Номер провадження 1-кп/243/182/2016
Номер справи 243/467/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької кримінальне провадження № 0000753 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2015 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Військової Прокуратури сил Антитерористичної операції Військової Прокуратури Донецького гарнізону 22 січня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інвалідом не являється, військовослужбовця, призваного Звенигородсько Лисянським ОРВК Черкаської області 02 лютого 2015 року за мобілізацією на особливий період, який проходить військову службу на посаді номера обслуги гранатометного відділення 2 взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст.10,11, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», № 15/2015 ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 02 лютого 2015 року Звенигородсько Лисянським ОРВК Черкаської області.

Відповідно до Наказу командира Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 12 березня 2015 року №29 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги гранатометного відділення 2 взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки цієї військової частини.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1,3, п.8, ст.6 п.2, ст. 23, п.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів ( начальників), виявляти повагу до командирів ( начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а асаме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові ( начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири ( начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, 22 вересня 2015 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, приблизно о 14 годині 00 хвилин, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення території Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 .

В період часу з 22 вересня 2015 року по 05 грудня 2015 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за адресою проживання своєї дівчини у м. Слов`янську Донецької області, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 05 грудня 2015 року, тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду.

05 грудня 2015 року солдат ОСОБА_4 припинив ухилятися від військової служби, з`явившись до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 .

У скоєнні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та суду пояснив, що відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст.10,11, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», № 15/2015 він був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 02 лютого 2015 року Звенигородсько Лисянським ОРВК Черкаської області.

Відповідно до Наказу командира Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 12 березня 2015 року №29 він був зарахований до списків особового складу Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги гранатометного відділення 2 взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки цієї військової частини.

Будучи військовослужбовцем, він відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1,3, п.8, ст.6 п.2, ст. 23, п.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів ( начальників), виявляти повагу до командирів ( начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, він, діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, 22 вересня 2015 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, приблизно о 14 годині 00 хвилин, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення території Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 .

В період часу з 22 вересня 2015 року по 05 грудня 2015 року він, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за адресою проживання своєї дівчини у м. Слов`янську Донецької області, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 05 грудня 2015 року, тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду.

05 грудня 2015 року він припинив ухилятися від військової служби, з`явившись до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 .

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: Відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст.10,11, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», № 15/2015 ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 02 лютого 2015 року Звенигородсько Лисянським ОРВК Черкаської області.

Відповідно до Наказу командира Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 12 березня 2015 року №29 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги гранатометного відділення 2 взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки цієї військової частини. ( а.с. 45- 46).

Згідно Довідки Т.в.о командира Військової частини п/п НОМЕР_1 № 58 від 13 січня 2016 року «Солдат ОСОБА_4 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , призваний за мобілізацією, самовільно залишив розташування частини 22 вересня 2015 року, без особистої зброї. Закріплений за солдатом ОСОБА_4 автомат АКС 74 № НОМЕР_2 перебуває на обліку служби ракетно- артилерійського озброєння і знаходиться у розташуванні роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ( а.с. 49).

Згідно Довідки Т.в.о командира Військової частини п/п НОМЕР_1 № 57 від 13 січня 2016 року «Солдат ОСОБА_4 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , призваний за мобілізацією, самовільно залишив розташування частини 22 вересня 2015 року, був знятий у встановленому законом порядку з грошового забезпечення. За час незаконного перебування солдата ОСОБА_4 за межами розташування частини грошове забезпечення йому не виплачувалось ( а.с. 50).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-Х11 зі змінами визначено: особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 407 ч. 4 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів , характер, ступінь його суспільної небезпеки , дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість знята у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, на теперішній час проходить військову службу на посаді номера обслуги гранатометного відділення 2 взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат та задовільно характеризується за місцем проходження військової служби ( а.с. 68), суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ті обставини, що ОСОБА_4 виконував і теперішнього часу продовжує виконувати військові обов`язки в зоні проведення АТО та вважає за необхідне, в силу ст. 66 ч.2 КК України цю обставину визнати такою, яка також пом`якшує покарання та з урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, особу винного, позитивної характеристики за місцем служби в зоні проведення АТО, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 інше, більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч.4 ст. 407 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у вигляді арешту.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту на строк чотири місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відповідно до вимог ч.2 ст. 60 КК України та ст. 55 КВК України.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу поміщення його на гауптвахту.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .