Справа № 159/1939/15-к
Провадження № 1-кс/159/271/15
УХВАЛА
м. Ковель 23 квітня 2015 року

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , заявниці ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_5 на постанову старшого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 оскаржено постанову старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року . В поданій скарзі ОСОБА_5 зазначає , що постановою слідчого від 26 грудня 2014 року було закрито провадження у справі . вказана постанова нею оскаржувала ся та була скасована постановою слідчого судді 12 січня 2015 року . 30 березня 2015 року слідчий , порушуючи строки досудового розслідування знову виніс постанову про закриття кримінального провадження . Вважає . що дана постанова підлягає до скасування з наступних підстав . Закриваючи кримінальне провадження слідчий зробив передчасно висновок без проведення належної перевірки , не провів відтворення з участю судово-медичного експерта , який би зміг на місці прийняти участь у відтворенні на підтвердження походження тілесних ушкоджень та механізм їх заподіяння ОСОБА_7 при викладених нею обставинах. Слідчий надав субєктивну оцінку показанням ОСОБА_7 та його свідкам і ці показання поклав за основу свого висновку , під час відтворення обставин скоєння злочину у березні 2015 року свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітня ОСОБА_11 прямо вказали на винуватість ОСОБА_7 у навмисному нанесенні тілесних ушкоджень . Вважає , що слідчий не усунув суттєвого протиріччя у встановлених обставинах , взагалі не виконав ухвалу слідчого судді від 12.01.2015 року і безпідставно надав перевагу одним фактам перед іншими . Просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_5 подану скаргу підтримала з вище викладених підстав , прохає скасувати постанову слідчого про закриття провадження у справі .

Заслухавши слідчого , прокурора, який вважає скаргу безпідставною, вивчивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає до задоволення.

Скаржником не пропущено строк оскарження постанови, встановлений ст. 304 КПК України .

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За результатами розслідування кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року 30.03.2015 року старшим слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 зроблено висновок про відсутність в діянні обєктивної сторони складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та закрито провадження у справі .

Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що в ході досудового розслідування слідчим не встановлено ознак завдання умисного тілесного ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоровя ОСОБА_5 ,показання допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_11 оцінив як субєктивні , оскільки вигляд з вікна кухні будинку , де з їх слів знаходились на момент події , є обмеженим , при цьому ОСОБА_7 був розвернутий до них спиною чи боком і враховуючи його високий зріст та спортивну статуру , вони могли бачити лише силуети Ю, шарпанину , однак не сконцентровані удари ОСОБА_7 по тілу ОСОБА_5 , яка знаходилась попереду нього . Окрім цього , під час проведення слідчого експерименту свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 показали , що знаходились в одному й тому ж місці біля лівого краю вікна , а враховуючи невеликий розмір даного вікна та обмежений кут огляду через нього , що дозволяє повністю бачити місце події лише біля лівого краю вікна , останні не мали можливості одночасно бачити одну і ту ж подію в таких подробицях як вони показали під час допитів . В звязку з цим не можуть братися до уваги і показання малолітньої ОСОБА_11 , яка описує події . які бачила через вікно. Вказані показання не можуть сприйматися як обєктивні , враховуючи її малолітній вік , зріст , неможливість правильно сприймати обставини , а також те , що в цей момент біля того ж вікна знаходилося двоє дорослих , які заважали б їй спостерігати за подією . Показання даних свідків заперечують свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , Допитана свідок ОСОБА_10 бачила конфлікт нетривалий проміжок часу з дороги , перебуваючи на відстані і факту нанесення ударів ОСОБА_7 не підтвердила . Також встановлено під час допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що останні бачили у ОСОБА_7 11 червня 2014 року подряпину над бровою , що підтверджує показання ОСОБА_7 про завдання йому ОСОБА_5 ударів , від яких він захищався , утримуючи ОСОБА_5 за запястя рук . тобто діяв без прямого умислу на завдання тілесних ушкоджень . Окрім того , висновок експерта щодо того , що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 могли бути завдані за таких обставин , як показала під час проведення слідчого експерименту з її участю носить ймовірний характер , частина наявних у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не підтверджена обєктивними даними і при визначенні тяжкості тілесних ушкоджень не враховувалася . Вважає , що наведеним було встановлено відсутність в діянні обактивної сторони складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України .

Згідно п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Постанова старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року підлягає до скасування з наступних підстав.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий посилався на те , що ним не встановлено ознак завдання умисного тілесного ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоровя ОСОБА_5 , показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_11 оцінив як субєктивні , піддавши сумніву можливість візуального огляду останніми дій ОСОБА_7 , оскільки вигляд з вікна кухні будинку , де вони знаходились на момент події є обмеженим , а також те , що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не могли одночасно з одного і того ж місця біля лівого краю вікна одночасно бачити одну і ту ж подію в таких подробицях як вони показали під час допитів . Зазначив , що показання малолітньої ОСОБА_11 , не можуть сприйматися як обєктивні , враховуючи її малолітній вік , зріст , неможливість правильно сприймати обставини , а також те , що в цей момент біля того ж вікна знаходилося двоє дорослих , які заважали б їй спостерігати за подією . Спростував показання даних свідків показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

Висновок слідчого про те , що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_11 не мали можливості візуального огляду дій ОСОБА_7 , оскільки вигляд з вікна кухні будинку , де вони знаходились на момент події є обмеженим потребує додаткової перевірки, так як слідчим при у своєму висновку не зазначено спиною чи боком (яким саме) був розвернутий до них ОСОБА_7 .

Потребує додаткової перевірки шляхом проведення слідчого експерименту одночасно за участі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_11 на предмет підставності висновку слідчого про те , що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_11 не могли одночасно з одного і того ж місця біля лівого краю вікна та в умовах обмеженого зорового огляду бачити одну і ту ж подію .

Висновок слідчого про те , що показання малолітньої ОСОБА_11 , не можуть сприйматися як обєктивні , враховуючи її малолітній вік , зріст , неможливість правильно сприймати обставини є передчасним та не ґрунтується на обєктивно встановлених обставинах та відповідних висновках спеціалістів . зокрема , психолога .

Слідчим належним чином не перевірено висновки судово-медичного експерта №173 від 12 червня 2014 року та №173-а від 03 листопада 2014 року про наявність та локалізацію у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень , а саме : гематоми в ділянці внутрішньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя крововиливів в мякі тканини лівого плеча та передпліччя , синця лівого променево-запястного суглобу розтягнення звязок лівого променево-запястного суглобу , синця лівої підключичної ділянки забою грудної клітки зліва , забою лівого плечового суглобу з порушенням функції , забою тканин правого плеча і передпліччя, саден лівої верхньої кінцівки , а також висновок експерта про те , що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_5 не могла отримати при падінні з висоти власного росту та що вказані тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин на які вказує ОСОБА_7 і могли утворитися при обставинах на які вказує ОСОБА_5 ..

Зазначені обставини слідчим належним чином не перевірено , а відповідно висновок щодо відсутності в діянні обєктивної сторони складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України зроблено передчасно , без проведення належної перевірки відповідно до КПК України .

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, здійснюючи досудове розслідування даного кримінального провадження слідчий не усунув суттєвого протиріччя у встановлених обставинах і безпідставно надав перевагу одним фактам перед іншими, що в свою чергу є неповнотою і односторонністю досудового розслідування.

Оскільки слідчим передчасно та без належної перевірки прийнято рішення про закриття кримінального провадження, тому постанова старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 30 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000499, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2014 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1