ухвала іменем україни 20 січня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Димер Вишгородського району Київської області, який мешкає у цьому населеному пункті на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 3400 грн штрафу, еквівалентних 200 неоподатковуваних мінімумів доходівгромадян.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 14 липня 2014 року приблизно о 11.30 год, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Димер-Любимівка-Сичівка» на вул. Революції у смт Димер Вишгородського району Київської області проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху та під час виконання маневру «розворот ліворуч» перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, на яку виїзд заборонено. Перед початком виконання цього маневру він не переконався, що це буде безпечно й не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, через що навпроти будинку № 320 на вул. Революції згаданого населеного пункту допустив зіткнення з мотоциклом «Lioncin Citi Star» під керуванням водія ОСОБА_7 , котрий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_6 пунктів 10.1, 10.4 та 34 «дорожня розмітка 1.1» Правил дорожнього руху.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалені стосовно ОСОБА_6 судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення судами обох інстанцій вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, внаслідок чого призначене засудженому покарання без визначення рішення щодо додаткового покарання вважає м`яким. Стверджує, що рішення суду у цій частині немотивоване, а апеляційний суд зазначену помилку не виправив, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ця касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні зазначених дій суд у вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, що, по суті, у касаційній скарзі прокурора не оспорюється, як не оспорюється і правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України, за якою було засуджено ОСОБА_6 передбачає окрім необхідності призначення основного покарання, ще й можливість застосування, або незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк. Тому у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 ст. 286 КК України суду необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного такого додаткового покарання.
Оскільки суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України лише основне покарання, а мотивувальна частина вироку не містила обґрунтування можливості не призначати засудженому додаткового покарання, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просив вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити й додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах передбаченої законом санкції. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки обставинам вчиненого ОСОБА_6 злочину, даним про його особу, не враховано суб`єктивного ставлення засудженого до вчиненого й думки потерпілого, який вважав за необхідне призначити ОСОБА_6 таке покарання.
Зміст ухвали апеляційного суду вказує на те, що при розгляді цього провадження конкретні доводи апеляційної скарги прокурора залишились поза увагою апеляційної інстанції, без відповідного аналізу доказів і без викладення мотивів безпідставності чи обґрунтованості доводів, викладених у апеляціях засуджених. Натомість суд апеляційної інстанції висловив припущення, що відсутність у вироку мотивування можливості не призначати засудженому додаткове покарання свідчить про те, що суд прийняв саме таке рішення, а тому залишив вирок суду без змін.
Такі висновки апеляційного суду колегія суддів вважає хибними, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 - необґрунтованою та незаконною. Тому зазначена ухвала підлягає скасуванню з призначенням у провадженні нового апеляційного розгляду, під час якого апеляційному суду слід прийняти законне та обґрунтоване рішення з викладенням в ухвалі мотивів прийняття такого рішення та аналізу доказів.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 травня 2015 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3