провадження № 1кп/760/573/14
УХВАЛА
іменем України

09.07.2014 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000326,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Степне Мар`їнського району Донецької області, громадянки України, яка має вищу освіту, заміжня, працює начальником відокремленого підрозділу вокзалу станції «Київ-Пасажирський» державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», раніше не судима, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, -
в с т а н о в и в:
згідно наказу начальника Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі Державне об`єднання) від 12.10.2009 № 2154/ос, ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відокремленого підрозділу вокзалу станції «Київ-Пасажирський» (далі відокремлений підрозділ) вказаного державного об`єднання.
Відповідно до посадової інструкції начальника вокзалу станції «Київ-Пасажирський», затвердженої першим заступником начальника Державного об`єднання ОСОБА_7 від 12.09.2013, ОСОБА_5 здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю відокремленого підрозділу; керує всіма видами діяльності відокремленого підрозділу у відповідності із законодавством, Положенням про відокремлений підрозділ вокзалу станції «Київ-Пасажирський», Статутом залізниць, наказами та вказівками Міністерства інфраструктури України, Укрзалізниці, Південно-Західної залізниці; організовує виробничо-фінансову діяльність відокремленого підрозділу на основі госпрозрахунку; здійснює прийом громадян та працівників відокремленого підрозділу з особистих питань.
Таким чином, перелік службових обов`язків ОСОБА_5 свідчить про те, що вона обіймає постійно у відокремленому підрозділі вокзалу станції Київ-Пасажирський» державного територіально-галузевого об`єднання Південно-Західна залізниця» посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функції, тобто є службовою особою.
На початку березня 2014 року у ОСОБА_5 , як начальника відокремленого підрозділу державного об`єднання виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме, коштами фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою.
Так, 06.03.2014, близько 10-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні сервісного центру вокзалу станції «Київ-Пасажирський», що розташований за адресою: м. Київ, площа Привокзальна, 1, звернувся до ОСОБА_5 щодо отримання дозволу на розміщення на території, прилеглій до території Центрального вокзалу станції «Київ-Пасажирський» (далі Центральний вокзал), пересувного автомобільного причепу, державний номерний знак НОМЕР_1 , який попередньо було переобладнано під мобільну кав`ярню та приготування кавових напоїв.
ОСОБА_5 , будучи обізнаною про те, що прилегла територія до Центрального вокзалу не відноситься до сфери обслуговування працівниками відокремленого підрозділу державного об`єднання та є територією Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, а також достовірно знаючи, що особисто в неї відсутні повноваження по наданню дозволів на розміщення об`єктів торгівлі на прилеглій до Центрального вокзалу території, удаючи перед ОСОБА_4 , що вказане питання відноситься до її компетенції, діючи всупереч інтересам служби, в процесі розмови схилила ОСОБА_4 до передачі їй коштів в сумі 500 доларів США щомісячно, за невжиття нею заходів реагування щодо здійснення ОСОБА_4 торгівлі у невстановленому місці, тобто на зазначеній вище території.
При цьому ОСОБА_5 в дійсності не мала наміру вживати будь-яких заходів у сприянні в отриманні ОСОБА_4 офіційного дозволу на здійснення підприємницької діяльності на прилеглій до Центрального вокзалу території.
12 березня 2014 року у денний час, відповідно до попередньої домовленості, ОСОБА_4 прийшов до вокзалу станції «Київ-Пасажирський» за адресою: м. Київ, площа Привокзальна, 1, з метою зустрічі з ОСОБА_5 та передачі їй коштів в сумі 500 доларів США.
ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та конспірації свого злочинну умислу, направленого на заволодіння коштами ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою, надала вказівку підлеглому їй водію вокзалу станції «Київ-Пасажирський» державного об`єднання ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_5 , зустрітися біля сервісного центру Центрального вокзалу із ОСОБА_4 та отримати від нього кошти в сумі 500 доларів США, повідомивши ОСОБА_8 , що вказані кошти ОСОБА_4 їй винен в якості боргу.
Того ж дня, 12.03.2014 у денний час ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , не будучи обізнаним про її злочинний намір, зустрівся з ОСОБА_4 на території Центрального вокзалу та запропонував йому сісти до салону службового автомобіля марки «Мазда-6», державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованим за Державним об`єднанням. Перебуваючи у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 продемонстрував ОСОБА_8 паперовий конверт, в якому знаходились кошти в сумі 500 доларів США, та поклав його в салоні автомобіля на переднє пасажирське сидіння. В подальшому ОСОБА_8 , не будучи обізнаними про злочинний умисел ОСОБА_5 , передав їй вказаний вище паперовий конверт, в якому знаходились кошти в сумі 500 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України на день отримання становить 4648 гривень 75 копійок, якими вона у подальшому розпорядилась на свій розсуд.
Крім того, 14 квітня 2014 року ОСОБА_5 , продовжуючи виконувати злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_4 , зателефонувала останньому з метою отримання від нього неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США. У телефонній розмові ОСОБА_5 , продовжуючи вводити в оману ОСОБА_4 , нагадала йому про необхідність передачі їй коштів в сумі 500 доларів США за неперешкоджання з її боку у здійсненні ним підприємницької діяльності на території, прилеглій до території Центрального вокзалу. В той же день, 14.04.2014 вона надала вказівку підлеглому їй водію ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_5 , на зустріч біля сервісного центру Центрального вокзалу з ОСОБА_4 та тримання від нього коштів в сумі 500 доларів США, повідомивши ОСОБА_8 , що вказані кошти ОСОБА_4 їй винен в якості боргу.
