Справа № 127/3799/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 01 квітня 2014 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002213 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.11.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , діючи з корисливого мотиву, таємно, реалізуючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, в період часу з 26.03.2014 року по 30.03.2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 зайшов до кімнати, де проживала ОСОБА_6 та шляхом вільного доступу вчинив крадіжку ноутбука марки «Аsus-К53U», який належить ОСОБА_6 . Згідно висновку товарознавчої експертизи №91 від 06.02.2015 року вартість ноутбука марки «Аsus-К53U» станом на 27.03.2014 року складає 2695,50 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2695,50 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що одного дня він зайшов до кімнати потерпілої та взяв без її дозволу ноутбук. Під час користування ноутбуком він пролив на нього чай та ноутбук зламався. Після цього він, без дозволу власниці, забрав вказаний ноутбук та з ним поїхав в м. Київ де його потім викинув. На даний час шкоду потерпілій він відшкодував в повному обсязі. В зв`язку з вказаним він з потерпілою примирився про що уклав угоду, яку просив суд затвердити.

Одночасно з наведеним стороною захисту подано суду угоду про примирення від 02.11.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 .

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України та щодо призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що на даний час шкода відшкодована в повному обсязі, претензій до обвинуваченого вона не має, просила затвердити угоду про примирення, повідомивши, що наслідки її затвердження є зрозумілими.

Перевіривши зміст угоди, заслухавши показання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив суду всі обставини злочину. Шкоду потерпілій відшкодовано в повному обсязі, що підтверджується її показаннями в судовому засіданні та змістом укладеної угоди.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.

Обвинувачений та потерпіла просили затвердити угоду про примирення, укладену між ними та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.

Прокурор не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим і просила ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений вину визнав повністю, на час вчинення злочину в силу ст. 89, 90 КК України не судимий, що підтверджується довідкою про судимість та копіями вироків, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, що підтверджується відповідними відповідями на запити слідчого, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілій збитків. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
У судовому засіданні з повідомлених обвинуваченим та потерпілою даних встановлено, що угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України у виді обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу. Потерпіла також суду повідомила про те, що вона розуміє обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 02.11.2015 року, укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

Разом з тим, з вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 16.06.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час засуджений 26.11.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Враховуючи вказане та те, що ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення зазначеного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які становлять 245, 70 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 185 КК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 02.11.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01 квітня 2014 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002213.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року відносно ОСОБА_4 , виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 245,70 гривень.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: