжили цю речовину без його дозволу та обґрунтовано піддав сумніву показання цих свідків в судовому засіданні, які підтвердили той факт, що 14.02.2012 року у вечірній час прийшли, кожний по особистим справам, до ОСОБА_7 за місцем його проживання, і коли останній зайшов до кімнати та поклав на стіл шприц наповнений психотропною речовиною «винт» та пусті медичні шприці, вони без дозволу останнього вжили цю речовину.

Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, суд першої інстанції, правильно оцінив показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які вони змінили під час судового розгляду справи та стверджували, що ОСОБА_7 будь яких дій направлених на збут наркотичного засобу не вчиняв, він їх не пригощав і, що вони самостійно, без дозволу ОСОБА_7 вжили наркотичний засіб та обґрунтовано визнав їх неправдивими, розцінивши як спосіб з боку цих свідків допомогти останньому уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі і тяжкого.

При цьому, суд належним чином мотивував прийняте рішення і як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, обґрунтовано поклав в основу вироку показання самого ОСОБА_7 допитаного в ході досудового слідства в якості підозрюваного 17.02.2012 року та в якості обвинуваченого 27.02.1012 року і 25.06.2012 року ( т.1 а.с. 186-189, 199-200, 214-216), який повністю визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у тому числі власноруч викладав свої показання, про психологічний тиск з боку працівників правоохоронних органів не скаржився, а також показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 під час досудового слідства та дані протоколів очних ставок проведених 18.02.2012 року між ними та ОСОБА_7 (т.1 а.с. 143-145, 150-152, 157-159).

Отже, аналіз матеріалів кримінальної справи, дані протоколу судових засідань та зміст вироку свідчать про те, що суд першої інстанції при розгляді даної кримінальної справи дослідив всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення, повно та всебічно перевірив зібрані у справі докази, яким у сукупності дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 67 КПК України ( в редакції 1960 року).

Наведені в оскаржуваному вироку докази, суд обґрунтовано визнав достовірними, допустимими та належними і зазначив про відсутність передумов ставити під сумнів об`єктивно існуючі факти вини ОСОБА_7 у цих злочинах, а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляцій засудженого та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Також не заслуговують на увагу і твердження в апеляціях засудженого та його захисника про те, що протоколи огляду місця події від 14.02.2012 року, які були складні оперуповноваженими ВБНОН ( т. 1 а.с. 28, 49, 71, 92) є не належними доказами, оскільки здобуті незаконним шляхом, без згоди власника житла, без постанови слідчого або відповідного дозволу суду, а також не уповноваженою особою.

Такі твердження апелянтів спростовуються заявою самого ОСОБА_7 , який проживав в будинку і дав згоду на проведення його огляду (т. а.с. 48 ), а що стосується складання вищезазначених протоколів огляду місця події від 14.02.2012 року без дозволу суду та не уповноваженою особою, то вказані протоколи не є протоколами огляду місця події, протоколами обшуку та вилучення предметів, які відповідно до ст.ст. 190, 191 КПК України (1960 року) складаються лише слідчими, про що зазначають апелянти, а є протоколами огляду, які були складені оперативними працівниками у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» з метою виявлення та фіксування слідів тяжкого злочину та не є слідчою дією, а лише фіксацією фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб, що віднесено до оперативо-розшукової діяльності і у відповідності до ст. 65 КПК України (1960 року) також є допустимим доказом у кримінальній справі.

Не є обґрунтованими і твердження засудженого ОСОБА_7 та його захисників про застосування під час досудового слідства до нього та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 працівниками правоохоронних органів психологічного тиску, в результаті чого вони обмовили ОСОБА_7 , і що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та не дав оцінки повідомленню свідка ОСОБА_11 про наявність у нього звукозапису розмови з оперуповноваженим ВБНОН, де останній розповідає свідку які показання необхідно давати відносно ОСОБА_7 і цей звукозапис не однократно подавався до прокуратури м. Києва, оскільки ці твердження були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції і об`єктивного підтвердження не знайшли. При цьому на спростування цих тверджень суд послався на проведену прокуратурою міста Києва перевірку, за результатами якої 10.02.2015 року слідчим прокуратури була винесена постанова про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000212 від 07.03.2014 року за відсутністю в діях працівників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України щодо ОСОБА_7 .

Не переконливими є доводи і про те, що суд безпідставно послався у вироку, як на доказ вини ОСОБА_7 , на його показання на досудовому слідстві, який був позбавлений права на захист, а тому не міг скористатися можливістю права мовчання та відмови від дачі показань, оскільки такі твердження засудженого та його захисників спростовуються матеріалами справи.

Позбавлені правових підстав і доводи апелянтів про безпідставне застосування відносно ОСОБА_7 ст. 317 ч. 1 КК України, яка на їх думку не підтверджується жодним доказом, оскільки слідством не було встановлено будь-якого обладнання та налаштування для виготовлення наркотичних засобів, будинок належав іншій людині, а вилучені під час огляду цього будинку металева виделка, скляний флакон з рідиною та медичний шприц, які використовувались для виготовлення психотропної речовини не є доказами організації або утримання місць для незаконного вживання, виробництва або виготовлення наркотичних засобів. Ці доводи апелянтів не ґрунтуються на матеріалах справи та є безпідставними, оскільки таке обвинувачення ОСОБА_7 не висувалось і засуджений він був за ч. 1 ст. 317 КК України в межах пред`явленого обвинувачення за вчинення дій, які виразились у наданні приміщення з метою незаконного вживання психотропної речовини.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведена, підтверджується наявними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку , що ОСОБА_7 у період часу з 19-00 години до 19 год.35 хв. 14.02.2012 року за попередньою змовою групою осіб, а саме з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно виготовив та зберігав без мети збуту психотропну речовину, а також незаконно виготовив та зберігав психотропну речовину з метою збуту, як особа, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, незаконно збув психотропну речовину та надав приміщення з метою незаконного вживання психотропної речовини.

Отже, за встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст. 309; ч. 2 ст. 307 та ч.1 ст. 317 КК України є правильною.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах кримінальної справи зібрано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження вини засудженого, а тому підстав для скасування вироку та закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_7 на підставі ч.2 ст. 6 КПК України (1960 року) за відсутністю в його діях складу злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України, а в частині засудження за ч.2 ст.309 КК України пом`якшення призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляціях засудженого та його захисника, колегія суддів не вбачає.

Також безпідставними колегія суддів вважає і доводи апеляції прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі внаслідок м`якості, оскільки при призначенні засудженому покарання, суд, відповідно до вимог передбачених ст. 65 КК України, виходячи із загальних засад його призначення, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу, а також обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав для призначення більш суворого покарання, про що ставиться питання в апеляції прокурора, колегія суддів також не вбачає.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення як апеляції прокурора, так і апеляцій засудженого та його захисника і вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України ( в редакції Закону 1960 року) та п.п. 11,13,15 розділу ХІ Перехідних положень КПК

України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3