Того ж дня, 14.04.2014, приблизно о 16-00 год. ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , зустрівся біля сервісного центру вокзалу станції «Київ-Пасажирський» з ОСОБА_4 , якому запропонував сісти до автомобіля марки «Шевроле-Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_3 . ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні зазначеного автомобіля, передав ОСОБА_8 паперовий конверт з коштами в сумі 6500 грн., еквівалентній 500 доларів США за ринковим курсом на момент передачі. У подальшому ОСОБА_8 , не будучи обізнаними про злочинний умисел ОСОБА_5 , передав їй паперовий конверт, в якому знаходились кошти в сумі 6500 грн., еквівалентній 500 доларів США, якими вона у подальшому розпорядилась на свій розсуд.
Крім того, 19.05.2014 ОСОБА_5 , будучи службовою особою, умисно зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, зателефонувала ОСОБА_4 з метою отримання від останнього неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США. У телефонній розмові ОСОБА_5 , вводячи в оману ОСОБА_4 , який не був обізнаний про реальні обставини справ, нагадала йому про необхідність передачі їй коштів в сумі 500 доларів США, за неперешкоджання з її боку у здійсненні ним підприємницької діяльності на території прилеглій до території Центрального вокзалу. Однак у зв`язку із обставинами, які не залежали від волі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зустріч було перенесено на 22.05.2014.
22 травня 2014 року, приблизно о 09-15 год. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , яка продовжувала вводити його в оману щодо реальних обставин справи, перебуваючи у приміщенні конференц-зали, яка розташована в сервісному центрі вокзалу станції «Київ-Пасажирський», передав їй кошти в сумі 6000 гривень, тобто в сумі, еквівалентній 500 доларів США за ринковим курсом на момент передачі, за неперешкоджання з її боку у здійсненні ним підприємницької діяльності на території прилеглій до території Центрального вокзалу. Вказані кошти на прохання ОСОБА_5 ОСОБА_4 поклав до її жіночої сумки, яка знаходилась у приміщенні конференц-зали, після чого ОСОБА_4 залишив приміщення сервісного центру.
22 травня 2014 року, о 09-40 год. ОСОБА_5 було затримано співробітниками ГУ БКОЗ СБ України спільно з працівниками слідчого управління ГУ МВС України в місті Києві. В результаті проведення 22.05.2014 у період часу з 10-50 год. до 12-09 год. обшуку будівлі вокзалу станції «Київ-Пасажирський», у приміщення конференц-зали сервісного центру вокзалу, у жіночій сумочці, належній ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено кошти в сумі 6000 гривень, які були передані їй на її вимогу ОСОБА_4 в якості неправомірної вигоди за неперешкоджання з її боку у здійсненні останнім підприємницької діяльності на території прилеглій до території Центрального вокзалу.
Таким чином ОСОБА_5 заволоділа грошовими коштами на загальну суму 17148 гривень 75 копійок.
Отже, своїми умисними діями, які виразилися у зловживанні службовим становищем, тобто умисному з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, використанню службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам окремих громадян та державним інтересам, у виді підриву авторитету та іміджу державних органів, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої заявила клопотання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, зазначаючи, що її підзахисна вперше вчинила кримінальні правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася та повністю відшкодувала завдані нею збитки.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання та вважав за можливе його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора та також не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, зазначаючи, що дійсно грошові кошти в сумі 11500 грн. перераховані поштовим переказом на його адресу.
При розгляді клопотання обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчинених кримінальних правопорушеннях, просила задовольнити клопотання, звільнити її від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї закрити.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинувачену, захисника, та перевіривши доводи, викладені у клопотання, суд вважає за можливе клопотання задовольнити, а саме, закрити відносно ОСОБА_5 кримінальне провадження по обвинуваченню її за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, звільнивши обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, виходячи з наступного.
Статтею 45 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до правопорушення невеликої тяжкості.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13.05.2014 №1261-VII, абзац другий частини першої статті 364 КК України викладено в новій редакції, якою покарання за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України, доповнено покаранням у виді позбавлення волі на строк до трьох років, але вказана редакція діє з 04.06.2014 і відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України зворотної сили не має, а отже інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, у його попередній редакції, при його класифікації за ст. 12 КК України, також відноситься до правопорушення невеликої тяжкості.
Крім того, ОСОБА_5 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення вперше, щиро покаялася у скоєному, активно сприяла їх розкриттю, добровільно відшкодувала завдані нею збитки.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», визначено, що передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, а вчинення двох або більше злочинів невеликої тяжкості не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що у даному кримінальному провадженні наявні всі обов`язкові елементи, перелічені у ст. 45 КК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має вищу освіту, працює, заміжня, має постійне місце проживання та реєстрації, а також зважаючи на положення зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, згідно якої передбачене статтею 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, та закриття кримінального провадження відносно неї.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Керуючись ст. 45 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», ст.ст. 284, 314 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
клопотання задовольнити.
ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, звільнити на підставі ст. 45 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000326, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.
Суддя