Справа № 1-72/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„09 серпня 2011 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі :

судді головуючого Місінкевича А.Л.

при секретаріЦмикайло Т.В.

за участю прокурора Луценко О.П.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, українець; не працюючий; не одружений; освіта середня-спеціальна; військовозобовязаний, не депутат, раніше судимий Ярмолинецьким районним судом 31.03.2010 року, за ст. 296 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді двох років обмеження волі із встановленням іспитового строку на один рік, -

у вчинені злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України

в с т а н о в и в :

26 липня 2010 року у нічний період доби, приблизно о 01-й годині в с. Глушківці Ярмолинецького району ОСОБА_2, знаходячись неподалік від приміщення Глушковецького будинку культури, побачив конфлікт, який відбувався між ОСОБА_3 та жителями с. Глушківці Ярмолинецького району ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що проходив біля ставу в ході якого була бійка між даними особами і ОСОБА_2 прибувши на місце конфлікту побачивши там ОСОБА_3, втрутився у бійку та умисно наніс ОСОБА_3 один удар рукою в праву частину обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді набряку та крововиливу мяких тканин правої половини обличчя, садна шкіри обличчя, закритого перелому правої гілки нижньої щелепи зі зміщенням уламків, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.122 КК України ОСОБА_2 своєї вини не визнав.

В суді показав, що 25 липня 2010 року, він знаходився в с. Глушківці Ярмолинецького району, близько 22 год. прийшов до сільського будинку культури на дискотеку. Пізніше, до будинку культури прийшла його дівчина ОСОБА_6, та родичка - ОСОБА_7, які повідомили, що приїхали в с. Глушківці на автомобілі служби таксі з м. Хмельницького. По закінченні дискотеки, вже 26.07.2010 року, він разом з даними дівчатами вийшов з будинку культури. Знаходячись на вулиці, ОСОБА_7 підійшла до автомобіля таксі і повідомила, що в ньому спущене переднє ліве колесо, а в салоні даного автомобіля нікого не було. Вирішили піти подивитися, куди пішов водій даного автомобіля і з цією метою пішли за приміщення будинку культури, в сторону ставу, так як звідти лунали крики людей. ОСОБА_7 побігла до ставу першою, а він та ОСОБА_6 пішли за нею. Коли він прийшов до стежини, котра розміщується біля ставу, то побачив там ОСОБА_8, який лежав на землі, а біля нього знаходилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Коли ОСОБА_8 піднявся з землі, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_8 удар ногою в грудну клітину. Під час нанесення даного удару ОСОБА_8 не впав, а лише зігнувся. Потім ОСОБА_8 наніс один удар ОСОБА_4 ногою по голові, але не по обличчю, від даного удару ОСОБА_8 впав на праве коліно та оперся на праву руку, а на землю не падав. Тоді він вирішив припинити дану бійку, і з цією метою підійшов до ОСОБА_8 та повалив його на землю та зверху ліг на нього, і сказав щоб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 його більше не били. На цьому побиття ОСОБА_8 припинилося. Особисто він ОСОБА_8 тієї ночі не бив, перелому кісток щелепи йому не спричиняв.

Заявлений потерпілим цивільний позов не визнав.

Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_3 показав, що 25.07.2010 року він знаходився в с. Глушківці Ярмолинецького району, куди близько 23-ї год., до сільського будинку культури, привіз ОСОБА_7В та ОСОБА_6 Дані дівчата знаходилися в будинку культури, а він знаходився в салоні даного автомобіля та відпочивав і чикав їх. Пізніше, вже в ночі 26.07.2010 року він почув, що з переднього лівого колеса його автомобіля виходить повітря. Коли він подивився, то побачив що від його автомобіля відбігло двоє чоловіків. Тоді він взяв балончик з сльозогінним газом та палицю і побіг за цими двома чоловіками. Забігши в сад, біля будинку культури, він побачив там двох чоловіків, котрі перед цим тікали від його автомобіля, дані чоловіки стали підходити до нього, і тоді він з метою самозахисту від даних чоловіків, наніс одному з них удар палицею по спині. Чоловіки почали тікати, але він наздогнав їх та наніс одному удар палицею по тулубу і пустив сльозогінний газ в обличчя. Потім до них підбігли невідомі йому чоловік та дівчата, які стояли на місці, де відбувався даний конфлікт. В подальшому невідомий, яким виявився ОСОБА_2, безпричинного наніс йому удар рукою в праву частину обличчя від якого він відчув різку біль та йому зламали щелепу. Також його били по тулубу інші особи, але перелому кісток щелепи не спричиняли. Коли конфлікт припинився, то він та усі присутні особи пішли в сторону дороги, де стояв його автомобіль. Коли він оглянув свій автомобіль, то виявив, що в ньому пошкоджене праве переднє дзеркало, на передньому правому крилі було дві вмятини, був пошкоджений вітровик на передній правій дверці. Також, під час заміни колеса, він виявив, що ліве переднє колесо його автомобіля, яке він замінив, було прорізане.

Потерпілий заявив цивільний позов до підсудного про відшкодування матеріальних витрат в розмірі 2146 грн. 20 коп., моральної шкоди в розмірі 5000 гривень та 3000 гривень витрат на послуги юриста. Заявлений позов підтримав просив його задоволити.

Свідок ОСОБА_10, показав, що 25 липня 2010 року у вечірній період доби він знаходився в с. Глушківці Ярмолинецького району на дискотеці в сільському будинку культури. Після закінчення дискотеки, орієнтовно біля 01-ї год., він вийшов з будинку культури на вулицю і почув крики людей, які лунали зі сторони ставу. Тоді вирішив піти до ставу і подивитися що там відбувається. Коли він прийшов до цього місця, то біля стежки, неподалік від ставу, побачив, як на землі лежав ОСОБА_4, а водій автомобіля ОСОБА_3 наносив йому удари продовгуватим предметом. При цьому водій автомобіля таксі звинувачував ОСОБА_4 в тому, що той пробив йому колесо в автомобілі та побив дзеркало заднього виду. В цей момент до них прибіг ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння і запитав в присутніх осіб в чому справа. Йому повідомили, що водій автомобіля таксі, побив ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_2 наніс удар лівою рукою в праву частину обличчя водію автомобіля таксі, а правою рукою вдарив його в грудну клітину. Від даного удару водій автомобіля таксі впав на землю. В цей час до місця даного конфлікту прибіг ОСОБА_5 та дівчата на імя ОСОБА_7 та ОСОБА_6. ОСОБА_5 почав зясовувати, що сталось, тоді він та ОСОБА_4 повідомили, що водій автомобіля таксі побив ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5 підійшов до водія автомобіля таксі, який лежав на землі, і вдарив його ногою по тулубу. Побачивши це, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали кричати і говорили, щоб водія автомобіля таксі ніхто не бив, тоді ОСОБА_2 ліг зверху на водія автомобіля таксі і сказав щоб таксиста ніхто не чіпав. На цьому побиття припинилося. Після цього він, учасники та очевидці даного конфлікту пішли до автомобіля таксі, який стояв біля будинку культури. Оглянули автомобіль, виявили, що в даному автомобілі було спущене ліве переднє колесо та відламане праве дзеркало заднього виду.

В ході судовго розгляду були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2, 26.07.2010 року біля 01-ї год., дійсно знаходився в с. Глушківці Ярмолинецького району, в місці де відбувався конфлікт між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5М, однак вони не бачили, що ОСОБА_2 наносив удари ОСОБА_3 Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в суді вказали, що бачили, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли по одному удару ногою в обличчя ОСОБА_3.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1938 від 28.09.2010 року у потерпілого ОСОБА_3 виявленні тілесні ушкодження у вигляді набряку та крововиливу мяких тканин правої половини обличчя, садна шкіри обличчя, крововиливу у мяких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя і підкюнктивиту лівого ока, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя та закритого перелому правої гілки нижньої щелепи зі зміщенням уламків, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які утворилися саме 26.07.2010 року. Дані тілесні ушкодження утворились від не менш ніж одноразової дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, а характер і локалізація даних тілесних ушкоджень виключають можливість їх утворення від удару об виступаючі предмети або при падінні з висоти власного росту на виступаючі предмети. (а.с.113-114). Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 підтвердив свій висновок та вказав, що описані ним механізми утворення набряку, крововиливу мяких тканин правої половини обличчя, садна шкіри, обличчя, закритий перелом правої гілки нижньої щелепи зі змішенням уламків могли утворитись при нанесені одного удару і за тих обставин, що вказує потерпілий.

Крім того матеріалами кримінальної справи і протоколами очних ставок від 01 жовтня 2010 року, від 21 листопада 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с. 51-57, 59, 62) потерпілий ОСОБА_3 повністю підтримав свої показання та прямо вказав, що саме ОСОБА_2 наніс йому удар рукою в праву частину обличчя та саме від нанесеного удару він відчув біль і йому було спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої гілки нижньої щелепи зі зміщенням уламків.

Крім того обставини, що передували конфлікту та пошкодження машини потерпілого підтверджується протоколом огляду автомобіля GEELYд.р.н. ВХ-2604-ВВ та ілюстративною таблицею до нього від 26.07.2010 року, згідно якого виявлено пошкодження машини та шини (а.с.18-21).

