Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001469 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чабель Сарненського району Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з неповною вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Сарненського району Рівненської області ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 2745 грн. 96 коп. вартості проведених експертиз.

За вироком суду, ОСОБА_5 близько 14 год. 45 хв. 10 листопада 2014 року, в світлу пору доби, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , рухався вулицею Бегми в м. Сарни Рівненської області по правій смузі руху зі швидкістю 50 км/год. зі сторони вул. Суворова в напрямку Дослідної Станції в м. Сарни та наближаючись по ходу свого руху до нерегульованого перехрестя вулиць Бегми-Борової в м. Сарни Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу негайно не вжив, в результаті чого допустив наїзд на ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді, що має номер рами НОМЕР_2 , у попутному напрямку та почав виконувати маневр повороту ліворуч у бік вул. Борової в м. Сарни, хоча мав можливість його уникнути шляхом застосування екстреного гальмування.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 , 1935 року народження, отримав тілесне ушкодження у вигляді уламкового черезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням, яке за критерієм тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров`я.

Таким чином, за вказаних обставин, у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, а саме:

- п. 12.3., згідно якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Також ОСОБА_5 порушив наступні пункти Правил дорожнього руху України, які вимагають:

- п. 1.5., згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3.(б), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує на те, що в резолютивній частині вироку судом першої інстанції призначено ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у твердій грошовій сумі, яка не є кратною неоподатковуваному мінімуму доходів громадян і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність внаслідок неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Просить змінити вирок суду в частині основного покарання, а саме вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 290 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , вважає, що висновки суду в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_8 , ні прокурор, ні потерпілий на призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо нього не наполягали. Просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, призначивши покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги прокурора і зміни вироку в частині призначення покарання, та відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо задоволення його апеляційної скарги, та залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Судом першої інстанції проведено судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст.349 КПК України, фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорювалися, їм було роз`яснено правові наслідки, передбачені вказаною нормою, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Так, суд першої інстанції при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, заяву потерпілого ОСОБА_8 , в якій останній просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання, не наполягав на покаранні з позбавленням права керувати транспортними засобами та не має претензій до обвинуваченого (а.к.п.19), а тому колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначене судом першої інстанції основне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу колегія суддів вважає справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, не зазначення кратності розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при призначенні покарання у виді штрафу є підставою для зміни вироку суду, оскільки покарання визначається судом не у твердій грошовій сумі, а в ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент постановлення вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 основного покарання у виді штрафу у розмірі 5000 грн., який був визначений судом першої інстанції не у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлюється законодавством України на момент постановлення вироку, а у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не застосував закон, зокрема ст.53 КК України, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив розмір штрафу в абсолютних цифрах.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому, наведені в апеляційній скарзі прокурора твердження щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Сарненського району Рівненської області ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.

ОСОБА_5 вважати засудженим за ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 290 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 гривень, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя: __________________ ОСОБА_1

Судді:____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3