справа № 201/819/14-к
провадження № 1кс/201/234/2014
УХВАЛА

21 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

У складі:
Головуючого слідчого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2

За участю:
Прокурора ОСОБА_3
Представника заявника адвоката ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами від 28 листопада 2013 року, -

ВТСАНОВИВ:

ОСОБА_5 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами від 28 листопада 2013 року. В обґрунтування своєї скарги заявник вказував на те, що ним було надано заяви про вчинені кримінальні правопорушення, однак на теперішній час відомості про вказані у ній злочини внесені до ЄРДР не були, у зв`язку з чим скаржник просив зобов`язати прокуратуру внести відомості до реєстру, виконавши вимоги ст. 214 КПК України.
Представник заявника у судовому засідання скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що заяви подані скаржником не містили в собі ознак складу злочину, а отже і не підлягають реєстрації в ЄРДР.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку представника заявника та прокурора, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року у прокуратурі Дніпропетровської області було зареєстровано заяви скаржника ОСОБА_5 про вчинені злочини за №61909 вх.13 від 29.11.2013 року та за №61907 вх.13 від 29.11.2013 року.
Листом прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 було надано відповідь, що надані 29 листопада 2013 року заяви не є заявами про кримінальне правопорушення та відмовлено у внесення цих відомостей до ЄРДР.
Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Аналізуючи дії прокуратури в контексті з вимогами кримінального процесуального кодексу суд приходить до наступного.
Статтею 214 КПК України встановлено можливість звернення осіб до правоохоронних органів, в тому числі органів прокуратури, з заявами про вчинені злочини. Також нормою зазначеної статті визначено обов`язковість внесення заяв та повідомлень саме про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Отже слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та на ті, що не містять таких. При цьому виходити в такому випадку слід саме зі змісту поданої заяви.
В той же час, зважаючи на наявність інших форм звернення особи за захистом своїх законних прав та інтересів до правоохоронних органів, а також заходів реагування на їх порушення, передбачених, окрім іншого, Законом України «Про прокуратуру», подання саме по собі заяви про злочин, яка за змістом не містить в собі фактів та обставин, що б свідчили про вчинення будь-якою особою кримінального правопорушення, не може бути підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР. В той же час форми реагування на такі заяви, встановлюються іншими нормативними актами, а не КПК України, а тому оскарження цих дій та бездіяльності правоохоронних органів, не повинно здійснювати в порядку ст. 303 КПК України.
Надаючи оцінку двом заявам ОСОБА_5 , які останній розцінює, як заяви про вчинений злочин, суд частково погоджується з позицією прокуратури та вважає, що заява за вхідним реєстраційним номером №61909 вх.13 від 29.11.2013 року, за своїм змістом не містить в собі ознак складу кримінального правопорушення, адже процесуальні дії слідчого СВ ДГУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час здійснення досудового розслідування, які полягають у наданні правової кваліфікації вчиненому злочину та вирішенні питання про звернення до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу входять до компетенції слідчого, а отже вирішуючи вказані питання останній діяв в межах своїх повноважень. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий здійснюючи свої повноваження є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень є недопустимим.
В той же час вирішуючи питання про наявність ознак злочину у заяві ОСОБА_5 , зареєстрованої за вхідним №61907 вх.13 від 29.11.2013 року, в якій останній вказує на те, що посадові особи прокуратури та органу досудового розслідування при здійсненні слідчої дії обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , обмежили його як підозрюваного у кримінальному провадженні у гарантованому йому праві на захист, відмовивши йому у наданні захисника, суд вважає, що ці обставини можуть свідчити про вчинення злочину, а тому доводи заявника ОСОБА_5 повинні бути перевірені під час проведення досудового розслідування та їм повинна бути надана належна оцінка стосовно наявності чи відсутності події злочину та його складу в діях осіб на яких вказує заявник.
Враховуючи відсутність ознак злочину у заяві поданій ОСОБА_5 за вхідним реєстраційним номером №61909 вх.13 від 29.11.2013 року, суд вважає, що підстави для задоволення його скарги в цій частині відсутні, оскільки предметом оскарження відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України може бути виключно факт невнесення до ЄРДР заяви, що містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, обов`язок вносити до реєстру зави, що не містять в собі таких відомостей, у прокурора відсутній.
Однак, зважаючи на те, що заява подана скаржником ОСОБА_5 , яка також розглянута прокуратурою в порядку ЗУ «Про прокуратуру» та ЗУ «Про звернення громадян» (зареєстрована за вхідним №61907 вх.13 від 29.11.2013 року), з урахуванням вищевикладених обставин, може містити в собі ознаки складу злочину, суд вважає вимоги скарги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 214, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області виконати вимоги ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_5 про вчинений злочин, що зареєстрована за вхідним №61907 вх.13 від 29.11.2013 року.
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1