ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2492/15-к

10 листопада 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, одруженого, інвалідом будь-якої групи не являється, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутата Коробівської сільської ради, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 15 червня 2013 року близько 14-00 години, таємно, умисно з метою особистого збагачення проник на територію пилорами, до якої мав вільний доступ, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , звідки викрав верстат фрезерний марки «Metabo» країна виробника Німеччина, вартістю 15000 грн., верстат рейсмусний марки «Metabo» країна виробника Німеччина, вартістю 12000 грн., станок торцовочний (Радянського виробництва) вартістю 9000грн., холодильник марки «Nord», вартістю 4000 грн., чим спричинив останньому майнової шкоди на суму 40000грн.

Він же, 15 червня 2013 року близько 14-00 години, перебуваючи на території пилорами, до якої мав вільний доступ, що розташована по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , незаконно, в особистих цілях, заволодів транспортним засобом автонавантажувачем марки «Nissan NН01М15», номер рами НОМЕР_1 , вартість якого, згідно висновку експерта № 8/109 від 07.12.2013 року, складає 64821, 00 грн., автомобілем марки «ЗИЛ 130 В1» шасі № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта № 8/109 від 07.12.2013 року складає 11149, 77 коп., причіпом марки «КАЗ 9368», шасі номер НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , вартість якого згідно висновку експерта № 8/109 від 07.12.2013 року складає 11146,05 грн., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 87116, 82 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування відносно його підзахисного ОСОБА_6 , п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VІІ від 08.04.2014 р., оскільки він має одного з батьків, а саме матір ОСОБА_8 , що досягла 70-річного віку і не має інших працездатних дітей, окрім ОСОБА_6 та підлягає звільненню від покарання на підставі Закону України «Про амністію».

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію» та вказав, що обвинуваченого слід засудити за злочини, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання, та звільнити від відбування даного покарання із застосуванням п. «є» ст.. 1 ЗУ «Про амністію».

Представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_4 в судовому засіданні при призначенні покарання підтримав думку прокурора, та зазначив, що обвинувачений відшкодував шкоду потерпілому, а тому цивільний позов слід залишити без розгляду. Не заперечував проти застосування до нього Закону «Про амністію».

Обвинувачений ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.185 та ч. 1 ст. 289 КК України визнав себе повністю, розкаявся. По суті заданих питань пояснив, що він працював разом з ОСОБА_7 більше року, вони разом хотіли займатись бізнесом, який не пішов. Коли виникло питання стосовно грошей, в них з ОСОБА_7 почався конфлікт. ОСОБА_6 вирішив в рахунок вкладених коштів забрати усі речі. Він особисто заволодів транспортними засобами, станки і верстати теж вивозив сам. Просив суд не карати його суворо та застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, оскільки він має матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій більше 70-ти років.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.

Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його винність підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Оцінюючи докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження, суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого ним збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, оскільки, на думку суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» мав матір, якій виповнилось 70 років і вона не має інших працездатних дітей, а злочини, передбачені ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України, у вчиненні яких його визнано винним, є злочинами середньої тяжкості, суд вважає, що стосовно нього можливо застосувати п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VІІ від 08.04.2014 р. та звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за вказаними статтями у зв`язку із застосуванням акту амністії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VІІ від 08.04.2014 р., із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1246-VII від 06.05.2014 р., підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: є) осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до ст.9 цього Закону його виконання покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст.12 цього Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Будь яких обмежень, визначених ст.8 цього Закону щодо обвинуваченого не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 на суму 227116,82 грн. слід залишити без розгляду, оскільки 24.07.2015 року йому повністю відшкодовано майнову та моральну шкоду та у своїй заяві, поданій до суду, він просив залишити вказаний позов без розгляду.

Речові докази по справі: автонавантажувач марки «Nissan NН01М15», номер рами НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити за належністю; сліди пальців рук та дактилокарта, передані на зберігання до камери схову речових доказів СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області - знищити.

Підтверджені документально процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз, що становлять 824,10 грн. підлягають стягненню, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VІІ від 08.04.2014 р., із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1246-VII від 06.05.2014 р., суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн;

за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VІІ від 08.04.2014 р., ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185 та ч. 1 ст. 289 КК України.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обиралася.

Цивільний позов по справі залишити без розгляду.

Речові докази по справі: автонавантажувач марки «Nissan NН01М15», номер рами НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити за належністю; сліди пальців рук та дактилокарта, передані на зберігання до камери схову речових доказів СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 824,10 грн. процесуальних витрат на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1