Справа № 464/9461/15-к
пр.№ 1-кп/464/434/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Арламівська Воля Мостиського району Львівської області та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаний, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, судимості не має, -

за ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 , діючи умисно, в грудні 2014 року здійснив реєстрацію на себе ТОВ „Немо Етіене та ТОВ „Інтергаллогістик з метою прикриття незаконної діяльності та використання зазначених суб`єктів господарювання для створення видимості фінансово-господарської діяльності, незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові, здійснення документального оформлення нібито проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт), вчинив співучасть з невстановленими слідством особами у фіктивному підприємництві.

Як співвиконавець фіктивного підприємництва ТОВ „Немо Етіене та ТОВ „Інтергаллогістик ОСОБА_8 отримав фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю даних товариств та здійснення організаційно-розпорядчих функцій.

Так, ОСОБА_8 , переслідуючи мету на здійснення фіктивного підприємництва, вчинив всі необхідні дії для реєстрації та відповідно став засновником та директором юридичних осіб ТОВ „Немо Етіене, що за адресою: м.Скадовськ, вул.Пасічника 7, Херсонської області та ТОВ „Інтеграллогістик, що за адресою: м.Київ, вул.Марини Раскової 11.

ОСОБА_8 , як службова особа ТОВ „Немо Етіене та ТОВ „Інтергаллогістик у відповідності до ст.67 Конституції України, розділу третього Закону України від 16.07.1999 р. „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. (із змінами та доповненнями), Статуту товариства з обмеженою відповідальністю „Інтеграллогістик, затвердженого 29.12.2014 р. рішенням № 03 учасника товариства ОСОБА_8 , Статуту товариства з обмеженою відповідальністю „Немо Етіене, затвердженого 29.12.2014 р. рішенням № 01-14 учасника товариства ОСОБА_8 , був зобов`язаним виконувати організаційно-розпорядчі обов`язки - функції по керівництву даними підприємствами, розпорядженню їх майном та коштами, відповідальним за організацію та ведення бухгалтерського та податкового обліку, за повноту нарахування і своєчасність сплати до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів). Проте, не маючи наміру на здійснення реальної господарської діяльності ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене, з метою прикриття незаконної діяльності підприємств, з 29.12.2014 р. лише формально рахувався власником та директором ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене.

ОСОБА_8 , з метою здійснення незаконної діяльності ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене, створення видимості реальної господарської діяльності та прикриття незаконної діяльності, за співучастю із невстановленими слідством особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), отримав доступ до користування відкритими рахунками ТОВ „Інтеграллогістик в ПАТ „Ві Ес Банк, ПАТ АКБ „Львів, ПАТ КБ „Правекс-Банк та ТОВ „Немо Етіене в ПАТ КБ „Правекс-Банк.

В подальшому ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що в силу статусу малозабезпеченої та малоосвіченої особи не зможе здійснювати фактичну підприємницьку діяльність, і не буде здійснювати господарську діяльність ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене, а також самостійно виконувати функції директора підприємств, надав фактичне право управління діяльністю підприємствами невстановленим слідством особам, яким віддав у розпорядження документи фінансово-господарської діяльності та печатки ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене.

Так, в період з 30 грудня 2014 року по березень 2015 року на рахунки, відкриті ТОВ „Інтеграллогістик в ПАТ "ВіЕс Банк" (МФО 325213), ПАТ АКБ "Львів" (МФО 325268), ПАТ КБ „Правекс-Банк (МФО 380838), ТОВ „Немо Етіене у ПАТ КБ „Правекс-Банк (МФО 380838) надходили кошти від реально діючих суб`єктів господарської діяльності в якості оплати товарів, робіт, послуг, які в подальшому перерахувалися на рахунки фізичної особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , відкриті у відділенні «Грушевське» ПАТ КБ „Правекс-Банк (МФО 380838), Львівському відділенні №25 ПАТ „Інтеграл-банк (МФО 320735), Регіонального відділення "Західна регіональна дирекція „ОТП Банк (МФО 300528), з якого останні знімали готівкові кошти, як поворотна фінансова допомога.

Такі дії ОСОБА_8 надавали можливість лише документально оформляти нібито проведення господарських операцій, для відображення фіктивних господарських операцій у податковому обліку та конвертації безготівкових коштів у готівкові.

Однак, 26.03.2015 р. працівниками СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області, в результаті проведення слідчих дій, викрито вчинення кримінального правопорушення, вилучено фінансово-господарські документи СГД, зареєстрованих на підставних осіб, серед яких ТОВ „Інтеграллогістик, ТОВ „Немо Етіене, зупинено незаконну протиправну господарську діяльність ОСОБА_8 , яка полягала лише у документальному прикритті, нібито проведених господарських операцій та конвертації безготівкових коштів у готівкові, шляхом зняття їх як поворотну фінансову допомогу.

Працівниками ГУ ДФС у Херсонській області та ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києва не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене в період з грудня 2014 року по березень 2015 року. Встановлено відсутність об`єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення ст.ст.22, 138, 185 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями). У ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене не було необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, згідно до ч. 1, 5 ст. 203, п.1, 2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України, угоди укладені цими суб`єктами господарювання мають ознаки нікчемності.

Встановлено, що ОСОБА_8 з 29.12.2014 р., будучи службовою особою та єдиним працівником ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене, повідомив, що з метою отримання додаткового заробітку підписав ряд документів для створення ТОВ „Інтеграллогістик та ТОВ „Немо Етіене. В подальшому, без мети здійснення фактичної діяльності підприємства підписував ряд документів, за що отримував грошову винагороду в розмірі 200 гривень.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, так як він вчинив фіктивне підприємництво в співучасті з невстановленими особами, тобто створення суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), з метою прикриття незаконної діяльності.

Під час досудового розслідування 26 листопада 2015 року між підозрюваним та прокурором укладено угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, а також, що він має понести покарання у виді штрафу. За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_8 засвідчив, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаюється, зобов`язується сплатити призначений судом штраф та співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні місця перебування співучасників кримінального правопорушення. Обираючи вид і міру покарання підозрюваному, прокурор при укладенні угоди про визнання винуватості врахував обставини, передбачені ст.470 КПК України, а тому сторони дійшли згоди, що підозрюваний ОСОБА_8 має понести покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права визначені, п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу, передбачені санкцією ч.1 ст.205 КК України, на які обвинувачений погоджується, обрані з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України, не обирався.

Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

Затвердити угоду від 26 листопада 2015 року між ОСОБА_8 та прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про визнання винуватості.

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України та призначити йому покарання штраф п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісім тисяч п`ятсот (8500) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає Законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий