АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/752/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК
Іменем України
14 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2014р. стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Указаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України тимчасово не працює, одружений, з середньо-спеціальною освітою проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.10.2012 р. Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2роки,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 120(сто двадцяти) годин громадських робіт.

При цьому вказано, що вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.10.2012р. у відношенні ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно.

Згідно вироку ОСОБА_7 перебував 11.04.2014р. о 23год. в квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_8 . З останньою ОСОБА_7 знаходився в робочих стосунках, так як робив ремонт в її квартирі за вищевказаною адресою.

Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 вступити з ним в статевих зв`язок, на що отримав рішучу відмову, через що в нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень з мотивів особистої неприязні. Так, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 не менше двох ударів кулаком правої руки в область лівого плеча, а потім ще не менше двох ударів кулаком правої руки в область голови, від чого потерпіла втратила рівновагу та вдарилася потилицею об стіну коридору, відчувши сильну фізичну біль і запаморочення голови. Після цього ОСОБА_7 пішов в сусідню кімнату, а ОСОБА_8 викликала міліцію.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2222-ая/14 від 24.06.2014р. ОСОБА_8 отримала легкі тілесні ушкодження: забив на лівому плечі, синці на верхніх кінцівках, які утворилися від дії твердими тупими предметами з обмеженою діючою поверхнею, індивідуальні особливості якої не відобразилася в даних тілесних ушкодженнях.

В апеляційній скарзі прокурора йдеться проте, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ч.1 ст.71 КК України. У зв`язку з цим, цей апелянт просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок яким ОСОБА_7 визнати винним в інкримінованому йому злочині та призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України 120(сто двадцяти) годин громадських робіт. Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання остаточно призначити 2роки 15 діб позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, в підтримку поданої апеляції, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом фактичні обставини вчинення злочину обвинуваченим кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне завдання легкого тілесного ушкодження ні ким з учасників процесу не оскаржуються тому апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання районний суд вказав на відсутність обставин передбачених ст.66 КК України, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як й рецидив злочину визнав в якості обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому районний суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого, яке згідно з ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який: раніше неодноразово засуджувався, останній раз 18.10.2012р. Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; офіційно не працюючий; на обліку у обласному психоневрологічному диспансері та обласному наркологічному диспансері не перебуває; за місцем мешкання характеризується задовільно; алкогольними напоями не зловживає; сварки із сусідами не допускає і на підставі цього прийшов до висновку, що виправлення та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства.

Як передбачає ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Дзержинський районний суд м. Харкова постановив обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_7 18.10.2012р., призначене йому покарання за цим вироком не відбуте, новий злочин він вчинив 11.04.2014р., тобто вже після постановлення вказаного вироку, тому районний суд правильно вказав, що необхідне призначити покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України.

Проте зазначивши у резолютивній частині, що вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.10.2012р. у відношенні ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно, районний суд тим самим не виконав вище наведені вимоги законодавця.

Отже, колегією суддів встановлено, що районний суд допустив порушення передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України, тобто фактично не застосував закон, який підлягає застосуванню, що у свою чергу відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задовольнити апеляцію прокурора, скасувати вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2014р. в частині призначення покарання та ухвалення в цій частині новий вирок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2014р. стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України громадські роботи строком 120 (сто двадцять) годин.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2014р. у вигляді позбавлення волі строком на 2роки.

120(сто двадцять) годин громадських робіт згідно п/п.«г» п.1 ч.1 ст.72 КК України відповідають 15дням позбавлення волі тому остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначити 2(два) роки 5(п`ять) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня взяття його під варту.

В решті той же вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді