АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_8
експерт ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000218 від 08 травня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , зареєстровану по АДРЕСА_2 , українку, громадянку України, з середньою освітою, розлучену, пенсіонерку, раніше не судиму,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного їй основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, зобов`язано її протягом іспитового строку не виїжджати за межі

Провадження №11-кп/794/363/15 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_11 України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_6 05 травня 2015 року приблизно о 13 годині знаходячись на присадибній ділянці своєї сусідки ОСОБА_8 , що розташована по АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин з останньою, умисно нанесла їй один удар металевою ортопедичною палицею по правій руці, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, яке відноситься до ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розгляду здоров`я.

На вказаний вирок обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити виправдувальний вирок. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним, оскільки в процесі розгляду справи було допущено грубі порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи по суті.

Зокрема, судом не витребувано кримінальне провадження, внесене 08 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219, з Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області хоча в ньому на думку апелянта є достатні докази підтвердження її невинуватості. Зазначає, що в ході розгляду справи не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які б доводили її винність у вчиненні кримінального правопорушення, а у показах наданих потерпілою та висновком експерта є протиріччя. Також акцентує увагу на тому, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в суд не з`явилися та в судовому засіданні не допитувались, хоча в основу обвинувачення покладено їх покази. Тому вважає, що вирок районного суду базується на припущеннях, а в основу обвинувачення покладено недопустимі докази.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, основні доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засідання доказами, та є обґрунтованим.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджена та доведена сукупністю доказів, які узгоджуються між собою та не суперечать одним одному, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстроване 07 травня 2015 року в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші дії, показаннями свідка ОСОБА_15 , висновком експерта №115-Е від 11 червня 2015 року.

Так, потерпіла ОСОБА_8 показала при яких обставинах саме ОСОБА_6 заподіяла їй тілесні ушкодження. Покази потерпілої в частині спричинення тілесного ушкодження, за яке обвинувачена притягується до кримінальної відповідальності, відповідає висновку експерта №115-Е від 11 червня 2015 року, з якого вбачається, що спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки виникло від дії твердого тупого предмету та не могло виникнути від викручування рук предметом, який потерпіла тримала в руках.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що покази потерпілої в частині спричинення кількості нанесених тілесних ушкоджень, за які обвинувачена не притягується до кримінальної відповідальності, не відповідають висновкам експерта є безпідставними, а тому судом правильно не прийняті до уваги.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, якщо вони не були безпосередньо надані та досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 при судовому розгляді в суді першої інстанції присутні не були, а отже жодних пояснень надати не могли, тому на думку колегії суддів суд першої інстанції не вправі був посилатися на покази даних свідків, а тому вони підлягають виключенню з судового рішення.

Що стосується доводів апелянта про те, що в матеріалах кримінального провадження, внесеного 08 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219, є достатні докази на підтвердження невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та на думку колегії суддів, є надуманими й необгрунтовами, оскільки закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не є безумовною підставою і підтвердженням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Також, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_9 підтвердив обґрунтованість висновку експерта №115-Е від 11 червня 2015 року, зазначивши, що тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки могло бути заподіяне потерпілій ОСОБА_8 лише від удару твердим тупим предметом, та виключає можливість його спричинення іншим способом. Вказані обставини могли мати місце як 4 так і 5 травня 2015 року.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, її майновий стан, той факт, що обвинувачена є людиною похилого віку, думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинувачену.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченій суд на підставі ст. 66 КК України визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_6 , яке не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст. 75 КК України з покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які б давали підстави для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419, 426, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 , визнану винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, змінити.

Виключити з вироку посилання на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

В іншій частині вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_11
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3