Справа № 405/6071/15-к
1-кп/405/258/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000018 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не засудженого, на теперішній час працюючого слюсарем-ремонтником 4 розряду ВАТ «Полтавський гірничозбагачувальний комбінат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Статутів), ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Під час виконання службових обов`язків в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області старшому солдату ОСОБА_5 18 листопада 2014 року надано відпустку на строк 6 діб, з якої він мав повернутися у військову частину польова пошта НОМЕР_1 24 листопада 2014 року.
Разом з тим, старший солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 24 листопада 2014 року вирішив не з`явитися на службу у військову частину з відпустки.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нез`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з метою зовсім ухилитися від військової служби, старший солдат ОСОБА_5 24 листопада 2014 року не з`явився на службу з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував незаконно перебувати поза межами військової частини без поважних причин до моменту затримання службовими особами Комсомольського МВ УМВС України у Полтавській області о 17 годині 30 хвилин 13 серпня 2015 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу до військової частини старший солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд та не маючи намір повертатися на військову службу у військову частину польова пошта НОМЕР_1 взагалі.
О 17-30 годині 13 серпня 2015 року солдата ОСОБА_5 затримано співробітниками Комсомольського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 20 серпня 2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_7 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000018, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України дезертирства, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби; з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 в ході досудового розслідування щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має на утриманні двох малолітніх дітей, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 1 ст. 408 КК України за вчинення цього злочину, у виді обмеження волі на три роки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , яким перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_5 . Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразилися у нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби. Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 1 ст. 408 КК України і відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме є підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, офіційно працевлаштований працює слюсарем-ремонтником 4 розряду ВАТ «Полтавський гірничозбагачувальний комбінат».
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні у обвинуваченого двох малолітніх дітей, а також беззастережне визнання ним винуватості.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни заставу в розмірі 12180 гривень. Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому, згідно абз. 3 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.03.1999 року № 6 «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» суд вправі зазначити у вироку, що запобіжний захід у вигляді застави зберігає свою дію до набрання вироком законної сили і що після цього застава повертається заставодавцю або звертається на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_7 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000018, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.
До строку відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати час його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 13 серпня 2015 року по 18 серпня 2015 року включно, що становить шість днів позбавлення волі та згідно п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України дорівнює дванадцяти дням обмеження волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни заставу в розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень.
Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень, внесену на р/р 0784 згідно квитанції № NOGD036346 від 17.08.2015 року, повернути заставодавцю ОСОБА_5 .
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1