АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «31»травня 2011р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Колотило О. О.

Суддів Рулякова В.І., Петлюка В.І.

за участю прокурора Хоміцької Т.Б.

адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, не працююча, раніше не судима, -

засуджена за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженій до набрання вироком чинності залишено підписку про невиїзд.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_2 визнана винною в тому, що 10 червня 2010 року, приблизно о 13 годині, знаходячись на першому поверсі навчального корпусу № 6 Чернівецького національного університету імені ОСОБА_3 по вулиці Коцюбинського, 2 в м. Чернівці таємно викрала із сумки належної потерпілій ОСОБА_4 належний їй мобільний телефон вартістю 820 гривень, а також інше майно, на загальну суму 865 гривень 35 коп.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати і провадження у справа закрити за відсутністю в її діях складу злочину, посилаючись на те, що потерпіла мобільний телефон загубила і вона його у неї не викрадала, а знайшла, покази потерпілої, які суд поклав в основу вироку є суперечливими.

Справа №11-278/2011 р. Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Категорія ст. 185 ч.1 КК України Доповідач: Колотило О.О.

Також, в апеляції засудженої зазначено, що явку з повинною вона написала в результаті застосування до неї незаконних методів ведення слідства, затримавши її за підозрою у вчиненні злочину, органи дізнання не склали про це протокол та в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, кримінальну справу порушили не проти неї, а за фактом вчиненого злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляції та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Вина засудженої у вчиненні крадіжки чужого майна, при обставинах наведених у вироку, повністю доведена дослідженими судом доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, потерпіла ОСОБА_4 показала суду (а.с. 184-185), що 10.06.2010 року приблизно о 13 годині вона знаходилась в приміщенні на першому поверсі шостого корпусу ЧНУ, сіла за парту щоб порахувати здані студентами гроші. Сумку з мобільним телефоном поклала біля себе. Через деякий час біля неї сіла підсудна. Порахувавши гроші вона пішла в деканат щоб їх здати, а сумка на якій знаходився телефон залишився в приміщенні. Повернувшись назад виявила, що мобільний телефон вкрали. Шукаючи телефон побачила ОСОБА_2, запитала у неї чи не бачила вона мобільний телефон. Засуджена перелякалась та предявила вміст своєї сумки, заявила, що телефон не брала. Про крадіжку телефону вона повідомила працівників деканату та правоохоронні органи. В міліції повідомила, що у скоєнні крадіжки підозрює засуджену, з»ясувала в деканаті її прізвище, а також, що вона 25.06.2010 року буде на врученні дипломів. Побачивши 25.06.2010 року засуджену в ЧНУ, повідомила про це працівників міліції, які затримали ОСОБА_2 та виявили у неї пізніше належний їй мобільний телефон. Телефон був заряджений і в робочому стані.

З протоколу виїмки (а.с. 75) видно, що 13.07.2010 року працівники міліції виявили та вилучили у засудженої належний потерпілій мобільній телефон.

З показів на досудовому слідстві свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 28-35), які суд першої інстанції досліджував в судовому засіданні видно, що вони є працівниками деканату філологічного факультету ЧНУ. 10.06.2010 року до них звернулась потерпіла і повідомила про крадіжку у неї мобільного телефону. Засуджена ОСОБА_2 не говорила їм, що знайшла мобільний телефон.

З показів свідка ОСОБА_9 на досудовому слідстві (а.с. 30-31) видно, що 10.06.2010 року коли ОСОБА_2 перераховувала гроші, біля неї сіла невідома дівчина. Пізніше потерпіла виявила крадіжку у неї мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду (а.с. 188-189), що він працює оперуповноваженим відділу карного розшуку Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області. 10.06.2010 року в міліцію звернулась потерпіла із заявою про крадіжку у неї мобільного телефону, повідомила, що підозрює у скоєнні злочину засуджену, яка 25.06.2010 року приїде в університет для отримання диплому. Коли ОСОБА_4 25.06.2010 року повідомила їх, що ОСОБА_2 є в університеті, він разом з працівником мілції ОСОБА_11 затримали її. Засуджена зізналась у вчиненні злочину про що написала явку з повинною, а пізніше у неї було вилучено викрадений мобільний телефон.

Досліджені судом докази повністю спростовують доводи апеляції, що засуджена телефон знайшла, він був в неробочому стані і що про знахідку вона повідомила працівників деканату.

Про крадіжку засудженою телефону у потерпілої свідчить і те, що вона маючи реальну можливість залишити телефон у деканаті цього не зробила.

З матеріалів справи видно, що вона була порушена (а.с. 1) 17.06.2010 року.

У відповідності до показів потерпілої на досудовому слідстві від 10.06.2010 року та 19.06.2010 року (а.с. 11, 24-26) крадіжку телефону у неї вчинила невідома особа, можливо дівчина, яка сіла в аудиторії біля неї.

За таких обставин, посилання в апеляції на те, що на момент порушення кримінальної справи ОСОБА_2 була встановлена і органи досудового слідства зобов»язані були порушити кримінальну справу щодо неї, а не за фактом вчинення злочину суперечать матеріальним справи та чинному законодавству.

Необгрунтованими є доводи апеляції і про те, що органи дізнання запросивши ОСОБА_2 в Шевченківський РВ УМВС України в Чернівецькій області для дачі пояснень з приводу вчинення злочину повинні були скласти протокол затримання, оскільки з показів самої засудженої вбачається, що вона органом дізнання в порядку ст. 106 КПК України не затримувалась і в ізоляторі тимчасового тримання не утримувалась.

У справі не встановлено застосування до ОСОБА_2 незаконних методів ведення слідства.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у таємному викраденні чужого майна, тому її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України.

Що стосується міри покарання, то вона обрана засудженій у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особу винної і обставин справи, які пом»якшують та обтяжують покарання, зокрема, що вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, повернула засудженій викрадений телефон.

Взявши до уваги ці обставини, суд призначив ОСОБА_2 покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді громадських робіт, тому колегія суддів не знаходить підстав для пом»якшення їй призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2011 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Головуючий О.О. Колотило

Судді В.І. Руляков

ОСОБА_12