Справа № 127/5114/13-к
Провадження 4/127/7/13
ПОСТАНОВА

11.04.2013 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Храновській І.І.,

за участю прокурора Савчука В.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України від 18.06.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України від 18.06.2012 року.

В скарзі зазначив, що на час порушення кримінальної справи не було приводів і підстав до її порушення, оскільки при підписанні договорів купівлі-продажу ОСОБА_4 була з ними ознайомлена та неодноразово бачила це майно, яке вона придбала, була ознайомлена зі всіма обтяженнями, що стосується земельної ділянки, які зазначені в договорі купівлі-продажу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, за обставин, викладені в ній.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні, оскільки порушень чинного кримінально-процесуального законодавства при прийнятті рішення про порушення кримінальної справи допущено не було.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

18.06.2012 року слідчим СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України від 18.06.2012 року (а.с. 1).

З наданих суду матеріалів вбачається, що 26.04.2012 року ОСОБА_4 звернулася до прокуратури Вінницької області із заявою про вчинення щодо неї шахрайства, яка 10.05.2012 року направлена до прокуратури м. Вінниці для організації перевірки в порядку ст.. 97 КПК України та 11.05.2012 року направлена до Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області (а.с. 9-18).

На виконання вимог ч. 4 ст. 97 КПК України 1960 року було проведено дослідчу перевірку заяви ОСОБА_4 зокрема відібрано пояснення у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.19-26).

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України 1960 року за наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якого порушується справа, а також дальше її спрямування. При цьому суд приймає до уваги, що ч. 1 ст. 94 КПК України 1960 року визначено вичерпний перелік приводів до порушення кримінальної справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що вищевказану кримінальну справу порушено уповноваженою особою слідчим СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області. Також в постанові зазначено про подальше її спрямування.

Таким чином, не вдаючись до аналізу наявних у матеріалах, на підставі яких прийнято рішення про порушення кримінальної справи, доказів, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим дотримано вимоги ст. ст. 94, 97, 98 КПК України 1960 року, оскільки рішення про порушення кримінальної справи прийнято уповноваженою особою, в постанові про порушення кримінальної справи вказано статтю кримінального закону, за ознаками якого порушена справа, а також дальше її спрямування. Крім того, оскільки на час порушення даної кримінальної справи не було встановлено особу, яка вчинила злочин, тому правомірно порушено кримінальну справу по факту шахрайських дій по відношенню до ОСОБА_4 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При розгляді скарги суд не приймає до уваги посилання скаржника на те, що рішення про порушення кримінальної справи прийнято за відсутності ознак будь-якого злочину, оскільки вирішення питання щодо наявності ознак злочину потребує здійснення аналізу зібраних у справі доказів. При цьому ч. 15 ст. 2368 КПК України 1960 року визначено, що розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на ту обставину, що в судовому засіданні не встановлено ознак порушення вимог чинного кримінально-процесуального законодавства при винесенні оскаржуваної постанови; обставини, на які посилається скаржник, підлягають зясуванню в ході досудового слідства з урахуванням зібраних доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 234, 2368 КПК України 1960 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України від 18.06.2012 року, залишити без задоволення.

На постанову суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: