АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/630/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 391 (183-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , поданою на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, із неповною середньою освітою, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
15.03.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільнений від відбування покарання на підставі ст. ст. 104, 75 КК України, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки,
27.12.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, звільнений на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 17.04.2012 року умовно-достроково на один рік чотири місяці двадцять два дні;
24.07.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;
17.12.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, призначене покарання на даний час відбуває в Кіровоградській виправній колонії № 6,
визнано винуватим та засуджено за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 17 грудня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років та відбуваючи призначене покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

З 27 липня 2012 року ОСОБА_7 перебував у тимчасовому слідчому ізоляторі при Кіровоградській виправній колонії (№6) УДПтС України в Кіровоградській області. За час перебування в тимчасовому слідчому ізоляторі при Кіровоградській виправній колонії (№6) УДПтС України в Кіровоградській області допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази правами начальника Кіровоградської виправної колонії (№6) УДПтС України в Кіровоградській області, один раз поміщався до карцеру.

Після вступу вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2012 року в законну силу, ОСОБА_7 , прибув 05 квітня 2013 року для відбування покарання до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи з виконання покарань, на виховні заходи адміністрації Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області не реагував.

За весь час відбування покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області, засуджений ОСОБА_7 , за різні порушення режиму відбування покарання має 39 (тридцять дев`ять) стягнень, з яких 9 (дев`ять) попереджень, 11 (одинадцять) доган та 10 (десять) суворих доган. Крім того, ОСОБА_7 6 (шість) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору. Також ОСОБА_7 3 (три) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ).

10 березня 2015 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, виконуючий обов`язки начальника дільниці посиленого контролю майор внутрішньої служби Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_9 , здійснюючи обхід камер дисциплінарного ізолятору та приміщень камерного типу, в ході якого виявивши неналежний санітарний стан камери №10, в якій утримується засуджений ОСОБА_7 , о 10 годині 05 хвилин повідомив останньому, що він є черговим, вказавши засудженому територію для прибирання, та забезпечив його усім необхідним господарчим інвентарем (вказане передбачено ч. 3 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України).
Однак, засуджений ОСОБА_7 приступити до прибирання вказаної йому території (камери №10 дисциплінарного ізолятора) відкрито, в категоричній формі та неодноразово, відмовився, хоча за станом здоров`я був здоровий, звільнень не мав, про що свідчить медична довідка від 10.03.2015, чим висловив злісну непокору вимогам адміністрації Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області.
Цього ж дня, 10 березня2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин виконуючим обов`язки начальника дільниці посиленого контролю майором внутрішньої служби Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_9 , в присутності інших начальників відділень, неодноразово проведені із засудженим ОСОБА_7 профілактичні бесіди, в ході яких засудженому роз`яснено вимоги ст.391 КК України, і попереджено його про кримінальну відповідальність за цією статтею.

Не зважаючи на вказане, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив, та продовжуючи свій злочинний намір, відкрито, умисно, в присутності інших представників адміністрації Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області та понятих, з неповажних причин відмовлявся виконувати законні вимоги адміністрації Кіровоградської виправної колонії (№ 6) УДПтС України в Кіровоградській області, котра є місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_8 , котра діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , і в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців; фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації дій останнього стороною захисту не оскаржуються.
Свої вимоги умотивовує наступними доводами.
Вказує на несправедливість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання внаслідок суворості, оскільки судом, при призначенні обвинуваченому покарання, формально враховано обставини, які пом`якшують покарання винуватому, передбачені ст. 66 КК України, та не повною мірою враховано всіх обставин, передбачених ст. 65 КК України.
Сторона захисту вважає, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 є мінімальне покарання, із урахуванням ст. 71 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи та у дебатах думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 349 КПК України у разі, якщо судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, і такі докази, за погодженням учасників судового провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції не досліджувалися, - учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідження доказів судом першої інстанції по даному кримінальному провадженні проведено, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, у скороченому процесуальному порядку, доведеність винуватості ОСОБА_7 ніким із учасників судового провадження, у тому числі обвинуваченим, не оспорюються, як не оспорюються правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, як їх встановлено.

Відтак, колегія суддів не вдається до оцінки доказів по кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, - доведеною, а кваліфікацію дій останнього як вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), - правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який негативно характеризується по місцю відбування покарання, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, яка пом`якшує ОСОБА_7 покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують винуватому покарання.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 - за умови його ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання у межах санкції статті обвинувачення, у виді позбавлення волі, приєднавши, на підставі ст. 71 КК України, частково до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Колегія суддів визначену обвинуваченому судом першої інстанції міру покарання, а саме, вид та розмір покарання, вважає обґрунтованим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 про те, що судом, при призначенні обвинуваченому покарання, формально враховано обставини, які пом`якшують покарання винуватому, передбачені ст. 66 КК України, та не повною мірою враховано всіх обставин, передбачених ст. 65 КК України, - дійсності не відповідають.
Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, повною мірою врахував обставини, визначені ст. 65 КК України, тим самим дотримавшись положень про загальні засади призначення покарання.
Ці враховані судом першої інстанції обставини зазначені безпосередньо у мотивувальній частині вироку (том 2 аркуш провадження 46-47).
Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального, із урахуванням ст. 71 КК України, покарання, як на тому наполягає захисник обвинуваченого у свої апеляційній скарзі, - вказане, із урахуванням усіх обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, котрий негативно характеризується, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (чотири рази), востаннє - за змістом пред`явленого на даний час обвинувачення кримінальне правопорушення вчинив у місцях відбування покарання під час відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про вперте небажання винуватого стати на шлях виправлення, навіть беручи до уваги щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , - колегією суддів визнається неможливим, оскільки не відповідатиме меті покарання, та не буде доцільним з точки зору можливого перевиховання та виправлення обвинуваченого.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав до зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції, як те просить особа, яка подала апеляційну скаргу, та залишає вирок суду першої інстанції без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ст. 391 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4