Провадження № 11-сс/784/10/16 Категорія ст. 304 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2015 року.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2015 року скарга ОСОБА_6 залишена без розгляду та повернута.
Узагальнені доводи апелянта.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді незаконною. При цьому докладно наводить хронологію подій щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування за його заявою про застосування до нього незаконних методів слідства, а також щодо його численних звернень до органів прокуратури всіх рівнів та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо неефективності досудового розслідування, яке триває понад 9 місяців у даному кримінальному провадженні, що є, на його думку, порушенням розумності строків проведення досудового розслідування.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Залишаючи без розгляду та повертаючи скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого прокуратури Миколаївської області, слідчий суддя зазначив:
що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність слідчих у кримінальному провадженні, яка полягає в тривалому розслідуванні;
що ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік дій, які можуть бути оскаржені до слідчого судді;
що не ефективне проведення досудового слідства та недотримання розумних строків за законодавством має бути оскаржено на підставі ст. 308 КПК України потерпілим до прокурора вищого рівня, який повинен протягом 3-х днів розглянути скаргу, за наявності підстав надати прокурору вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій, або прийняти процесуальне рішення за скаргою, про що повідомити скаржника;
що скарга ОСОБА_6 не містить в собі вимог, що можуть бути розглянути слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
За такого, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_6 не підлягає розгляду в цьому суді і відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження за цією скаргою необхідно відмовити.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її підлягаючою частковому задоволенню як таку, що містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
І хоча слідчий суддя у мотивувальній частині вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження за цією скаргою необхідно відмовити, в резолютивній частині ухвали постановив залишити цю скаргу без розгляду, чим допустив процесуальне протиріччя.
Такого виду рішення, як залишення без розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора § 1 Глави 26 КПК України не передбачає, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у відкритті провадження у даному випадку на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Стаття 303 КПК України передбачає право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
А в пункті першому частини першої цієї статті наведений вичерпний перелік бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Тобто, бездіяльність слідчого прокуратури, яка полягає у неефективному проведенні досудового слідства та недотриманні розумних строків, не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 308 КПК України щодо оскарження недотримання розумних строків, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
Крім того, з огляду на види рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, та змісту скарги ОСОБА_6 до Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2015 року (а. с. 2 - 3), дана скарга ОСОБА_6 не містить в собі вимог, що можуть бути розглянуті слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
За такого, скарга ОСОБА_6 не підлягає розгляду слідчим суддею і у відповідності до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження за цією скаргою ОСОБА_6 належить відмовити.
Що стосується підтвердження статусу потерпілого, на чому наголошує апелянт, то відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, не є обов`язковим винесення окремої постанови з цього питання у першому випадку. І оскільки за заявою ОСОБА_6 щодо вчинення відносно нього злочину внесені відомості до ЄРДР і провадиться досудове розслідування у певному кримінальному провадженні, то він апріорі є потерпілим. Всі інші доводи апелянта щодо недоліків даного досудового розслідування можуть бути предметом перевірки прокурором вищого рівня в порядку ст. 308 КПК України за умови звернення ОСОБА_6 до такого прокурора саме з такою скаргою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2015 року.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчих прокуратури Миколаївській області, та повернути її скаржнику ОСОБА_6 .
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4