печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6015/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 11.03.2014 року про закриття кримінального провадження №0000002 від 14.01.2014 року,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 18.03.2014 року звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 11.03.2014 року про закриття кримінального провадження №0000002 від 14.01.2014 року.

Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, так як твердження слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, фактично зводяться до того, що підставою для закриття даного кримінального провадження слугує саме відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 КК України, але такі висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи, так як в матеріалах даного кримінального провадження взагалі відсутні будь які докази існування фактичної події суспільно небезпечних діянь, які могли б містити ознаки складу злочину, передбаченого ст.146 КК України. В зв`язку з цим, підставою для закриття даного кримінального провадження є саме відсутність події злочину. В обґрунтування скарги ОСОБА_5 також зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000002 містить дані, які не відповідають фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню.

Посилаючись на ст.ст.284, 303, 304 КПК України, просить скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав доводів, викладених у скарзі, зазначивши, що ОСОБА_5 взагалі у відповідності до п.4 ч.1 ст.303 КПК України не є особою, яка може оскаржити таке рішення, тому вважає, що скарга підлягає поверненню.

Вивчивши матеріали скарги, оскаржувану постанову, матеріали кримінального провадження №0000002, заслухавши думку представника особи, яка подала скаргу та слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового та кримінального проваджень, Генеральною прокуратурою України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 14.01.2014 за попередньою правовою кваліфікацією ст.15 ч.2, ст.146 ч.2 КК України, за заявою ОСОБА_6 від 14.01.2014, за фактом того, що 12.01.2011 року ОСОБА_5 , перебуваючи в коридорі біля квартири АДРЕСА_1 , намагався незаконно позбавити ОСОБА_6 волі, що супроводжувалось заподіянням потерпілій фізичних страждань.

За викладеними у заяві ОСОБА_6 фактами кримінальних правопорушень 14.01.2014 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000003 від 14.01.2014 року за фактом вчинення ОСОБА_5 незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 , що супроводжувалося спричиненням потерпілій фізичних страждань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, яке було об`єднане з кримінальним провадженням №№0000002

11 березня 2014 року постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.15, ч.2 ст.146 КК України.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст.284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ст. 7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка полягає в обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналіз матеріалів кримінального провадження переконливо свідчить про те, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, перевірка обставин, викладених у заяві ОСОБА_6 щодо неправомірних, на її думку, дій ОСОБА_5 , що виразилися у намаганні незаконно позбавити ОСОБА_6 волі, що супроводжувалось заподіянням потерпілій фізичних страждань, була проведена повно, всебічно і неупереджено.

Проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що в січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.15, ч.2 ст.146 КК України.

Під час здійснення досудового слідства була допитана як потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Показання потерпілої та кожного із свідків визнані слідством як належний та допустимий доказ. Разом з тим, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення при наявності протиріч між показаннями потерпілої та деяких із свідків не достатня для твердження про спрямованість умислу ОСОБА_5 при вчиненні ним вищевказаних діянь саме на позбавлення волі ОСОБА_6 , а відтак і твердження про вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування вичерпані всі встановлені нормами КПК України можливості для усунення зазначених протиріч між показаннями потерпілої ОСОБА_6 та всіх допитаних свідків. Інших даних, якими б показання кожного з них в повній мірі підтверджувалися чи спростовувалися не зібрано.

Слід звернути увагу, що посилання слідчого у постанові на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2014 року, яка набрала законної сили та якою за результатами розгляду кримінального провадження ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинувальним актом відносно вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не може бути підставою для скасування постанови слідчого, оскільки слідчим лише надана правова оцінка щодо наявних доказів, яка ніяким чином не впливає на законність постановлення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 11.03.2014 року відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.15, ч.2 ст.146 КК України, за відсутності в діяннях складу вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України та Рішення Конституційного суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року щодо безпосереднього розгляду в судах права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та ту обставину, що постанова про закриття кримінального провадження безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що ОСОБА_13 не може бути позбавлений права на оскарження в суді зазначеної постанови.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що процесуального рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження є вмотивованим і таким, що ґрунтується на законі, обставини зазначені в скарзі ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 110, 284, 303, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 11.03.2014 року про закриття кримінального провадження №000000 від 14.01.2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1