Справа №: 398/4911/15-к
Іменем України
"14" грудня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб за таких обставин:
23 листопада 2014 р. близько 15 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки прибув на територію насосної станції підкачки ЗС № 13 ССС «Войнівка», що розташована на території Войнівської сільської ради та належить Олександрійському міжрайонному управлінню водного господарства, та діючи умисно намагався таємно викрасти частину трубопроводу Д320 в складі акумулюючої ємкості - трубу діаметром 320 мм довжиною 28,57 м вартістю 7 236 грн. 21 коп., однак умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки злочинні дії були помічені працівниками водного господарства, які викликали працівників міліції для припинення злочинної діяльності, що змусило ОСОБА_6 та ОСОБА_8 втекти з місця вчинення злочину.
Обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому злочині та показав, що 23 листопада 2014 р. він , його брат ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовилися вчинити крадіжку труби, щоб заробити на харчі. Того часу кожен із них був безробітний. На автомобілі «Запорожець», що належить брату, всі поїхали в поле, де розташована труба, неподалік водосховища. Він, обвинувачений, прихопив з собою балони та різак. Діставшись місця, неподалік в посадці залишили автомобіль, він почав різати трубу, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стояли поряд, щоб попередити в разі небезпеки.
Коли закінчився кисень в балоні, вирішили припинити нарізання, з балонами рушили до автомобіля. Побачили, що їх хтось помітив і наближається до них. Йому та брату вдалося втекти а ОСОБА_13 начебто спіймали.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд зі згоди усіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження усіх доказів щодо тих обставин, які не оспорюються, переконавшись у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також в добровільності їх позиції.
Отже, суд вважає винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб, оскільки обвинувачений, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за потрібне вчинити для доведення злочину до кінця.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання , передбачених ст.ст. 65-68 КК України.
При цьому враховує ступінь тяжкості діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Зокрема, вчинене обвинуваченим діяння є умисним злочином середньої тяжкості, який обвинувачений не довів до кінця з тих причин, що його дії були помічені сторонньою особою, що змусило його припинити свої дії, направлені на заволодіння майном. Майно вилучено.
Обвинувачений характеризується як особа, яка не має судимості, за місцем проживання скарги на нього не надходили, є осудною особою, хоча має розумові вади.
Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, але його виправлення можливе без відбування покарання , в зв`язку з чим застосовує до нього випробування.
Цивільний позов про відшкодування збитків вартості відновлення трубопроводу на суму 5055 грн., який обвинувачений визнав, відповідно до ст. 1166 , ст. 1190 ЦК України підлягає задоволенню.
Особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Долю речових доказів вже вирішено вироком Олександрійського міськрайонного суду від 3 листопада 2015 р. відносно ОСОБА_8 .
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України обвинуваченого звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_6 солідарно з раніше засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порядку відшкодування майнової шкоди 5 055 (п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн.
Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили, якщо жодна із сторін судового провадження протягом зазначеного строку, не подасть апеляційну скаргу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя