Справа №: 398/6471/14-к
ВИРОК
Іменем України
"30" листопада 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ОСОБА_8 спричинив умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, при наступних обставинах.
Так, 03 січня 2013 року близько 00 год.30 хв. ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 знаходились навпроти будинку АДРЕСА_2 .
Між ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та їх знайомим ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, в ході якого ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_7 , в результаті чого останній впав. В той час, коли ОСОБА_7 намагався підвестись на ноги, ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс ОСОБА_7 правою ногою один цілеспрямований удар в область нижньої щелепи.
В результаті вищевказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів нижньої щелепи справа та зліва в сукупності з підвивихом першого шийного хребця, які відповідно до висновку судово медичної експертизи № 369 від 7 серпня 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, а також не визнав заявлений позов на загальну суму 23 700 грн., пояснивши, що 02.01.2013 року десь в 22 год.40 хв. його прийшов провідати ОСОБА_11 , оскільки 06.12.2012 року йому зробили операцію. ОСОБА_11 побачив, що у нього скрутне становище, то запропонував йому піти до магазину, щоб купити продукти харчування.
Вони потихеньку пішли в магазин «Рассвет», але на той час він вже був закритим, а тому ОСОБА_11 запропонував піти в інший магазин «Візит». Йшли спілкуючись, повернули в сторону площі Перемоги, він почув, що хтось йде позаду них зі сторони ОСОБА_12 . Цей чоловік пройшов наперед них на 2- 3 метри, а потім розвернувся і запитав: « Що там ОСОБА_13 ».
Вони зупинились, в цей час він був справа від ОСОБА_14 десь за 1 метр. Той чоловік розвернувся та підійшов до ОСОБА_11 та знову запитав: « Що там ОСОБА_13 ?». ОСОБА_12 йому відповів, що він ОСОБА_14 та знає його батька. У відповідь на це чоловік сказав ОСОБА_14 , що він його теж знає та знає, що у нього син, потім сказав «..за Серьогу» і наніс ОСОБА_15 десь 2-5 ударів в область голови лівою та правою рукою, але там було темно. ОСОБА_16 закривав обличчя руками і відходив в сторону.
В цей час він почав від них відходити вперед, питати в чому проблема та просив заспокоїтися. Він відійшов від них десь на 2 метри. Як стало потім йому відомо, це був ОСОБА_17 , який сказав, щоб вони стояли та підійшов до нього. Він сказав ОСОБА_18 , що також знає його батька, але хлопець наніс йому 2-3 удари кулаками рук в область голови. Він ОСОБА_18 у відповідь ніяких ударів не наносив. ОСОБА_16 , який стояв від нього десь за 1,5 -2 метри, сказав, щоб він біг до батька. Коли він почав відходити, то ОСОБА_18 підійшов до ОСОБА_14 та наніс йому декілька ударів руками, але куди не бачив, так як було дуже темно.
Він просунувся вперед на 5 10 метрів, в цей час ОСОБА_19 знову сказав, щоб вони стояли. Почав знову щось казати ОСОБА_14 за ОСОБА_20 , а тому він сказав йому, щоб той заспокоївся та про те, що ще діти їх не били. ОСОБА_18 наніс йому удар рукою в плече, від якого він нахилився, а потім ОСОБА_19 ударив його в голову, від чого він впав на коліна. У відповідь ОСОБА_18 він ударів не наносив. Коли він був уже на колінах, почув слово «Ай», почав підніматись і побачив, що ОСОБА_17 впав на землю. Коли ОСОБА_18 почав підніматись, то почав кричати. Він почув тупіт ніг і зрозумів, що хтось біжить, а тому ОСОБА_12 сказав йому, щоб він біг до батька ОСОБА_18 . Він побіг, заскочив у хвіртку, у 2-ий під`їзд та почав дзвонити у двері всіх квартир. Вийшов батько ОСОБА_21 , і в цей час в під`їзд зайшли ОСОБА_17 з двома хлопцями, які сказали, що він бив ОСОБА_18 .
Він звернувся в травмпункт за медичною допомогою 05.01.2013 року, де зробили рентген та викликали слідчо оперативну групу, він написав заяву та знаходився на лікуванні. Стверджує, що ОСОБА_17 спричинив йому тілесні ушкодження, але він йому ніяких ударів не наносив. Тієї ночі було темно, а тому видно було лише силуети та зі сторони не можливо побачити, хто бив кого і як.
Проте, доводи обвинуваченого щодо відсутності його винуватості у спричиненні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, є безпідставними і спростовуються сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.
Зокрема, показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 який пояснив, що раніше обвинуваченого не знав, але до цього випадку знав ОСОБА_11 з яким підтримував дружні стосунки його батько. В той день, близько 24 год. він повертався додому з дня народження друга. Він йшов потихеньку, так як на той час у нього рука була в гіпсу. ОСОБА_8 з ОСОБА_11 стояли, коли він проходив біля них. Вони його запитали за сигарети, він відповів, що не курить, але його почали ображати. Він попросив їх, щоб так не виражались на його адресу та пішов. Його наздогнав ОСОБА_11 , поклавши руки йому на плечі, штовхнув, збивши його з ніг. Він впав лицем донизу. В цей час до нього підскочив ОСОБА_8 , який наніс йому удар ногою в область голови. ОСОБА_22 і ОСОБА_23 в ту ніч привели його до свідомості та провели додому, де вже були ОСОБА_14 та ОСОБА_24 .
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_25 , матері потерпілого, а саме, що близько 24 години, вона з чоловіком були вдома. Подзвонив дзвоник, чоловік вийшов, там стояли ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які були в стані сп`яніння, так як було чутно перегар від них, на них не було ніяких тілесних ушкоджень. В цей час привели ОСОБА_18 , вона забрала його в квартиру, так як він був в крові, мокрий та в бруді. Через деякий час зайшов чоловік і сказав, що заяви вони не подаватимуть, а на наступний день з`ясують, які травми у сина і будуть вирішувати всі питання. Вони викликали таксі, яке доставило їх з сином до лікарні в 1 год.20 хв.. ОСОБА_18 оглянув лікар, який направив його на рентген. В цей час викликали стоматолога, який оглянув сина і дав їм направлення в м.Кіровоград. Зранку того ж дня, близько 07.00 год. вони з кумом на його автомобілі поїхали в лікарню в м.Кіровоград. Так як чоловік сказав, що син не буде писати заяви до міліції, оскільки все вирішать добровільно, то вони в лікарні сказали, що син впав. Вони весь час чекали, що до них підійдуть, щоб вирішити всі питання щодо травми сина, але ніхто не підходив. 08.01.2013 року сину зробили операцію. Тоді вони з чоловіком вирішили, що треба подати заяву до міліції. Але коли було подано таку заяву, їй не відомо. Вони витрачали свої кошти на лікування сина.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_26 , батька потерпілого, а саме, що в той пізній вечір він дивився з дружиною телевізор. Продзвенів дзвінок у дверях, він відкрив двері, там були ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які сказали, що треба побалакати. Оскільки з ОСОБА_11 вони спілкувались і він десь раз в місяць бував у них в квартирі, а також він знав і ОСОБА_8 , він одягнувся і вийшов до них. В цей час хлопці привели ОСОБА_18 , який був у крові, а тому дружина забрала сина в квартиру. ОСОБА_11 та ОСОБА_8 сказали, що ОСОБА_18 «беспредельнічає». Він запитав у них як це може бути, якщо син тверезий, а вони п`яні. А потім сказав ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , щоб вони зранку на 10.00 годину підійшли до нього в ларьок, де вони обговорять всю цю ситуацію, яка склалася, так як вони поїдуть в лікарню, зроблять рентген та всі питання вирішать потім. Тому в лікарні він з дружиною пояснив, що син впав. Але ніхто до них не підійшов, тому він подав заяву в міліцію.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 02.01.2013 року він зайшов до знайомого ОСОБА_27 , який повідомив, що ОСОБА_8 виписався з лікарні. Він пішов до ОСОБА_8 , якого не бачив декілька місяців, так як працює вахтовим методом.
Коли він прийшов до ОСОБА_8 ,то останній йому розповів, що декілька днів тому виписався з лікарні і не має продуктів. Вони з ним вирішили піти до магазину, але було слизько, тому вони йшли повільно та дійшли до магазину десь в 23.15 год. 23.20 хв., але в цей час магазин був вже закритий. Вони вирішили піти в круглосуточний магазин. Йшли та про щось розмовляли, по дорозі їх наздогнав ОСОБА_17 , це було на перехресті вулиці 8-го Березня та пр.Будівельників.
Він підійшов до них та сказав: « ОСОБА_28 », він йому відповів: «Ну і що, а я ОСОБА_14 , знаю тебе та твоїх батьків». ОСОБА_18 наніс йому удар рукою в область голови, сказавши, що за ОСОБА_20 , а тому він подумав, що це за його сина ОСОБА_20 , який мабуть щось «наплів на нього». Він відскочив, ОСОБА_8 підійшов до нього, а тому ОСОБА_18 наніс удар ОСОБА_8 , який впав, можливо від удару, а можливо від того, що було слизько. Куди саме ОСОБА_18 наніс удар ОСОБА_8 він не бачив, бо було темно. Коли ОСОБА_8 падав, то він був за 2-4 метри від нього, а ОСОБА_7 від них за 5-6 метрів. ОСОБА_8 піднявся сам, а тому він йому сказав, що треба йти до батька ОСОБА_18 .
Вони пішли швидким кроком. ОСОБА_18 залишився позаду, але наздогнав їх біля церкви, десь за 50-70 метрів від перехрестя, там освітлення немає. ОСОБА_18 наніс йому удар по голові, але він прикрив голову руками і зробив декілька кроків назад. Седловський ОСОБА_18 зробив 2-3 кроки до ОСОБА_8 , послизнувся та впав, але це його припущення, а так як там було темно, то він не може стверджувати, що ОСОБА_8 не наносив удари ОСОБА_7 , а крім того він закривав обличчя руками.
Коли ОСОБА_18 впав біля церкви, то почав кричати, що він ОСОБА_19 , в цей час він знову сказав ОСОБА_8 : «- Пішли до його батька» і вони пішли швидким кроком. Коли вони відходили, то ОСОБА_18 вставав та до нього бігли хлопці. Біля будинку, де живе ОСОБА_19 , його догнали два хлопці, що є свідками по справі, які його побили, а ОСОБА_8 побіг в під`їзд.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_29 , а саме, що в ту ніч вони з ОСОБА_30 йшли додому і почули голос ОСОБА_18 , що він ОСОБА_19 , і зрозуміли, що там була бійка. На вулиці було темно, але можна було побачити, що відбувається, так як вони від них були десь за 5-7 метрів. ОСОБА_11 притримував ОСОБА_21 позаду, обнявши його руками, тобто неначе висів на ньому, а ОСОБА_8 стояв навпроти ОСОБА_18 . ОСОБА_18 з ОСОБА_14 впали, при цьому ОСОБА_18 впав на землю, а ОСОБА_11 на нього на коліна. Коли підходили, то побачили, як ОСОБА_24 наносив удар ОСОБА_18 правою ногою в область голови. Все відбувалося дуже швидко. ОСОБА_8 почав тікати в сторону, ОСОБА_11 пішов за ним. Вони допомогли піднятись ОСОБА_18 , який був як «затуманений» та повели його додому. До цієї події ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_11 вони не знали, якби не повели ОСОБА_18 додому та не побачили їх там, то так би їх і не впізнали;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_31 , а саме, що 02.01.2013 року близько 24 год. ночі, вони з ОСОБА_32 йшли додому. Почули, що на тротуарі хтось кричить, що він ОСОБА_19 . Коли підходили, то він побачив, що ОСОБА_17 на землі, а на ньому сидить ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 наніс ОСОБА_18 десь 1-2 удари ногою в область голови. Вони стягнули ОСОБА_11 з ОСОБА_21 та допомогли ОСОБА_18 піднятись. Обличчя ОСОБА_18 було розбите та в крові. Оскільки ОСОБА_18 сам не міг йти, то повели його додому, коли зайшли у під`їзд, то там побачили батька ОСОБА_18 та його матір, яка забрала сина і повела до квартири. Також там був ОСОБА_11 з ОСОБА_8 , які були в стані сп`яніння, це він визначив по їх зовнішньому вигляді та у них «заплітався язик», тілесних ушкоджень у них на обличчі не було видно. Вийшов сусід та сказав, щоб не шуміли. Всі вийшли на вулицю і вони з ОСОБА_22 пішли звідти;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2013 року, звідки вбачається, що в 13 год. 05 хв. до слідчого від ОСОБА_26 надійшла заява про притягнення до кримінальної відповідальності двох осіб, які спричинив тілесні ушкодження його сину ОСОБА_7 , який на день подання заяви знаходиться на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні (аркуш к.пр. 5-6);
- висновком експерта № 369 від 06.08 - 07.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді:
а) множинних переломів нижньої щелепи справа та зліва в сукупності з підвивихом 1-го шийного хребця. Вказаний комплекс ушкоджень міг утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могли виступати рука, нога, тощо, з подальшою ротацією голови відносно шиї, що відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки викликає тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу та не потяг за собою загрозливих для життя явищ і за давністю може відповідати даті зазначеній в постанові (аркуш к.пр. 35-37);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2014 року, звідки видно, що при пред`явленні потерпілому ОСОБА_7 для впізнання фотознімків, потерпілий заявив, що впізнає чоловіка на фото під №4, як ОСОБА_24 , який 03.01.2013 року близько 00 год.30 хв. на міркрорайоні Перемога спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи ( а.кр.пр. 43 45);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.08.2014 року, звідки видно, що при пред`явленні свідку ОСОБА_29 для впізнання фотознімків, свідок заявив, що впізнає чоловіка на фото під №4, як такого, що на початку січня 2013 року на міркрорайоні Перемога спричинив ОСОБА_33 тілесні ушкодження та те, що на нього кажуть ОСОБА_24 ( а.кр.пр. 55 57);
- аналогічним протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.08.2014 року, звідки видно, що при пред`явленні свідку ОСОБА_34 для впізнання фотознімків, він також впізнає чоловіка, що зображений на фото № 4, як такого, що на початку січня 2013 року вдарив ОСОБА_21 ногою в область голови. Під №4 знаходилося фото ОСОБА_8 (а.кр. пр. 92 - 94)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2014 року за участі потерпілого ОСОБА_7 , де він пояснив, що все відбувалося після дванадцятої години ночі, коли він повертався додому. ОСОБА_14 та ОСОБА_24 хотіли принизити його, але він сказав їм, щоб вони так розмовляли з своїми дітьми та пішов далі. Його наздогнав ОСОБА_14 , який повалив з ніг, обхопивши за шию, він приземлився на коліна та руки, але намагався встати. ОСОБА_14 був на ньому. В цей час справа від нього набіг на нього ОСОБА_24 і наніс удар правою ногою в область обличчя. Після цього удару він більше нічого не пам`ятає, так як втратив свідомість (а.кр.пр.46 -50)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2014 року за участі свідка ОСОБА_29 , де свідок пояснив, що коли йшов додому з ОСОБА_35 , то почули голос їх друга ОСОБА_21 та коли підійшли, то побачили, як один з чоловіків вдарив його правою ногою в голову, після чого показав на місці - як та при яких обставин потерпілому ОСОБА_36 було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_8 (а.кр.пр. 58 -62)
- висновком експерта № 414 від 21.08. -30.08.2014 р. звідки вбачається, що тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_7 , зазначені у висновку судово медичного експерта № 349 від 07.08.2014 року під пунктом «а)», у вигляді множинних переломів нижньої щелепи справа та зліва, підвивиху 1-го шийного хребця, могли утворитися за тих обставин, на які вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю від 15.08.2014 року та за тих обставин, на які вказав свідок ОСОБА_29 під час слідчого експерименту за його участю від 18.08.2014 року (а.кр.пр. 84 - 88)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2014 року за участі свідка ОСОБА_31 , де свідок пояснив, що коли вони йшли додому, то почули крики зі сторони тротуару. Вони підходили до них та в цей час він побачив, як один із чоловіків, той, що більший, схопив ОСОБА_18 і вони почали падати, а той, що худий вдарив ОСОБА_18 правою ногою в голову. Після чого показав на місці як та при яких обставин потерпілому ОСОБА_36 було спричинено тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_8 (а.кр.пр. 95 -99)
- висновком експерта № 425 від 02.09.2014 р. звідки вбачається, що обставини, на які вказує свідок ОСОБА_37 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 31.08.2014 року не виключають можливість отримання тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_7 , зазначені у висновку судово медичного експерта № 349 від 07.08.2014 року під пунктом «а)», у вигляді множинних переломів нижньої щелепи справа та зліва, підвивиху 1-го шийного хребця (а.кр. пр. 113 - 116).
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У відповідності до положень ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Підстав ставити під сумнів показання потерпілого, у суду немає, оскільки вони є послідовними щодо обставин його побиття та узгоджуються між собою з іншими доказами у справі.
Суд вважає, що механізм утворення ушкоджень, які мали місце у потерпілого в цілому не суперечить способу їх спричинення, на які вказує потерпілий та свідки. Між протиправними діями обвинуваченого щодо потерпілого та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями вбачається причинно-наслідковий зв`язок. Тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які виявлені у потерпілого, були безпосереднім результатом умисного удару ОСОБА_8 правою ногою в область обличчя потерпілого, що підтверджується додатковим висновком експерта № 414 від 30.08.2014 р. та № 425 від 02.09.2014 року звідки вбачається, що тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_7 , зазначені у висновку судово медичного експерта № 349 від 07.08.2014 року під пунктом «а)» могли утворитися за тих обставин, на які вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю від 15.08.2014 року та свідок ОСОБА_29 під час слідчого експерименту за його участю від 18.08.2014 року, а також свідок ОСОБА_37 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 31.08.2014 року.
ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду - у даному випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним, те, що злочин вчинений ним є злочином середньої тяжкості, умисний; особу обвинуваченого, який розлучений, має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, а також те, що він не перебуває на обліку у наркологічному та психіатричному диспансері; до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Судом не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, враховуючи, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого є призначення покарання в виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.1ст. 122 КК України, але вважає, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому міру покарання з застосуванням ст. 75 КК України - звільнивши від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи, така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні обвинувачений подав заяву, що у разі визнання його винним, просить застосувати до нього дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в Україні» та звільнити від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що він має малолітню дитину.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілого вважають, що підстав для застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_8 немає, так як необхідно прийняти до уваги пояснення його колишньої дружини, що він не приймає участі у вихованні дитини, хоча і не позбавлений батьківських прав.
Суд вважає, що категорії осіб, щодо яких у будь-якому разі амністія не застосовується, чітко визначені ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Таким чином, при вирішенні питання про застосування амністії щодо конкретної особи необхідно з`ясувати чи не поширюються на неї обмеження щодо застосування амністії, визначені ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також визначити статтю Закону України «Про амністію у 2014 році» (статті 1-7), якою передбачено відповідний критерій для застосування амністії щодо цієї особи.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році», звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Оскільки обвинувачений на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав, скоїв злочин середньої тяжкості та просить застосувати до нього амністію, то суд вважає, що існують всі підстави для її застосування, а тому звільняє його від призначеного покарання.
Потерпілим заявлено позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в сумі 3700грн., а також у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн..
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Вирішуючи питання щодо відшкодування потерпілому моральної шкоди, суд виходить з наступного.
За змістом ч., ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , які проявилися в умисному заподіянні ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , що спричинило тривалий розлад здоров`я, останньому була завдана матеріальна шкода, яка виявилася в витратах в період знаходження його на лікуванні, оскільки його рідними придбавались медикаменти на загальну вартість 1801,34 грн., що підтверджується: виписним епікризом, фіскальними чеками та квитанціями, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 .. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження цільового призначення витрат на пальне, надання транспортних послуг, розміру шкоди на окреме харчування не надано. В цій частині вимоги потерпілого не підлягають задоволенню.
Речових доказів та процесуальних витрат по справі не встановлено.
Керуючись ст., ст. 368-374, 468, 469, 472, 475, 476 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України, призначивши покаранняв виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Керуючись ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися в органи кримінально - виконавчої інспекції для реєстрації.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 - 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1801,34 грн. - у відшкодуванні матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з часу його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Головуючий: