612/493/14-к
1-КС/612/56/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2014 р. смт. Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 із зазначеною Постановою слідчого не погоджується, в зв`язку з чим подала скаргу, в якій вказала, що постанова слідчого винесена незаконно, розслідування проведено однобічно без врахування всіх обставин, не проведені необхідні слідчі дії, підстави закриття не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова і підлягає скасуванню. Просить зобов`язати слідчого поновити досудове слідство та виконати слідчі дії на які указано в мотивувальній частині її скарги. Обгрунтовуючи свою скаргу посилається на наступне.
06 вересня 2013 року, близько 20.00 години, вона разом із іншими громадянами-жителями смт. Близнюки йшла по пішохідному переході, розташованому по вул. Радянській, маючи при собі велосипед. Раптово відчула сильний удар. До тями прийшла уже в лікарні. Від працівників міліції та рідних їй потім стало відомо, що вона була травмована автомобілем «Опель Кадет», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 . ОСОБА_6 з місця вчинення дорожньої пригоди зник.
07 вересня 2014 року вона була доставлена по лінії санітарної авіації з Близнюківської ЦРЛ до нейрохірургічного відділення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в стані середньої тяжкості. Діагноз на російській мові: «острая открытая ЧМТ, ушиб головного мозга тяжелой степени тяжести со сдавливанием переломом пластинчатой субдуральной гематомой левой височной области, формированием очага контузии-размозжения левой височной доли. Перелом основания черепа слева, отликворея слева. Ушибленная рваная рана левой височной области».
Діагноз після операбельного втручання: «костный дефект левой височной области. Острый левосторонний посттравматический средний пероральный отит. Ушибленно-рванная рана верхней трети левой голени».
Після цього вона тривалий час лікувалася як амбулаторно так і стаціонарно в Близнюківській ЦРЛ. Перебуває на амбулаторному лікуванні в теперішній час. Не може виконувати фізичну роботу.
В період досудового слідства вона була допитана слідчим ОСОБА_5 . Про вчинення ним слідчих дій їй невідомо. Очевидці події як свідки допитані не були.
Перебуваючи на стаціонарному лікуванні вона отримала «так звану постанову про закриття кримінального провадження від 17.03. 2014 року» із супровідним листом з роз`ясненням права на її оскарження прокурору. Це її обурило, так як 28.02. 2014 року вона зверталася до прокуратури Близнюківського району Харківської області і 03.03. 2014 року отримала відповідь що в цьому провадженні призначена експертиза тощо.
Щодо неї судово-медична експертиза не проводилася. На час винесення оскаржуваної Постанови вона ще перебувала в лікарні.
Порушенням своїх прав вважає і таке:
- оскаржувана постанова (її копія) не відповідає вимогам закону не скріплена відтиском мокрої печатки та належним підписом;
- не було роз`яснено її право на оскарження дій до слідчого судді.
- вона не була визнана потерпілою.
Починаючи із 17.03. 2014 року вона, перебуваючи на лікуванні, усно та листами зверталася до слідчого з проханням про надання належним чином оформленої копії оспорюваної Постанови для звернення до суду. Належним чином оформлену копію Постанови слідчого вона отримала 02.06. 2014 року.
З наведених вище причин просить вважати причини пропуску строку на оскарження Постанови поважними та поновити цей строк.
Звертає увагу також на наступне:
- слідчим не допитані свідки ДТП;
- за її участі та участі свідків не проведено перехресний допит та відтворення обстановки та обставин події;
- щодо неї не проведена судово-медична експертиза;
- не надана правова оцінка діям водія, який залишив її на місці пригоди, не надавши їй допомоги.
Посилаючись на наведене і просить скасувати оскаржувану Постанову слідчого як незаконну та зобов`язати слідчого поновити досудове слідство із виконанням слідчих дій, які зазначені в установчій частині скарги. Поновити строк на оскарження.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 на задоволенні скарги наполягали, посилаючись на обставини в ній викладені.
Крім того вказали і на таке. Свідками події були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Про цих свідків ОСОБА_2 слідчому повідомляла але вони ним не допитані. Адвокат ОСОБА_3 надала письмові пояснення цих свідків, які від них були нею отримані.
Слідчий СВ Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_5 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, клопотань не заявив. Скарга ОСОБА_2 розглянута у його відсутність на підставі ч.3 ст. 306 КПК України.
Судовим розглядом встановлено.
відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрите.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України потерпілим на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_2 , відповідно до ч.ч.1,3 ст. 55 КПК України є потерпілою, оскільки їй завдано фізичну шкоду. Права потерпілої у неї виникли з 13.11. 2013 року дати подання заяви про залучення її до участі у провадженні як потерпілої, яку слідчий прийняв, оскільки так передбачено ч.2 ст. 55 КПК України.
Слідчим 13.11. 2014 року їй була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілої і в цей же день вона була як потерпіла допитана. Протокол і пам`ятка у матеріалах провадження. Отже твердження ОСОБА_2 що слідчий допустив порушення закону, не визнавши її потерпілою, безпідставні.
