Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Рівненського районного суду від 16 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні №0000191 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.1 ст. 311, ч.1 ст.309, ч.1 ст.313 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_5 засуджений: за ч.1 ст.309 КК України до арешту на строк чотири місяці двадцять днів, за ч.1 ст.311 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.1 ст.313 КК України до арешту на строк три місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді арешту на строк чотири місяці двадцять днів.

Вирок в частині виконання основного покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.311 КК України у виді штрафу відповідно до ч.3 ст.72 виконувати самостійно.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 в порушення порядку встановленого ст. ст. 7, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, в будинку по АДРЕСА_1 , з невстановленого слідством часу до 12.02.2015 року зберігав в скляному флаконі прекурсор - соляну кислоту, обєм кислоти в перерахунку на концентровану соляну кислоту становить 86 мл.

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 7, 11 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» умисно, незаконно зберігав до 12 лютого 2015 року для власного вживання, без мети збуту у будинку по АДРЕСА_1 , наркотичний засіб канабіс загальною вагою 89.7 грамма (в перерахунку на висушену речовину).

ОСОБА_5 , умисно, незаконно, в порушення порядку, встановленого Законами України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» зберігав у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 обладнання, яке призначене для виготовлення психотропної речовини метамфетаміну до 12.02.2015 року.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч.1 ст.309 КК України до арешту на строк 4 місяці, за ч.1 ст.311 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.1 ст.313 КК України до арешту на строк 3 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк 4 місяці. Вказує, що суд при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.311 КК України визначив його у виді неоподатковуваних мінімумів доходів громадин, однак не зазначив при цьому тверду грошову форму. Зазначає, що суд у вироку незаконно застосував принцип поглинення менш суворого покарання за ч.1 ст.313 КК України більш суворим за ч.1 ст.309 КК України одночасно із принципом складання покарань при ухваленні рішення про самостійне виконання покарання за ч.1 ст.311 КК України. Доводить, що суд при призначенні ОСОБА_5 покарання не дотримався вимог ст.73 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , які просять вирок суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 311, ч.1 ст.309, ч.1 ст.313 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. При цьому необхідно здійснити перерахування його розміру у тверду грошову суму.

Вкзаних вимог закону місцевий суд не дотримався, оскільки при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.311 КК України визначив його у виді неоподатковуваних мінімумів доходів громадин, однак не зазначив при цьому тверду грошову форму, про що обгрунтовано зазначено в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Вказаних вимог закону місцеий суд не дотримався та безпідставно вказав у судовому рішення про самостійне виконання вироку в частині виконання основного покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.311 КК України у виді штрафу відповідно до ч.3 ст.72 КК України.

Згідно ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 4 місяців 20 днів арешту суд не дотримав вимог ст.73 КК України.

Колегія суддів вважає, що вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч.1 ст. 311, ч.1 ст.309, ч.1 ст.313, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців та взято останнього під варту в залі суду.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2015 року вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Рівненського районного суду від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 311, ч.1 ст.309, ч.1 ст.313, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці 20 днів та звільнено останнього з-під варти в залі суду.

Тобто, станом на 21.01.2016 р. ОСОБА_5 відбув покарання, призначене вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2015 року.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду від 16 жовтня 2015 року змінити.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

-за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту на строк чотири місяці,

-за ч.1 ст.311 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

- за ч.1 ст.313 КК України у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у зв`язку з його відбуттям.

Виключити з вироку суду вказівку на самостійне виконання основного покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.311 КК України у виді штрафу відповідно до ч.3 ст.72 КК України.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1