Справа № 159/5658/15-к
Провадження № 1-кп/159/290/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 17 листопада 2015 року

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001219 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Ковель Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з середньою професійною освітою, неодруженого, працюючого малярем «Любомльського техпромбуду», судимого :

- 07.02.2014 р. Ковельським міськрайонним судом за ч.1 ст.164 КК України до 80 годин громадських робіт. Покарання відбуте повністю 25.06.2014 року.

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , будучи зобов`язаний на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2010 року сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 400 грн щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2010 року до досягнення повноліття, будучи судимим вироком Ковельського міськрайонного суду від 07 лютого 2014 року за ч.1 ст.164 КК України, продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів призначених рішенням суду, тривалий час не працевлаштовувався, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, достатніх заходів для отримання доходів для сплати аліментів не вживав, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів за період з 01.02.2014 року по 30.09.2015 року в сумі, що сукупно складає суму виплат більше ніж за шість місяців, в розмірі 8000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, пояснив виникнення заборгованості по сплаті аліментів відсутністю реальної можливості працевлаштуватись в Україні, однак висловив намір погасити заборгованість протягом півроку.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду викладені в обвинуваченні обставини та пояснила, що самостійно несе тягар утримання малолітньої дитини, жодним чином обвинувачений про доньку не турбується.

Зазначені в обвинуваченні обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілого, а тому суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

У відповідності до ст..ст.50,65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила злочин було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить визнання вини.

Враховуючи особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, є молодою працездатною особою, однак не вживає заходів для відповідного матеріального забезпечення розвитку його неповнолітньої дитини, про що свідчить тривалість несплати аліментів, приймаючи до уваги те, що часткове погашення попереднього боргу мало місце лише під час розгляду кримінального провадження за ч.1 ст.164 КК України, тобто лише вжиття заходів кримінального переслідування стимулює особу до виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд не вбачає можливим призначити покарання у виді громадських робіт, які не виявились дієвими, і вважає необхідним призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті.

Враховуючи наміри обвинуваченого погасити борг та наявність на даний час у обвинуваченого такої можливості, оскільки він працевлаштований, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349,374,375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1