УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2014 р. Колегія суддів Дніпровського районного суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2014 року за № 0008373 за підозрою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Харцизьк, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Київської області, м. Яготин, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а:
25 грудня 2014 року в провадження Дніпровського районного суду м. Києва з прокуратури Дніпровського району м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0008373 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України.

Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрювані та захисники отримали 25 грудня 2014 року.

Вищезазначений обвинувальний акт з додатками, згідно автоматизованої системи документообігу суду, був переданий головуючому судді 26 грудня 2014 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для повернення обвинувального акту, внесення подання про визначення підсудності. Також просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явилась про день, час та місце підготовчого судового засідання була повідомлена повісткою та телефонограмою, причини неявки потерпілої суду не відомі, а тому виходячи з вимог ст. 325 КПК України, суд вважає за можливе проведення підготовчого судового засідання у відсутність потерпілої.

Захисники та обвинувачені, кожен окремо, підтримали думку прокурора про призначення провадження до судового розгляду.

Крім того, захисник ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання просив у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити та заявив клопотання про обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_9 страждає на хронічні захворювання, має зареєстроване місце проживання, де мешкає зі ОСОБА_11 як чоловік та дружина, позитивно характеризується, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_9 під вартою, останній добровільно з`явився до органів досудового розслідування, з часу застосування щодо нього запобіжного заходу жодної слідчої дії за його участі не проводилось.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з викладених захисником підстав.

Захисник ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання також заявив клопотання про заміну щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_8 не має на меті уникнути кримінальної відповідальності, підозра у вчиненні злочину є недостатньо обґрунтованою, підозрюваний є особою молодого віку, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час перебування в СІЗО не порушував дисципліни, характеризується виключно з позитивної сторони, отже у сторони обвинувачення немає підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_8 , з часу застосування щодо останнього запобіжного заходу жодної слідчої дії за його участі не проводилось, а раніше оголошена підозра є необгрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу з викладених захисником підстав.

Прокурор заперечував проти заміни ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з реєстром та додатками, приходить до наступного.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувальний акту і реєстру матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього кожексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

При цьому, за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з положень ст. 91 КПК України, до фактичних обставин кримінального правопорушення відноситься безпосередньо сама його подія (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Як убачається з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, його було складено 24.12.2014 року слідчим ОСОБА_12 та затверджено прокурором прокуратури ОСОБА_5 25.12.2014 року.

Так, у обвинувальному акті зазначено, що 02 жовтня 2014 року ОСОБА_9 … повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 … вступив у злочинну змову з ОСОБА_13 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи. Реалізуючи свої злочинні наміри, 03 липня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 прибули до квартири АДРЕСА_4 , де з застосування насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, а саме нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 напав на ОСОБА_14 , та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2000 гривень, які належали ОСОБА_14 … Крім того ОСОБА_9 03 липня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, зайшов до квартири АДРЕСА_4 за адресою де проживає ОСОБА_14 1939 року народження. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_14 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс численні удари в різні частини тіла ОСОБА_14 , чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла. ... 05 листопада 2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи. Реалізуючи свої злочинні наміри, 03 липня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 прибули до квартири АДРЕСА_4 , де з застосування насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, а саме нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 напав на ОСОБА_14 , та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2000 гривень, які належали ОСОБА_14 . В подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, а своїми злочинними діями спричинили ОСОБА_14 матеріальну шкоду. Крім того ОСОБА_8 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 вступив в злочинну змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 03 липня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, зайшов до квартири АДРЕСА_4 за адресою де проживає ОСОБА_14 1939 року народження. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_14 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс численні удари в різні частини тіла ОСОБА_14 , чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла.
Таким чином, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, на підставі яких було сформульовано обвинувачення підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та на підставі яких визначалась правова кваліфікація дій останніх.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.52).

З обвинувального акту вбачається, що він містить суперечності між формулюванням обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діяли, як співвиконавця злочинних дій, зокрема в ньому зазначено, що ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, - з ОСОБА_13 . При цьому, згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_15 , останній вступив у таку змову вже з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Також в обвинувальному акті не вказані час та місце, коли вищезазначені особи вступили в таку змову між собою, не зазначений момент виникнення у них спільного умислу на вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Крім того, в обвинувальному акті, всупереч положень ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням обставин його вчинення, часу, місця, способу його вчинення, оскільки не викладено, які саме дії було здійснено кожним з обвинувачених на реалізацію спільного умислу при застосуванні насильства до потерпілої, у чому ці дії виражалися, що конкретно вчинив кожен з них (враховуючи кваліфікацію дій обох обвинувачених за ч. 2 ст. 121 КК України), чи були вони вчинені лише одним з обвинувачених (як це викладено в обвинувальному акті), не вказаний спосіб, знаряддя вчинення злочину (чим саме наносились удари потерпілій), характер та послідовність нанесення ударів, що спричинили потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, кожним з обвинувачених.

Поряд з цим, з даних обвинувального акту також убачається наявність суперечностей між викладенням формулювання обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та правовою кваліфікацією їх дій як за ч. 4 ст. 187 КК України, так і за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки зазначені при формулюванні обвинувачення дії осіб, що були вчинені за попередньою мовою та групою осіб не знайшли свого відображення при визначенні правової кваліфікації за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, при кваліфікації дій обвинувачених за ч. 4 ст. 184 КК України не вказані такі кваліфікуючі ознаки, як застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, а також проникнення у житло, з урахуванням моменту виникнення умислу в обох обвинувачених, як це фактично викладено при формулюванні обвинувачення.

Крім того, всупереч вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначений розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 187 КК України.

Також, суд вважає встановленим у підготовчому судовому засіданні порушення стороною обвинувачення презумпції невинуватості, виходячи з наступного.

З вище викладених в обвинувальному акті фактичних обставин слідує, що ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, однак фактичні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_13 був повідомлений в передбаченому законом порядку про підозру у даному провадженні або про те, що відносно нього ухвалено судом обвинувальний вирок, відсутні.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.2008 року в справі Хужин та інші проти Росії, Європейський суд з прав людини чітко зазначає про важливість дотримання презумпції невинуватості вказує на помилки правоохоронних органів при тлумаченні цього поняття, зазначаючи наступне: …Суд нагадує, що положення §2 статті 6 Конвенції спрямоване на те, щоби убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv. France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції …, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буда доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Разом з тим, ця вимога стосується й висловлювань … про перебіг розслідування кримінальної справи, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом (AllenetdeRibemont, §41; Daktarasv.Lithuania, §§41-43; АДРЕСА_5 ). Крім того аналогічне трактування поняття презумпції невинуватості міститься в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року (остаточне 10.03.2010 року) в справі Шагін проти України, яке звучить наступним чином: …Суд повторює, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції (995_004 ), є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, гарантованого пунктом 1 статті 6 (див. рішення у справі "Альне де Рібемон проти Франції" (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 35, серія A, N 308). Цей принцип … поширюється на заяви, що їх роблять … державні посадові особи стосовно проваджень, що тривають … (див. рішення у справі Бьомер проти Німеччини" (Bohmer v.), 37568/97, п. 54, від 3 жовтня 2002 року).

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути увагу сторони обвинувачення на недопустимість при формулюванні обвинувачення підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в даному обвинувальному акті, зазначення прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_13 .

Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Разом з тим, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про застосування до підозрюваного ОСОБА_16 запобіжного заходу. Однак судом з`ясовано, що щодо останнього 06.11.2014р. було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.01.2015р.

Крім того, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні захист підозрюваних здійснювали захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що приймалось відповідне процесуальне рішення про залучення вказаних захисників у кримінальному провадженні.

Також слід зазначити, що серед додатків до обвинувального акту відсутні відповідні документи на підтвердження повноважень слідчого та прокурора, який затвердив обвинувальний акт. Не надано таких документів прокурором й у підготовчому судовому засіданні.

Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування як таких, що містять суперечності та не відповідають вимогам закону.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року та від 25.11.2014 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.01.2015 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.01.2015 року із визначенням відповідної застави та покаледнням обов`язків.

Розглянувши клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про заміну обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 застосованого щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд приходить до наступного.

Аналізуючи доводи захисника ОСОБА_6 в частині наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 тяжкого хронічного захворювання, яке виключає доцільність його перебування в СІЗО, оскільки останнє може призвести до погіршення стану його здоров`я, суд звертає увагу на те, що надана стороною захисту виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 датована 28.03.2008р., інша надана суду медична документація не завірена належним чином.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі. Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях: Пєтухов проти України, Ухань проти України, Віслогузов проти України, державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Згідно ст. 21 Закону України Про попереднє ув`язнення, адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно обвинуваченого в разі наявності у нього хвороби, яка в свою чергу не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

При цьому, даних з медичної частини Київського СІЗО про неможливість перебування обвинуваченого в місцях попереднього ув`язнення, або ж неможливість надання йому належної медичної допомоги, суду надано не було.

Крім того, аналізуючи інші доводи сторони захисту щодо наявності підстав для заміни обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає, що застосований відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом, на стадії підготовчого судового засідання, не встановлено та стороною захисту не доведено.

Суд враховує, що злочини у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відносяться до тяжких (ч. 2 ст. 121 КК України) та особливо тяжких (ч. 4 ст. 187 КК України) злочинів, за які передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, відповідно від 7-ми до 10-ти років та від 8-ми до 15-ти років, особи обвинувачених, обставини кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілу та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне збереження обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на два місяці, тобто по 25 лютого 2015 року.

Також, у зв`язку з наявністю обставин, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, на стадії підготовчого судового засідання, не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

На підстав викладеного та керуючись ст. ст. 109, 110, 291, 314, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та долученими матеріалами в кримінальному провадженні за № 0008373 від 04 липня 2014 року за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків та виконання вимог Кримінально процесуального Кодексу України.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін та вважати продовженим по 25 лютого 2015 року.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін та вважати продовженим по 25 лютого 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1
Суддя: /підпис/ ОСОБА_2
Суддя: /підпис/ ОСОБА_3