ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/607/15-к
Провадження № 1-кп/210/234/15

"26" жовтня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000186 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В кінці липня 2014 року ОСОБА_3 перебуваючи на смітнику біля будинку №15 по вул. Орджонікідзе в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, знайшов оригінал чистого бланку посвідчення інваліда війни.
В кінці грудня 2014 року, в денний час доби, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на підроблення документу з метою подальшого його використання іншою особою, самостійно вклеїв в посвідчення фотокартку своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заповнив відповідні графи в посвідченні, після чого став шукати засоби для підроблення відбитку печатки, з метою подальшого використання посвідчення його співмешканкою для користування правом безкоштовного проїзду в громадському транспорті, наданого інвалідам війни згідно п.7 ч.І ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінці.
Так, 21.01.2015 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту станція «Кривий Ріг», ОСОБА_6 був затриманий дільничним інспектором міліції за те, що знаходився в нетверезому стані у громадському місці, після чого ОСОБА_6 був запрошений до дільничного пункту міліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, в ході чого, він, на прохання дільничного інспектора міліції, добровільно видав особисті речі, серед яких було і посвідчення інваліда війни 2 групи на ім`я ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 58/06-028 від 27.01.2015 року, в посвідченні інваліда війни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилученого 21.01.2015 р. у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких-небудь змін первісного змісту (підчистка, дописка, травлення, зміна фотокартки) встановлено не було.
Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 58/04-38 від 11.02.2015 року, рукописні записи, якими заповнені графи посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , виконані ОСОБА_3 .
Підпис, розташований в графі (підпис керівника установи, військового комісара) посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ймовірно, виконаний ОСОБА_3 .
Вищевказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками вчинення незакінченого замаху на підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його іншою особою.
13 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Дзержинського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000186, та ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до даної угоди, прокурор та підозрюваний, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 358 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 358 КК України, а саме за ознаками: вчинення незакінченого замаху на підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять грн..).

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 358КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив суд затвердити укладену 13 лютого 2015 року угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України,

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме активне сприяння в розкритті злочину, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання, вчинення злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками вчинення незакінченого замаху на підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, за якою йому належить призначити узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України. Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст.ст.122, 124-126 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 13 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000186.

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому звинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 358 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 лютого 2015 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 510 (п`ятсот десять грн..), що складає 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення судової технічної експертизи від 27.01.2015року за № 58/06-028, на користь держави 393,12 (триста дев`яносто три грн. дванадцять коп..) та судової почеркознавчої експертизи від 04.02.2015року за № 58/04-31, на користь держави 1179,36 (одна тисяча сто сімдесят дев`ять грн.. тридцять шість коп..).

Речові докази посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зразки почерку та підписи ОСОБА_3 , які зберігаються в матеріалах провадження залишити у справі.

Матеріали кримінального провадження № 0000186 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № справи 210/607/15к, № пр. 1-КП/210/234/15.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1