Наявність конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтверджується показами даних осіб, а наявність в них тілесних ушкоджень підтверджується висновками експертиз за № 420, 422 від 06.10.2010 року (а.с. 118-119. 123- 124). Слідчим за фактом конфлікту відносно потерпілого, ОСОБА_9, та ОСОБА_4 винесені постанови про відмову в порушені кримінальних справ за ст. 194, 296 КК України.

Суд вислухавши пояснення потерпілого, підсудного, допитавши свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи оцінює дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності із врахуванням обставин справи і за своїм внутрішнім переконанням та із врахуванням вимог ст., ст. 16-1, 22, 323 КПК України і приходить до наступного.

Суд до показів підсудного ОСОБА_2, які він давав під час досудового слідства та в суді відносить, як до способу захисту від предявленого звинувачення та оцінює критично, як бажання зменшити свою вину та помякшити покарання і уникнути від кримінальної відповідальності.

Не дивлячись на невизнання вини підсудним його винна доведена в суді і підтверджується проказами потерпілого, свідка ОСОБА_12, висновком експерта, протоколами слідчих дій. Судом встановлено і підсудний не заперечує, що йому відомо, що був конфлікт між ОСОБА_8 з одної сторони і ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з другої, в ході, якого ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження останнім, а коли підійшли знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_4, розпочалось побиття ОСОБА_8 і суд вважає, що підсудний наніс удар потерпілому з метою помститись за протиправні дії ОСОБА_8 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

До показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, щодо побиття ОСОБА_3 та не нанесення тілесних ушкоджень з боку підсудного суд відноситься критично, оскільки між ними є суперечності і вони не узгоджуються із показами даних свідків та потерпілого, крім того ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають родинні відносини з підсудним і їм відомо, що він засуджений і звинувачується у вчинені нового злочину під час іспитового строку.

Таким чином зібрані та досліджені судом докази підтверджують, вину підсудного ОСОБА_2 і суд вважає, що його вина доведена в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч .1 ст. 121 КК України, як умисні дії, які виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При визначені покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання суд вбачає вчинення злочину повторно та рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, як обтяжуючої обставини суд не визнає, оскільки в ході судового розгляду не здобуто достовірних доказів, що підсудний перебував в стані спяніння. Обставинами, що помякшують покарання суд також не встановив. По місцю проживання підсудний характеризується посередньо, є раніше судимий Ярмолинецьким районним судом від 31 березня 2010 року за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на один рік. Скоєний ним новий злочин є злочином середньої тяжкості.

Визначаючи покарання підсудному суд зокрема враховує наявність обтяжуючи обставин та вважає, що для виправлення підсудного має бути призначена міра покарання у вигляді обмеження волі, оскільки підсудний вчинив новий злочин під час іспитового строку на шлях виправлення не став.

Так, як підсудний ОСОБА_2, вчинив злочин під час відбування покарання з випробуванням, то відповідно п. 9,10 Постанови Пленуму Верховного суду Про практику призначення судами кримінального покараннявід 24 жовтня 2003р. №7 і відповідно до ч. 3 ст. 78 КК вчинення протягом іспитового строку нового злочину є порушенням умов застосування ст. 75 КК України і є підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а тому призначене покарання має бути здійснено за сукупністю вироків відповідно до умов ст. 71 КК України.

Заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлена вина підсудного у заподіянні тілесного ушкодження і вимога про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2146 грн. 20 коп. в силу ст. 1166 ЦК України підлягає частковому задоволенню в розмірі 480 грн. 20 копійок - вартості медичних препаратів, що витратив потерпілий на лікування відповідно представлених доказів, інша матеріальна шкода яка повязана із вартістю колеса побитого крила, зламаного дзеркала та вітровика суд не присуджує, оскільки суду не доведено і не встановлено, що саме пошкодження машини завдав підсудний. Одночасно суд не присуджує витрати на правову допомогу, оскільки не подано доказів їх оплати, а в договорі на правову допомогу зазначено, що оплата проводиться після закінчення справи. Моральну шкоду суд присуджує із врахуванням вимог ст. 23 ЦК України та враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступень вини особи, що завдала моральну шкоду та інші обставини, а також керується вимогами розумності і справедливості .

Судових витрат по справі немає, речові докази відсутні.

Керуючись ст., ст. 323-324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

В силу вимог ст. 71 КК України з урахування вироку Ярмолинецького районного суду від 31.03.2010 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом часткового приєднання частини покарання за попереднім вироком і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та 6 місяців.

Мру запобжного заходу підсудну до набрання вироком законно сили залишити без змн підписка про невиїзд .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 480 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Вирок може бути оскаржений та на нього прокурором може бути внесено апеляційне подання до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд на протязі 15 днів, починаючи з моменту його оголошення

Головуючий А. Місінкевич