Справа №460/2099/15-к
Провадження №1кп-460/402/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.10.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радгоспне Ніжинського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 . українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), військове звання старший солдат, раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_5 , який з 20.08.2014 року проходив військову службу за мобілізацією та перебував на посаді номер обслуги гранатометного відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_2 , в денний час 12 січня 2015 року, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби і розташування військової частини та вибув до свого місця проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. В денний час 20 серпня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 добровільно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією в період з 12.01.2015 року по 20.08.2015 року самовільно залишив без дозволу командира місце служби та військову частину без поважних причин, тривалістю понад місяць, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_5 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову за мобілізацією він проживав в м.Буча разом з батьками та молодшою сестрою, працював комірником торгового цетру «Нова лінія». Після мобілізації в серпні 2014 він був направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . 11 вересня 2014 року в складі 2 батальойону він був відправлений в зону проведення антитерористичної операції, де знаходився до жовтня 2014 року. Після повернення йому була надана відпустка, після закінчення якої він повернувся на службу. На початку 2015 року він посварився зі своєю дівчиною і 12 січня
2015 року самовільно залишив місце служби та поїхав додому, щоб владнити відносини з дівчиною. Під час перебування вдома він вирішив ще залишитися, щоб допомогти матері, яка доглядала малолітню доньку та свого брата, який отримав поранення в АТО. Коли до нього прийшов дільничний інспектор міліції, то він дав пояснення та по виклику приїхав у військову прокуратуру. 01 серпня 2015 року він повернувся у військову частину, щоб продовжити службу, однак в штабі частину йому нічого не роз`яснили і сказали приходити наступного дня. Так як він не мав де проживати, то повернувся додому. Наступного разу він прибув у військову частину 20 серпня 2015 року, де звернувся до командира батальйону і став проходити військову службу. Коли він самовільно залишив військову частину 12 січня 2015 року та в подальшому наміру назавжди ухилитися від військової служби в нього не було. В скоєному він розкаюється, просить не позбавляти його волі.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість в скоєнні злочину стверджується наступними доказами по справі.
Письмовим повідомленням тво командира військової частини польова почта НОМЕР_1 від 06.02.2015 року про виявлення відсутності на службі командира бойової машини командира відділення старшого солдата ОСОБА_5 з 12.01.2015 року./а.к.п.2/
Витягом з наказу тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №45 від 24.02.2015 року про визнання старшого солдата ОСОБА_5 самовільно залишившим частину, із зняттям зі всіх видів забезпечення. /а.к.п.16/.
Письмовим рапортом тво командира 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 про призначення службового розслідування по факту відсутності на службі 12.01.2015 року особового складу, в тому числі старшого солдата ОСОБА_5 /а.к.п.18/
Оцінюючи докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, враховуючи ті обставини, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_5 на скоєння дезертирства, тобто в самовільному залишенні військової служби та військової частини з метою ухилитися від військової служби. Разом з тим в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишення з 12.01.2015 року військової служби та військової служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.1 КК України на ст.407 ч.3 КК України.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в проведенні антитерористичної операції. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та бажання продовжувати військову службу, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкцій частини статті доведеного злочину у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України у виді 02/два/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 під час іспитового строку не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_5 покладається на командира військової частини, а у випадку звільнення з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: