печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28.08.2015, приблизно о 22 год. 10 хв., ОСОБА_4 перебуваючи навпроти будинку № 6/2 по вулиці Крутий узвіз в м. Києві помітив легковий автомобіль марки "Субару", реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, після чого у нього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до вище вказаного автомобіля та невстановленим досудовим розслідуванням шляхом відчинив передні пасажирські дверцята автомобіля, сів до салону, де діючи умисно та з корисливих мотивів, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з підлокітника сонцезахисні окуляри разом з чохлом до них виробника "ИвСентЛоран", вартістю 2000 грн. 00 коп. та сонцезахисні окуляри разом з чохлом до них виробника "Діор", вартістю 4000 грн. 00 коп., які заховав до себе в сумочку чорного кольору, що висіла у нього через плече, але в цей момент був затриманий потерпілим ОСОБА_5 , внаслідок чого не отримав можливості розпорядитися майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, необхідних для доведення злочину до кінця.
ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
22.10.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 22.10.2015 року про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 22.10.2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 про примирення.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази, а саме:

- окуляри "ИвСентЛоран" та "Діор", які передані потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення:

-судової трасологічної експертизи в розмірі 491 грн. 04 коп. (висновок № 533 від 15.10.2015);

-судової трасологічної експертизи в розмірі 491 грн. 04 коп. (висновок №539 від 12.10.2015).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1