Ухвала іменем україни 22 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_12.,
суддів:ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
при секретарі ОСОБА_15.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Пирятин, проживаючого за адресоюАДРЕСА_1, раніше судимого:

- 23 травня 1978 року Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 13 вересня 1984 року Полтавським обласним судом за ст. 86-1 КК України 1960 року до 10 (десяти) років позбавлення волі;

- 05 жовтня 1995 року Шосткінським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 107 , ч. 2 ст. 123 , ст. 102 , ч. 1 ст. 222 КК України 1960 року до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- 18 лютого 2000 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 144 , ст. 98 КК України 1960 року до 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; звільнений 15 серпня 2008 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_16

засудженого ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року та пом'якшити призначене йому покарання. Вказує на істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. В обґрунтування скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року в частині призначеного покарання не у повній мірі врахував ряд обставин, які впливають на пом'якшення його покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики за місцем проживання, наявність сім'ї, а також незадовільний стан його здоров'я.

Вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; виправдано за ч. 2 ст. 121 КК України через відсутність в його діях складу злочину.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за:

- ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років;

- ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- ч. 1 ст. 262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_6 визначено шляхом часткового складання призначених покарань - 7 (сім) років позбавлення волі.

Судові рішення стосовно останнього в касаційному порядку не переглядаються.

Вироком вирішено питання про судові витрати та щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6, перебуваючи в м. Житомир, незаконно придбав обріз мисливської рушниці «ІЖ-18» та помпову рушницю «Mosberg CONN 590126A» і боєприпаси до них, які перевіз до міста Пирятина та незаконно зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2.

17 травня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на автомобілі ОСОБА_5 приїхали до кафе «Шанс», що розташоване в м. Пирятин по вул. Червоноармійській, 163. Там, на їхню думку, їх образив ОСОБА_7 Після цього ОСОБА_5 і ОСОБА_6 поїхали до будинку останнього та взяли помпову рушницю «Mosberg CONN 590126А» і обріз мисливської рушниці «ІЖ-18», які належали ОСОБА_6, і набої до них, та повернулися до кафе з метою з'ясування стосунків із ОСОБА_8

Близько 02.00 год. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 із хуліганських спонукань умисно, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, в присутності близько двадцяти осіб, що відпочивали за столиками, тримаючи зброю стволами догори, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Так, ОСОБА_6 із обрізу мисливської рушниці здійснив один постріл в напрямку відпочиваючих, а ОСОБА_5 здійснив два постріли з помпової рушниці; один постріл спрямував вверх, а інший - в напрямку відпочиваючих.

В результаті таких дій ОСОБА_6 відвідувачу кафе ОСОБА_9 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння; а в результаті дій ОСОБА_5 відвідувачу кафе ОСОБА_10 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Таким чином, відпочинок відвідувачів кафе припинився та нормальна робота кафе була порушена. Протиправні дії обвинувачуваних були зупинені відвідувачами кафе.

03 червня 2014 року близько 02.40 год. ОСОБА_6 умисно викрав у працівника міліції пістолет «Макарова», який є табельною вогнепальною зброєю, та набоями (бойовими припасами) до нього, які носив з собою протягом п'яти годин у межах міста Пирятин.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання скасований, та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок районного суду стосовно ОСОБА_5 залишений без зміни.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції в частині визнання винуватим та призначення покарання ОСОБА_6 змінено.

Вирок суду стосовно ОСОБА_6 в частині засудження за ч. 1 ст. 121 КК України скасований, а провадження закрите у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину (по епізоду спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9.).

ОСОБА_6 засуджено за:

- ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- ч. 1 ст. 262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_6 визначено шляхом часткового складання призначених покарань - 6 (шість) років позбавлення волі.

В решті вирок районного суду стосовно ОСОБА_6 залишений без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_5, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, змінити вирок апеляційного суду та пом'якшити призначене йому покарання, засудженого ОСОБА_6, який підтримав касаційну скаргу засудженого ОСОБА_11, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив вирок суду апеляційної інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, при скасуванні вироку районного суду в частині призначення покарання засудженому ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, що є тяжким злочином; дані про його особу, який позитивно характеризується за місцем проживання, страждає на ряд тяжких хвороб, а також що він неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку; а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Такі висновки підтримує і суд касаційної інстанції та вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5, відповідає особі засудженого і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Рішення суду належним чином мотивоване, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Обставини, викладені засудженим у касаційній скарзі, які, на його думку, не були враховані судом при винесенні вироку, а саме: позитивні характеристики за місцем проживання, наявність сім'ї, а також незадовільний стан його здоров'я не відповідають дійсності, так як під час прийняття рішення, суд апеляційної інстанції взяв їх до уваги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги засудженого відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК

України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14