Справа № 1-1316/60/11 Головуючий у 1 інстанції: Є.О. Данилів
Провадження № 11/1390/912/12 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Марітчака Т.М., Михалюка В.О.,

з участю прокурора Ковальчука Т.О.,

потерпілого ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2012 року про визнання його винуватим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2012 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, не одружений, не судимий відповідно до ст.89 КК України

засуджений за ч.1 ст.121 КК на пять років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому рахується з 05 квітня 2010 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст. 81, 93 КПК України.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 04 квітня 2010 року у с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час суперечки умисно наніс ОСОБА_1 один удар ножем в ділянку живота зліва, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани лівої бокової поверхні живота по середній аксилярній лінії, яка проникає в черевну порожнину з пошкодженням селезінки та крововиливом в черевну порожнину, які згідно висновку проведеної судово-медичної експертизи відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Таким чином ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 умисне тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння.

На рішення суду засуджений подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати, а його звільнити у зв'язку з примиренням сторін. Свої вимоги він мотивує тим, що як при розслідуванні справи так і при розгляді справи судом було допущено порушення норм кримінально-процесуального закону, а також тим, що в судове засідання не були викликані і допитані усі свідки.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого, який змінив апеляційні вимоги і просить застосувати до нього положення ст.69 КК України обрати йому покарання більш м"яке ніж передбачено санкцією статті обвинувачення, при цьому він визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся у вчиненому, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду без змін, думку потерпілого, який просить задовольнити апеляційні вимоги засудженого, якому він давно все вибачив, до якого ніяких претензій немає, оскільки йому все відшкодовано, обговоривши наведені в апеляції доводи, й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція за уточненими вимогами підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, чого не заперечує і сам засуджений.

Виходячи із обставин, що були встановлені в судовому засіданні в суді першої інстьанції, суд призначив ОСОБА_2 покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України.

Однак у судовому засіданні в апеляційній інстанції було встановлено нові обставини, які істотно впливають на принципи призначення покарання.

Так, крім обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_2, в засіданні апеляційної інстанції встановлено нові обставини, що помякшують покарання засуджений визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, потерпілий ОСОБА_1 просить суворо не карати ОСОБА_2, якому він вибачив усе, і не має претензій до останнього

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на зазначені обставини справи, особу засудженого, обставини, що помякшують покарання та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що слід застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і пом'якшити призначене ОСОБА_2 вироком суду покарання до трьох років позбавлення волі. На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід взяття під варту. Однак у резолютивній частині вироку не вирішено питання про подальше застосування запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_2 Тому колегія суддів вважає за потрібне вказати районному суд на необхідність вирішення зазначеного питання в порядку ст.ст.409, 411 КК України.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 квітня 2012 року в частині призначення покарання ОСОБА_2 змінити і з застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Зобовязати суд в порядку ст.ст.409,411 КПК України вирішити питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_2.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.