Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

10 вересня 2015 року м. Коростень Житомирської області
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 у місті Коростені кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Ємільчине Житомирської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина віком - 3 роки, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого за ст.ст.15 ч.2 і 240 ч.2 Кримінального кодексу України, -
19 березня 2014 року, біля 16.30 години, на земельній ділянці поблизу с. Гулянка Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, всупереч п.4 ч.3 ст.9 Закону України від 01.06.2000 року "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", якою передбачено надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, до якого відповідно до Закону України від 18.11.1997 року "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" відноситься бурштин, в порушення вимог ст.19 Кодексу України про надра та Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615, самовільно, за відсутності спеціального дозволу (ліцензії) на використання надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою самостійно зробленої помпи та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту, намагався видобути каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18.11.1997 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки під час спроби незаконно видобути каміння бурштину-сирцю, його було затримано працівниками Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі дії, безпосередньо спрямовані на вчинення незаконного видобутки бурштину, однак не зміг здійснити його видобуток з причин, що не залежали від його волі.
08 вересня 2015 року між прокурором Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.ст.15 ч.2 і 240 ч.2 Кримінального кодексу України, зокрема, як умисні дії, які виразились у замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Також отримана згода обвинуваченого на призначення даного покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1, ст.469 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил, передбачених у ст.ст.468, 469 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила статті 469 Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_4 просили угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.ст.15 ч.2 і 240 ч.2 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст.ст.15 ч.2 і 240 ч.2 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілої особи не має.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором прокуратури угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 Кримінального процесуального кодексу України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене вище, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 08 вересня 2015 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.
Щодо вирішення долі речових доказів, то суд вважає за необхідне у відповідності до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України - повернути їх обвинуваченому.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

Затвердити угоду від 08 вересня 2015 року укладену між прокурором Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.ст.15 ч.2 і 240 ч.2 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08 вересня 2015 року покарання у виді штрафу в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1