Справа № 676/4263/15-к
Провадження № 1-кс/676/1178/15
УХВАЛА
22 жовтня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю прокурора прокуратури Кам`янець-Подільського району ОСОБА_2 , слідчого Кам`янець-Подільського РВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого, -

встановив:
Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням погодженим з прокурором про вирішення долі речових доказів. В обґрунтування клопотання зазначає, що правоохоронними органами виявлено факт організації здійснення незаконних операцій з металобрухту на майданчику, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Під час огляду території було виявлено: 1) системний блок на який записувалось і велось відео спостереження за територією майданчика з записами файлів з 1 січня по 4 липня 2015 року, а також 2) брухт чорних металів вагою 41 250 кг.; 3) брухт кольорових металів вагою 17200кг.; 4) обладнання для зважування (ваги), 5) складування (металеві ванни), 6) обладнання для порізки металу (різаки, балони), 7) пресування (преси), 8) обладнання для погрузки металу (кран); 9) під`їдні колії для подачі вагонів. За фактом надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому , схову та збуту металобрухту слідчим 20 червня 2015 року внесено відомості до ЄРДР за ч. 1ст. 213 КК України. Ухвалою слідчого судді від 7 липня 2015року на згадане майно накладено арешт. 12 жовтня 2015 року кримінальне провадження закрито через відсутність складу кримінального правопорушення.
29 вересня 2015 року до слідчого з прокуратури Кам`янець-Подільського району надійшли документи ТОВ «Вторчермет» у яких зазначено, що вилучене і арештоване знаряддя і предмет злочину є власністю згаданого товариства, яке має ліцензію на право здійснення господарської діяльності з заготівлі, переробки металобрухту.

30 вересня 2015 року кримінальне провадження закрито, оскільки документи, які надійшли з прокуратури району свідчать про власника майна , що на думку слідчого виключає склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 213 КК України.

З цих підстав слідчий вважає, що у суді слід вирішити питання арештованих речових доказів.

В судовому засіданні прокурор та слідча орієнтували суд задоволити клопотання, вони просили суд скасувати арешт і вирішити долю речових доказів. При цьому прокурор не знав у який спосіб вирішити долю речових доказів (чи знищити, чи повернути і кому, чи звернути у дохід держави) у засіданні він покладався на думку суду в нарадчій кімнаті, голослівно посилаючись на ст. 100 КПК України.

Прокурор стверджував, що перевірив законність прийнятого слідчим рішення, вважав постанову про закриття кримінального провадження такою, що відповідає вимогам законодавства.

Слідча ОСОБА_3 посилалась на необхідність скасування арешту і повернення майна власнику ТОВ «Вторчермет».

Вивчивши клопотання та надані матеріали кримінального провадження суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

По перше, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Інститут судового контролю за слідчими органами передбачає, що слідчий суддя, уповноважений і діє лише на стадії досудового слідства. Відповідно до п.18ст.3 КПК України, слідчий суддя це суддя, що здійснює судовий контроль у кримінальному провадженні. Згідно припису ч.ч.1,2 ст.174 КПК України, слідчий суддя вирішує клопотання про скасування арешту майна лише на стадії досудового слідства. З долучених до клопотання документів, вбачається, що 30 вересня 2015 року досудове слідство у справі закрито. Отже, слідча ОСОБА_3 та прокурор пропонують слідчому судді вирішити долю речових доказів поза межами досудового слідства, що не входить в компетенцію слідчого судді. Водночас, згідно ч.3 ст.174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Поняття і випадки застосування спеціальної конфіскації вичерпно визначено у ст.ст.961,96-2 КК України і майно зазначене у клопотанні слідчої ОСОБА_3 не є предметом спеціальної конфіскації. Отже, згідно ч.3 ст. 174 КПК України, виключно до повноважень прокурора віднесено вирішення питань про скасування арешту майна одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя позбавлений права вирішити питання долі речових доказів та скасувати арешт майна після закриття кримінального провадження.

По друге, посилання слідчої ОСОБА_3 на ч.9ст.100 КПК України, як на підставу звернення з клопотанням до слідчого судді, є невірним, оскільки з змісту згаданої норми (та й її назви) зрозуміло, що стосується ця норма виключно вирішення зберігання речових доказів та спеціальної конфіскації, а не питань скасування арешту майна. Так, згідно ч.9 ст. 100 КПК України, виключно суд, а не слідчий суддя, вправі вирішувати долю речових доказів, при цьому питання про скасування арешту лежить поза межами компетенції суду, оскільки при закриті справи прокурор зобов`язаний був скасувати арешт, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (ч.3ст.174 КПК України).

По третє, матеріали клопотання свідчать, що на території ділянки і у складських приміщеннях підприємця ОСОБА_5 , які вона орендує у сільської ради виявлено та зафіксовано обстановку характерну для організації незаконного пункту прийому, схову, збуту металобрухту. Так, під час огляду території було виявлено складування брухту чорних металів насипом (41250кг.) та у металевих ваннах №1350, №1220, №1450, №600, №1040, №890, №620, №680, №700, №920, №910, кольорового брухту вагою 17200кг., акумуляторних батарей, жерстяних банок, алюмінієвих проводів, металевих кисневих та пропанових балонів, деформованих частин кузовів транспортних засобів, чотири металевих контейнери, три з яких зачинені на навісні замки, а у одному з яких зберігається металобрухт. Оглядом також виявлено на території земельної ділянки газові різаки, обладнання, призначене для пресування металевих предметів, електронні ваги «OPERAPLUS», електронні ваги, що складаються з металевої плити, на якій відбувається зважування, пульт управління вагою «Індикатор ІЕ-04», механічні ваги Ж88.287.031-02 РП-2ш13М. На території були під`їздні колії, кран для завантажування та автомобіль у який вантажився алюміній.
Письмові документи свідчать, що такий пункт приймання, схову та збуту металобрухту розташований на території земельної ділянкиплощею 0,4357 га за адресою АДРЕСА_1 , яку орендує підприємець ОСОБА_5 і яка не має будь-яких дозвільних документів для здійснення подібної діяльності на вказаній ділянці. Об`єктивно факт організації незаконного пункту з приймання металобрухту зафіксовано на відео файлах, з яких вбачається що упродовж пів року свідок ОСОБА_6 у робочі дні щоденно приймає металобрухт, зважує його оплачує його вартість, складує, тощо. Не заперечує цього і сам ОСОБА_6 . Допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили, що вони здавали брухт металів на цей пункт. Сільський голова ОСОБА_9 також підтвердив, що ПП Черваток на орендованій ділянці займається прийманням, переробкою і збутом металобрухту. Про незаконне приймання і збут брухту металів свідчать речові докази, обладнання, документи, в тому числі і про відправку вагонів з під`їзних колій які ведуть до незаконного пункту.

Прокурор і слідчий не дали належної оцінки доказам на які посилались у засіданні, як на докази, що підтверджують право власності ТОВ «Вторчермет» на майно яке пропонують повернути. Суд критично оцінює такі документи, оскільки є реальні підстави вважати, що вони не стосуються брухту металів і іншого арештованого майна, а деякі з цих документів можуть бути підроблені заінтересованими особами. Так, слідчий допитала свідка ОСОБА_10 , який представлявся менеджером ТОВ «Вторчермет», проте податкові документи свідчать, що така особа не працює у цьому товаристві. Слідча не допитала осіб, які підписували документи, не встановила за якими товаротранспортними документами ТОВ «Вторчермет» доставило металобрухт до с.Кам`янка, хто його і де його завантажував і розвантажував, коли і за яких обставин це відбувалось, де таке приймання металобрухту зображено на вилучених відео файлах.

За адресою огляду і обшуку будь-яких доказів про законність діяльності такого пункту або про передачу на зберігання виявленого майна ніхто не надав, навпаки місце огляду і обшуку обладнане вказівною табличкою про прийомку металобрухту, знаряддя і предмет злочину приховувались у закритому приміщені, на охоронюваній закритій території, металобрухт зберігався у великій кількості, обладнання на території було призначене для порізки, пресування, складування та навантаження металобрухту та транспортування, в тому числі і залізничним транспортом. Вилучені речі містять сліди злочину, є предметами та знаряддям кримінального правопорушення, використовувалися для вчинення злочину передбаченого ст.213 КК України.

Та обставина, що ТОВ «Вторчермет» видано відповідні ліцензії, не дає права без дозвільних документів займатись товариству такою діяльністю на ділянці у с.Кам`янка, в тому числі і підприємець ОСОБА_5 не має права здійснювати господарську діяльність з заготівлі, переробки металобрухту на орендованій нею ділянці, яка для цього їй не надавалась.

Викладене однозначно свідчить про наявність ознак вчинення злочину, передбаченого ст.213 КК України. У матеріалах кримінального провадження нема жодного доказу, що виявлений брухт металів був доставлений на зберігання, а тому слідчим і прокурором передчасно зроблено висновки про відсутність складу кримінального правопорушення.

У постанові слідчого від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження не наведено жодних обґрунтованих мотивів. Отже, слідчі органи здобули достатньо доказів які свідчать про вчинення злочину передбаченого ст.213 КК України, але не встановивши, хто вчинив цей злочин, передчасно пропонують слідчому судді скасувати арешт і вирішити долю предмету і знарядь злочину.

Очевидно, що слідчий та прокурор підмінюють поняття «вирішення долі речових доказів», намагаються рішенням слідчого судді вирішити питання про скасування арештованого майна, тобто намагаються перекласти відповідальність за повернення предмету і знарядь злочину на слідчого суддю, хоча за процесуальним законом, прокурор зобов`язаний самостійно вирішити це питання при закритті провадження.

Встановивши таку несправедливість в судовому засіданні, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу вищестоящого прокурора: 1) на неналежний процесуальний нагляд за розслідуванням цього кримінального провадження, свідоме покриття явно незаконного рішення слідчого про закриття кримінального провадження при очевидних доказах і слідах його вчинення; 2) на безпідставне ініціювання розгляду клопотань слідчим суддею та пряме ухилення від вирішення процесуальних питань, які прямо належать до компетенції прокурора згідно ч.3ст.174 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98, 132, 100, 174 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні № 0000522.

Звернути увагу вищестоящого прокурора на неналежний процесуальний нагляд за розслідуванням кримінального провадження, на безпідставне ініціювання розгляду клопотань слідчим суддею та пряме ухилення від вирішення процесуальних питань, які належать до компетенції прокурора при закритті кримінального провадження.

Слідчий суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1