Справа № 1-22/05
Провадження № 1/461/13/16
У Х В А Л А
судового засідання
05.02.2016 р. Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,9,13 ч.2 ст.115, ч.2, 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,9,13 ч.2 ст.115, ч. 2,4 ст. 187 КК України.

По даній справі підсудному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. В обгрунтування заявленного клопотання посилається на те, що обвинувачення базується на припущеннях та доказах, які досудовим слідством отримано у незаконний спосіб. Вказане клопотання підтримали підсудний ОСОБА_9 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання захисника заперечив, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного з насильством, який передбачає позбавлення волі на строк понад 10 років або довічного позбавлення волі, перебуваючи на волі може ухилятися від слідства та суду чинити тиск на свідків та інших учасників судового процесу

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, підсудного та його захисників, які підтримали заявлене клопотання, вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 274 КПК України (1960 р.) під час судового розгляду справи суд, при наявності для того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

Відповідно до ст.148 КПК України (1960р.) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно ст.150 КПК України (1960 р.), при вирішенні питання про застосування чи зміну запобіжного заходу враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до ст.165 КПК України (1960 р.) запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або у раніше обраному запобіжному заході.

Також, суд повторно бере до уваги і правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, що на думку суду має місце в цій справі.

Суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Таким чином, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано, та не здобуто таких гарантій в ході розгляду даної справи.

Колегія суддів бере до уваги факт перебування підсудного під вартою понад 10 років, проте у даному складі суду розпочато новий розгляд справи, яка у зв`язку із своєю складністю та об`ємом, потребує детального дослідження, відтак і тривалого розгляду.

Враховуючи вищенаведене оскільки, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного з насильством, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років або довічного позбавлення волі, приймаючи до уваги ризики, враховані при обранні запобіжного заходу підсудному, специфічних ознак того, що продовження обраного запобіжного заходу вимагають істинні вимоги публічного інтересу, відсутності достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків підсудним, у разі зміни запобіжного заходу, суд вважає, що підстави, за яких йому судом було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.
Керуючись ст.ст. 148 -150,155,165,165-1, 288 КПК України (1960 р.), суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Залишити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді взяття під варту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3