В день винесення, 17.03. 2014 року, на адресу ОСОБА_2 за вих. № 86/4706 від 17.03. 2014 року була направлена фотокопія оскаржуваної Постанови. На підтвердження цього в матеріалах провадження є квитанція про оплату поштового відправлення. У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що цю копію вона отримала 18.03. 2014 року. Із наданою до суду фотокопії Постанови вбачається, що як копія вона не оформлена, оскільки не дотримані вимоги п.77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1242 та п.2.11. Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 23.08. 2012 року №747. Отже вважати, що за вищевказаним вихідним номером ОСОБА_2 отримала копію постанови слідчого, немає підстав, оскільки належним чином оформлену копію оскаржуваної Постанови вона отримала лише 02.07. 2014 року. До суду із скаргою ОСОБА_2 звернулася 07.07. 2014 року, тобто в межах строку передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України, а тому слід вважати що строк подання скарги не пропущено. Крім того приймається до уваги що в період після ДТП і по цей час ОСОБА_2 хворіла і хворіє, на підтвердження чого надані відповідні медичні документи, які вивчені у судовому засіданні.
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди;
- протокол огляду велосипеда потерпілої;
- протокол огляду автомобіля ОСОБА_6 ;
- фотокопії свідоцтв про реєстрацію автомобіля яким керував ОСОБА_6 та його посвідчення водія;
- фотокопію поліса страхування цивільної відповідальності;
- протоколи допиту свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;
- висновок медогляду ОСОБА_6 від 07.09. 2013 року, характеризуючи його документи;
- доручення слідчого про встановлення свідків події;
- заяву ОСОБА_2 про відмову від її участі у слідчому експерименті;
- постанову слідчого про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_17 та висновок експерта за результатами її проведення;
- копії чеків за оплату ліків;
- протокол проведення слідчого експерименту від 16.01. 2014 року;
- постанову про призначення авто технічної експертизи;
- висновок авто технічної експертизи від 24.02. 2014 року;
- оригінал оскаржуваної Постанови.
Отже матеріалами кримінального провадження, вивченими у судовому засіданні, спростовуються твердження ОСОБА_2 що не були допитані свідки ДТП, щодо неї не було проведено судово-медичну експертизу. Певні свідки слідчим були допитані але ті на яких вона вказує, дійсно допитані не були. В матеріалах провадження відсутня інформація яка б свідчила про те, що з таким клопотанням ОСОБА_2 до слідчого зверталася письмово. Від участі в слідчому експерименті потерпіла відмовилася.
Щодо проведення перехресного допиту, вчинення інших слідчих дій, в тому числі на які вказує у скарзі ОСОБА_2 , слід виходити із того, що згідно ч.5 ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Матеріали провадження не містять інформації що потерпіла зверталася до слідчого з певними клопотаннями на які він мав би реагувати в порядку ст. 220 КПК України.
Потерпіла з матеріалами досудового розслідування не була ознайомлена але слід прийняти до уваги, що таке б право вона мала за умови подання відповідного клопотання, яке, як вбачається, не подавала.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Із оскаржуваної Постанови вбачається, що слідчий в обґрунтування свого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України дійшов, пославшись тільки на діаметрально-притилежні покази потерпілої та ОСОБА_6 та висновок авто технічної експертизи. При цьому він ніяк не мотивував, чому саме показам ОСОБА_6 було надано перевагу. Експертиза також була проведена виходячи з вихідних даних, повідомлених ОСОБА_6 . Оцінка іншим доказам, зібраним по справі не надана, протиріччя не усунені.
Вбачається що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження вищенаведених вимог закону слідчим не дотримано, обставини кримінального провадження всебічно та повно не досліджені, зібрані по справі докази в їх сукупності не оцінені, без належного обґрунтування надані переваги одним доказам над іншими. Наведене стосується мотивувальної частини постанови.
Щодо її резолютивної частини слід зазначити що вона також викладена з порушенням вимог закону не містить відомостей про можливість та порядок її оскарження.
Отже оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог ч.5 ст. 110 КПК України.
Те, що слідчий роз`яснив порядок оскарження постанови у супровідному листі цих висновків суду не спростовує, оскільки такі відомості мають бути зазначені саме в рішенні слідчого, яким згідно ч. 3 ст. 110 КПК України є тільки постанова. Роз`яснюючи порядок оскарження Постанови у супровідному листі слідчий також допустився помилки - не вказав на право потерпілої оскаржити Постанову до слідчого судді на підставі ст.ст. 330,306 КПК України, чим було порушене законне право потерпілої бути повідомленою про свої права як це передбачено п.1 ч.1 ст. 56 КПК України.
В матеріалах кримінального провадження є достатні дані які свідчать про те, що водій ОСОБА_6 залишив місце пригоди. В цій частині скаргу ОСОБА_2 слід вважати обґрунтованою, оскільки відсутня правова оцінка діям водія, який залишив її на місці пригоди, не надавши допомоги.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.303,304, 306, 307 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_2 задовольнити, частково.
В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1