Справа № 1-13/10
В И Р О К

І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15 лютого 2010 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді: М.В. Бурлака

при секретарі: Л.І. Шмунь

з участю прокурора : Рога С.С.

потерпілої : ОСОБА_1

підсудного : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює трактористом ФГ Степівка, раніше не судимого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 9 листопада 2009 року, приблизно о 20 годині, знаходячись в своєму будинку, що розташований по вул. Гайова, 3, в с. Степівка Монастирищенського району Черкаської області, під час суперечки з дружиною ОСОБА_3, яка виникла на грунті побутових відносин, не передбачаючи можливості настання шкоди для життя ОСОБА_3, хоча міг і повинен був передбачати настання негативних наслідків для здоровя потерпілої, наніс удар рукою в область обличчя останньої, яка від нанесеного удару поточилася назад, ударившись головою об площину стіни, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя у вигляді: забою головного мозку дифузного характеру з утворенням масивної правосторонньої субдуральної гематоми (скупчення значної кількості крові, згустків під твердою мозковою оболонкою), що призвело до стиснення головного мозку та розвитку його набряку, від яких остання 15 листопада 2009 року померла.

Підсудний ОСОБА_2 на стадії досудового та судового слідства свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та при цьому дав показання про те, що 09.11.2009 року, приблизно о 20 годині, його дружина ОСОБА_3 прийшла додому в нетверезому стані. На його запитання де вона вживала спиртні напої, дружина відповіла, що це не його справа. Після цього в них виникла сварка і він не стримавшись наніс удар правою долонею своєї руки в обличчя ОСОБА_3. Від удару ОСОБА_3 поточилася назад і вдарилася потиличною частиною голови об стіну, після чого знепритомніла і впала на підлогу. Він подумав, що ОСОБА_3 від сильного алкогольного спяніння заснула, а тому пішов відпочивати, а вона залишилась лежати на підлозі. Приблизно о 2 годині ночі, 10.11.2009 року, він, прокинувшись, побачив, що ОСОБА_3 все ще лежить на підлозі і він переніс її на ліжко. Вранці, 10.11.2009 року, приблизно о 6 год. 30 хв. він намагався розбудити дружину, щоб вона йшла поратися по господарству, але йому це не вдалося і він пішов на роботу, думаючи, що вона не відійшла від випитого спиртного, ніяких ознак втрати свідомості у потерпілої в цей момент він не виявив. По дорозі на роботу він зайшов до своєї тещі ОСОБА_1 і попросив її, щоб вона пішла до них додому і попоралася по господарству, оскільки ОСОБА_3 після випитого спиртного не може прокинутися. Приблизно о 17 годині він повернувся з роботи та застав вдома тещу, тестя, сільського фельдшера та ОСОБА_3, яка продовжувала лежати на дивані, але вже без свідомості. Після цього приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_3 в лікарню, де вона не приходячи до свідомості 15.11.2009 року померла. Він щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати. Вважає, що умислу на позбавлення життя дружини або спричинення їй серйозних тілесних ушкоджень у нього не було, це була банальна побутова сварка і стався нещасний випадок. Просить не позбавляти його волі, оскільки на його утриманні фактично залишилось двоє дітей. Син проживає разом із ним, а нерідна дочка після смерті матері стала проживати із бабусею ОСОБА_1, але, не дивлячись на це, він постійно дбає про неї і відноситься до неї як до рідної дитини. Він готовий у будь-який момент прийняти її для того, щоб вона проживала разом з ним.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні дала показання про те, що в с. Степівка по вул. Гайовій, 3, Монастрищенського району проживала її донька ОСОБА_3 зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та двома неповнолітніми дітьми. Вона з чоловіком також проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. 10.11.2009 року о 8 год. ранку до неї додому прийшов її зять ОСОБА_2 та попросив її попоратися в них по господарству, пояснивши при цьому, що його дружина випила вчора багато спиртного і спить. Вона прийшла до доньки додому і побачила, що остання спить. Коли вона придивилася до обличчя ОСОБА_3 то побачила в неї синець над лівим оком. Вона пішла поратися по господарству і приблизно о 12 годині вирішила розбудити доньку, але вона не прокидалася. Наступного разу вона вирішила розбудити доньку близько 15 години дня. Альбіна не прокидалася і лише тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_3 не спить, а те, що вона без свідомості. Вона викликала сільського фельдшера, яка зробила ОСОБА_3 укол. Приблизно о 17 годині додому повернувся зять ОСОБА_2, який і розповів, що 09.11.2009 року між ним та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої він вдарив її по обличчю, а вона, в свою чергу, від удару вдарилася головою об стіну. Він вважав, що вона просто спить від великої кількості спиртних напоїв. Приблизно о 17 год. 15 хв. приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_3 в Монастирищенську ЦРЛ, де вона, не приходячи до свідомості, 15.11.2009 року померла. Вважає, що умислу на позбавлення життя її дочки у підсудного не було, вони проживали як і всі сімї вони жили непогано, але між ними були і сварки. Підсудний є непоганим батьком для дітей, нерідну доньку він прийняв як рідну, постійно піклувався про неї. Не дивлячись на те, що вона після смерті матері стала проживати у неї, підсудний постійно піклується про неї, надає матеріальну допомогу, добре відноситься і до рідного сина. Він готовий прийняти нерідну дочку для того, щоб вона проживала разом із ним та рідним братом. Вважає, що доньку не повернеш, але позбавлення волі підсудного призведе до того, що діти залишаться і без батька, тому просить суд не позбавляти його волі.

В судовому засіданні потерпіла звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просить не позбавляти волі підсудного.

Крім повного визнання вини ОСОБА_2 під час досудового слідства та судового слідства, його вина у вчинені злочину повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за клопотанням підсудного, у відповідності до ст. 299 КПК України, в судовому засіданні, крім постанови про порушення кримінальної справи (а.с. 1), показів підсудного та потерпілої, висновку судово-медичної експертизи № 497 від 17.11.2009 року ( а.с. 14), постанови про перекваліфікацію злочину (а.с. 44), характеризуючих особу підсудного даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а цивільний позов у справі не заявлено.

Суд, з'ясувавши, чи правильно розуміють підсудний, та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ст. 299 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об'єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає пред'явлене обвинувачення доведеним.

Дії підсудного ОСОБА_2, вчинені ним приблизно о 20 годині 09.11.2009 року по вул. Гайова, 3, в с. Степівка Монастирищенського району Черкаської області суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставинами, що пом'якшують призначення покарання підсудному, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують призначення покарання підсудному суд не вбачає.

Підсудний, вчинив злочин, який Законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, однак враховуючи те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, пом'якшуючі призначення покарання обставини, відношення самого підсудного до вчиненого злочину, його щире каяття, він раніше не судимий, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, зважаючи на категоричну позицію потерпілої, яка наполягає на тому, щоб підсудного не позбавляти волі, оскільки не буде кому займатись матеріальним забезпеченням дітей та їх вихованням, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обовязки. Призначення саме такого покарання є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судових витрат у справі не має.

Підстав для застосування іншого виду покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст. 119 КК України та ст. ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Підсудного ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 75-76 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю у 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки:

1. Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

2. Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,

роботи.

3. Періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Черкаської області протягом 15 діб з дня його проголошення через Монастирищенський районний суд.

Суддя Монастирищенського

районного суду: ОСОБА_4