АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/961/15 Справа № 700/3108/15-к Категорія: ч. 1 ст. 249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, -

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 21 травня 2015 року шляхом плавання на річці «Гнилий тікач» в с. Буханка Лисянського району Черкаської області, поблизу водоймища «Кар`єр», діючи умисно, у нерестовий період, в порушення п. 4 Наказу № 15 від 16 березня 2015 року «Про встановлення весняно-літньої заборони на лов риби та інших водних біоресурсів у рибогосподарських водоймах Черкаської області у 2015 році», затвердженого начальником Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Черкаській області, Державного агентства рибного господарства України, яким встановлена заборона на лов (добування) раків у водоймах, в межах Черкаської області в 2015 році з 01 квітня по 30 червня, порушуючи вимоги ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 4.5 «Правил спортивного та любительського риболовства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, здійснив незаконний лов руками раків в кількості 257 штук в результаті чого заподіяв істотну шкоду рибному господарству України на загальну суму 6553 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу від 11.09.2015 року та вирок від 11.09.2015 року Лисянського районного суду Черкаської області через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України. Зазначає, що в даному кримінальному провадженні встановлені всі обов`язкові ознаки можливого звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, зокрема те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та усунув заподіяну шкоду шляхом добровільної видачі працівникам міліції раків живими і непошкодженими. На думку апелянта, обвинувачений своїми незаконними діями, а саме виловом раків, не завдав збитків Державі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку заявлених ними апеляційних вимог, міркування прокурора, який вважає що апеляційна скарга сторони захисту до задоволення не підлягає, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому він наполягав на звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.249 КК України - як незаконне заняття водним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, даних про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, зокрема визнання вини, щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочини, при відсутності обставин, що його обтяжує і обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України у виді штрафу в мінімальному його розмірі з застосуванням обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Що стосується доводів сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 45 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Під відшкодуванням завданих збитків та усуненням заподіяної шкоди слід розуміти дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину.

Згідно розрахунків збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок незаконного добування об`єктів водного промислу, проведених на підставі Постанови КМУ від 21.11.2011 року № 1209, сума заподіяних збитків незаконними діями ОСОБА_7 становить 6553 грн. 50 коп.

Однак, докази про відшкодування зазначених збитків в матеріалах кримінального провадження відсутні, таких доказів не надано стороною захисту і під час апеляційного перегляду судового рішення.

Доводи викладенні захисником в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_7 усунув заподіяну шкоду шляхом повернення виловлених раків живими та неушкодженими, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі його дії були лише наслідком викриття його злочинної діяльності працівниками міліції. При цьому, дані об`єкти тваринного світу були незаконно вилучені з природного середовища і за санкцією ч. 1 ст. 249 КК України підлягають безумовній конфіскації.

Оскільки факт відшкодування збитків чи усунення шкоди, заподіяної злочином, є обов`язковою підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 45 КК України.

Разом з цим, колегія суддів звертаючи увагу на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався вимог ст. 53 КК України і призначив покарання ОСОБА_7 не в ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у твердій сумі, позбавлена можливості привести судове рішення в цій частині у відповідність, оскільки учасники судового розгляду не оскаржують призначене обвинуваченому покарання.

Керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :
Вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :