Справа № 676/6147/15-к
Провадження № 1-кп/676/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" січня 2016 р. м. Кам`янець-Подільський
Кам`янецьПодільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої
цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілої цивільного
позивача ОСОБА_6 ,

обвинувачених цивільних відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубинка Кам`янецьПодільського району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше несудимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше несудимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного спяніння, діючи групою осіб, 14 липня 2015 року близько 11 години, з метою зясування стосунків із ОСОБА_12 , який співмешкав із колишньою дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_13 , зайшли у приміщення житлового будинку, що розташований не території домоволодіння АДРЕСА_3 , де на ґрунті неприязних відносин, в ході конфлікту, переслідуючи мету умисного заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 умисно наніс один удар правою рукою в область грудної клітки ОСОБА_12 , чим заподіяв останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синяка на передній поверхні грудної клітки ліворуч на рівні 3-4 ребер по передньо підпаховій лінії.
В подальшому, в ході продовження конфлікту, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 , діючи групою осіб, переслідуючи мету умисного заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесли ОСОБА_12 удари (не менше трьох) руками в область обличчя, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми травматичного субдурального крововиливу на рівні тімяної та лобної часток головного мозку справа (крововилив між твердою мозковою оболонкою та речовиною головного мозку), забою головного мозку на рівні полюса правої лобної долі, переломів латеральних пластинок решітчастої кістки, закритого перелому кісток носу, травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив в мякі мозкові оболонки головного мозку) на рівні лобних долей та скроневої долі, крововиливу в стовбур головного мозку, двох синяків в області спинки носу справа та зліва, з розповсюдженням на підочні ділянки та верхні повіки обох очей, синяка тімяної області зліва, синяка в лобній області справа, від яких ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні відділення інтенсивної терапії КамянецьПодільської міської лікарні №1.
Винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена зібраними по справі та дослідженими в процесі судового розгляду доказами.
Зокрема, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, не заперечував та ствердив обставини спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, однак викладав свою версію подій. Зокрема ОСОБА_8 ствердив, що в день події на його прохання разом із ОСОБА_7 приїхали до помешкання його колишньої дружини ОСОБА_13 , де він раніше з останньою проживав, з метою забрати деякі належні йому речі. Оскільки він знав, що ОСОБА_13 проживає з ОСОБА_12 , з метою уникнення конфлікту, попросив ОСОБА_7 одному піти до ОСОБА_13 та забрати речі, а сам залишився на вулиці неподалік. Однак, через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_7 та попросив підійти, оскільки ОСОБА_13 не знала де знаходяться речі. Коли він зайшов на подвіря, між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які стояли при вході в будинок виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 заштовхав руками ОСОБА_12 в середину приміщення будинку. За ними слідом зайшла ОСОБА_13 , а за нею він із малолітнім сином, який також вибіг з будинку на вулицю. ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжували словесний конфлікт в приміщенні кухні, в ході якого ОСОБА_12 намагався нанести ОСОБА_7 ногою удар в область паху, але ОСОБА_7 прикрив пах своєю ногою, а тому ОСОБА_12 наніс удар ногою ОСОБА_7 по нозі. Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 висловлювалися нецензурною лексикою на повишиних тонах, він забрав сина в кімнату, де кинув мобільний телефон ОСОБА_12 в акваріум та опрокинув його ноутбук, а також розірвав декілька фотокарток. В цей час він чув, що ОСОБА_13 кричала до ОСОБА_7 щоб той вийшов, а ОСОБА_7 продовжував словесний конфлікт із ОСОБА_12 .. При цьому він також чув стукіт дверей, які то відкривалися, то закривалися. Після цього він вийшов на кухню, де ОСОБА_7 та ОСОБА_13 сперечалися. ОСОБА_12 в цей час знаходився у ванній кімнаті, двері в яку були закриті. При цьому ОСОБА_13 просила його забрати ОСОБА_7 та вийти, на що він відмовився, та повернувся в кімнату до дитини. А коли почув як ОСОБА_12 сказав, що це моя дитина і я її виховаю як свою, він розізлився, вийшов з кімнати та хотів нанести ОСОБА_12 , який стояв в ванній кімнаті, удари кулаком в обличчя. Однак ОСОБА_12 прикрив обличчя руками, а тому він наніс йому два удари кулаком в руку. В цей момент ОСОБА_13 його відтягнула за руку від ОСОБА_14 та завела разом із сином, який знову вибіг з кімнати та плакав, назад в кімнату, а сама повернулася до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Після цього син попросив забрати ОСОБА_7 , тоді він пішов на кухню та забрав ОСОБА_7 з будинку. Коли він забирав ОСОБА_7 та виходили з будинку, ОСОБА_12 лежав у ванній кімнаті, голова його була сперта на батарею і він щось бурмотів або харчав. Вважає, що смертельні тілесні ушкодження потерпілому міг спричинити саме ОСОБА_7 . Оскільки вважає, що причетності до смерті ОСОБА_12 не має, просив відмовити в задоволенні цивільного позову законного представника потерпілої до нього про відшкодування моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_7 також не визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, при цьому також не заперечував та ствердив обставини спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, однак викладав свою версію подій. Зокрема ОСОБА_7 ствердив, що в день події на прохання ОСОБА_8 приїхали до помешкання колишньої дружини останнього - ОСОБА_13 з метою забрати деякі належні ОСОБА_8 речі. З метою уникнення конфлікту ОСОБА_8 попросив його одному піти до ОСОБА_13 та забрати речі, а сам залишився на вулиці неподалік. Прийшовши на подвіря, з будинку вийшла ОСОБА_13 , в якої він запитав де ОСОБА_8 , на що вона повідомила, що його в будинку немає. В той момент, коли він розмовляв із ОСОБА_13 в приміщенні коридору, з кімнати вийшов ОСОБА_12 та почав наполягати щоб він вийшов з будинку, на що він відмовився. Тоді між ним та ОСОБА_12 виникла штовханина. При цьому ОСОБА_12 намагався виштовхати його на вулицю, а він навпаки заштовхував ОСОБА_12 в середину будинку і таким чином заштовхав його в приміщення кухні, де з метою звільнитися від ОСОБА_12 , оскільки той утримував його за комір, наніс кулаком один удар ОСОБА_12 в область грудної клітини, і таким чином звільнився від останнього. В цей момент в будинок зайшов ОСОБА_8 і уже між ним та ОСОБА_12 продовжився конфлікт, в ході якого вони наносили один-одному удари кулаками. Однак, куди саме наносив удари ОСОБА_12 . ОСОБА_8 не бачив, так як останній стояв до нього спиною, але точно бачив як ОСОБА_8 наніс ОСОБА_12 кулаком два удари в обличчя, від яких ОСОБА_12 відхилився назад, спиною відкрив двері в ванну кімнату, зашпортався за поріг та впав на підлогу, де продовжував сидіти. Після цього до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_8 та почав виясняти з ним стосунки, однак при цьому ударів уже не наносив. Тоді він вийшов з приміщення будинку на вулицю, де зачекавши на ОСОБА_8 декілька хвилин, залишили домоволодіння ОСОБА_13 та поїхали по домах. Оскільки вважає, що причетності до смерті ОСОБА_12 не має, просив відмовити в задоволенні цивільного позову законного представника потерпілої до нього про відшкодування моральної шкоди.
Із показань свідка безпосередньої очевидця події ОСОБА_13 встановлено, що 14 липня 2015 року близько 11 год. 00 хв. до неї додому прийшов ОСОБА_7 та попросив покликати ОСОБА_8 , на що вона йому повідомила, що ОСОБА_8 в будинку не має і що вона з ним не проживає. Однак ОСОБА_7 все-таки зайшов до будинку та відразу ж направився до кімнати, де лежав на ліжку ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_7 її запитав хто це такий і що він ту робить, на що вона відповіла, що це її чоловік і вона з ним проживає. Після цього ОСОБА_7 вийшов на вулицю та хотів зателефонувати до ОСОБА_8 , однак в цей момент ОСОБА_8 підїхав на автомобілі та почав заходити на подвіря. Коли до них підійшов ОСОБА_8 , з будинку вийшов також ОСОБА_12 , до якого ОСОБА_7 відразу ж почав кричати та силою заштовхувати його в будинок. Вона відразу ж почала забігати за ними, а за нею в будинок зайшов ОСОБА_8 . ОСОБА_7 силою заштовхав ОСОБА_12 в ванну кімнату, закрив за собою двері та почав наносити ОСОБА_12 удари кулаками по голові. При цьому вона намагалася силою відчинити двері та припинити побиття ОСОБА_15 . ОСОБА_7 , але останній перешкоджав їй це зробити, силою закриваючи двері в ванну кімнату. При цьому вона просила ОСОБА_8 забрати ОСОБА_7 від ОСОБА_12 , але він відмовлявся це зробити. У свою чергу ОСОБА_12 просив ОСОБА_7 не бити його та сказав, що він виховає малолітнього сина ОСОБА_8 як свою дитину. Почувши цю фразу, ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_12 , який стояв біля вікна в ванній кімнаті, та наніс йому кулаком два чи три удари в область обличчя. Після чого вона відтягнула ОСОБА_8 за руку від ОСОБА_12 та завела в кімнату, де він кинув у акваріум мобільний телефон ОСОБА_12 та опрокинув його ноутбук, а також розірвав фотокартки. Після цього вона вийшла на кухню та намагалася знову зайти в ванну кімнату, але ОСОБА_7 її знову перешкоджав це зробити. При цьому вона чула, що з ванної кімнати доносилися звуки, які були подібні на удари. Згодом ОСОБА_7 залишив побиття ОСОБА_12 та вийшов до неї на кухню, де вимагав щоб ОСОБА_12 та вона відшкодували йому вартість кросівок, які він пошкодив до чи через ОСОБА_12 .. В цей момент ОСОБА_12 уже лежав непритомним на підлозі, а його голова була сперта на батарею. Після цього підійшов ОСОБА_8 та сказавши до ОСОБА_7 : «Все, з нього достатньо» залишили приміщення будинку, а вона викликала до ОСОБА_12 швидку медичну допомогу.
Даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з таблицями ілюстрацій і переглянутим в процесі судового розгляду відеоматеріалом вказаної слідчої дії стверджується, що ОСОБА_13 у присутності понятих, із застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на неї, в деталях вказала місце, спосіб та механізм нанесення обвинуваченими потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень (т.2 а.с.141143).
В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідка ОСОБА_13 . При цьому судом не встановлено будь яких даних вважати, що ОСОБА_13 має підстави оговорювати обвинувачених.
Із висновку експерта № 180 від 28 серпня 2015 року (т.2 а.с.2730) вбачається, що причиною смерті ОСОБА_12 є набряк, стискання речовини головного мозку з розвитком застійної вогнищевої пневмонії гострої легенево серцевої недостатності, серозного набряку легенів, які виникли внаслідок відкритої черепно мозкової травми травматичного субдурального крововиливу на рівні тімяної та лобної часток головного мозку справа та зліва (крововилив між твердою мозковою оболонкою та речовиною головного мозку), забою головного мозку на рівні полюса правої лобної долі, переломів латеральних пластинок решітчастої кістки, закритого перелому кісток носу, травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив в мякі мозкові оболонки головного мозку) на рівні лобних долей та скроневої долі.
Відповідно медичної карти стаціонарного хворого №3959 відділення інтенсивної терапії КамянецьПодільської міської лікарні №1 на імя ОСОБА_12 відомо, що біологічна смерть останнього наступила 22 липня 2015 року о 17 год. 20 хв.
У ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді у вигляді відкритої черепно-мозкової травмитравматичного субдурального крововиливу на рівні тімяної та лобної часток головного мозку справа (крововилив між твердою мозковою оболонкою та речовиною головного мозку), забою головного мозку на рівні полюса правої лобної долі, переломів латеральних пластинок решітчастої кістки, закритого перелому кісток носу, травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив в мякі мозкові оболонки головного мозку) на рівні лобних долей та скроневої долі, крововиливу в стовбур головного мозку, двох синяків в області спинки носу справа та зліва, з розповсюдженням на підочні ділянки та верхні повіки обох очей, синяка тімяної області зліва, синяка в лобній області справа, могли утворитися внаслідок дії тупих (тупого) твердих предметів не менше трьохразової дії сторонньої особи по механізму «удар», можливо кистю зібраною в кулак.
Вище вказана черепномозкова травма по ступені тяжкості відповідно до живої особи має ознаки тяжких тілесних пошкоджень, які небезпечні в момент спричинення та має прямий причинний звязок з заступленням смерті ОСОБА_12 .
Тілесне ушкодження у вигляді синяка на передній поверхні грудної клітки ліворуч на рівні 34 ребер по передньопідпахвовій лінії міг утворитися внаслідок одноразової дії тупого твердого предмета по механізму «удар» сторонньою особою, має ознаки легкого тілесного ушкодження та прямого причинного звязку із смертю не має.
Всі вказані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_12 могли утворитися в день поступлення на стаціонарне лікування в КамянецьПодільську міську лікарню №1 тобто 14 липня 2015 року.
Допитаний судом лікар судово-медичний експерт ОСОБА_16 , підтвердивши свої висновки, надані у висновку експерта № 180 від 28 серпня 2015 року, ствердив, що виявлена у ОСОБА_12 черепномозкова травма могла утворитися внаслідок дії тупих (тупого) твердих предметів не менше трьохразової дії сторонньої особи по механізму «удар», можливо кистю зібраною в кулак, та категорично виключив ту обставину, що вказану травму потерпілий міг отримати від удару об тупі (тверді) предмети.
Перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного спяніння в момент вчинення злочину обєктивно стверджуються показаннями самих обвинувачених, які в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_7 тривалий період часу протягом ночі з 13 на 14 липня 2015 року вживав алкогольні напої, а також даними висновку №324 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.2 а.с.94), яким підтверджено факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на момент проведення огляду 18 год. 00 хв. 14 липня 2015 року, тобто через незначний період часу після вчинення злочину. Крім того факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень підтвердила в судовому засіданні свідок безпосередній очевидець події ОСОБА_13 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у обєктивності вищевказаних доказів ні обвинуваченими, ні їх захисниками не надано.
Твердження ОСОБА_8 про те, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_12 намагався нанести удар ногою в область паху ОСОБА_7 і наніс удар ногою останньому по нозі, якою ОСОБА_7 закрив область паху, спростовується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , які категорично заперечили даний факт та ствердили, що ОСОБА_12 не наносив ОСОБА_7 будь-яких ударів. Крім того, зазначене твердження ОСОБА_8 обєктивно спростовується висновками експерта №478 від 16.07.2015 року та №521 від 27.07.2015 року (т.2 а.с.66,70), з яких вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень характерних для нанесення ударів на тілі ОСОБА_7 не виявлено.
Також є надуманими твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про нанесення в ході конфлікту ОСОБА_12 ударів ОСОБА_17 , оскільки воно спростовується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 , які категорично заперечили даний факт та ствердили, що ОСОБА_12 не наносив ОСОБА_8 будь яких ударів. Крім того, зазначене твердження ОСОБА_7 обєктивно спростовується висновками експерта №477 від 16.07.2015 року (т.2 а.с.68), відповідно до якого будь яких тілесних ушкоджень характерних для нанесення ударів на тілі ОСОБА_8 не виявлено.
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_7 , а також послідовних та жодним чином не спростованих показань свідка ОСОБА_13 , факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 в область голови ОСОБА_8 , а отже безпосередню участь останнього у спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, підтверджується даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з таблицями ілюстрацій і переглянутим в процесі судового розгляду відеоматеріалом вказаної слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_18 в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будьякого тиску та примусу на нього, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_12 обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень (т.2 а.с.181 184).
Твердження ОСОБА_8 , що він наніс потерпілому лише два удари кулаком в руки, якими останній прикрив свою голову, а не безпосередньо в голову, є надуманими, спрямованими на уникнення відповідальності за спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та обєктивно спростовуються висновком експерта № 180 від 28 серпня 2015 року (т.2 а.с.2730), яким підтверджено той факт, що будь-яких тілесних ушкоджень на руках потерпілого ОСОБА_12 не виявлено.
Про безпосередню участь ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, на переконання суду, вказують також дані протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій (т.2 а.с.1519), відповідно до яких під час огляду місця події на поверхні пральної машини, що розташована у ванній кімнаті, тобто в безпосередньому місці спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, виявлена кров, яка відповідно до висновку експерта 529 від 07.09.2015 року ( т.2 а.с.4950) може належати ОСОБА_8 .
Крім того, як вбачається з висновку експерта №477 від 16.07.2015 року ( т.2 а.с.68) в ОСОБА_8 виявлено легке тілесне ушкодження у вигляді плямистого синяка на передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині фіолетового кольору, яке могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо при здавлюванні пальцем руки, біля 12 діб тому назад від моменту проведення судовомедичної експертизи. При цьому з показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 зазначене тілесне ушкодження спричинила йому ОСОБА_13 при тому як відтягувала його за руку від ОСОБА_12 в той час коли він наносив останньому удари.
Таким чином, факт наявності в безпосередньому місці події крові ОСОБА_8 та наявності на його тілі тілесного ушкодження свідчить про його безпосередню участь в конфлікті, нанесенні ОСОБА_12 ударів, а отже і в спричиненні останньому тяжких тілесних ушкоджень.
Твердження ОСОБА_8 , що виявлена на поверхні пральної машини належна йому кров, могла бути залишена ним не в день події, а ще за час проживання ним в будинку, до уваги не заслуговує, оскільки ОСОБА_8 не зміг суду пояснити, при яких саме обставинах та коли він міг залишити сліди крові за час проживання в будинку.
Про наявність умислу в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спрямованого саме на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, вказують дані про інтенсивність нападу, кількість, локалізація поранень, силу ударів і нанесення їх у переважній більшості в область життєво важливого органу голову.
Крім того, про наявність спільного умислу в діях обвинувачених на виникнення конфлікту з потерпілим та подальшого спричинення останньому тілесних ушкоджень свідчить розроблений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 план проникнення ОСОБА_7 в приміщення будинку з метою перевірки факту знаходження в ньому ОСОБА_12 та зясування із ним стосунків з приводу його проживання із колишньою дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_13 .. Зазначена обставина обєктивно підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких встановлено, що після того як вона повідомила ОСОБА_7 про відсутність в будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 цілеспрямовано зайшов до будинку для зясування факту знаходження в ньому ОСОБА_12 та в подальшому розпочав словесний конфлікт, а згодом і нанесення потерпілому ударів.
Твердження обвинувачених про те, що ціллю їхнього візиту до помешкання ОСОБА_13 було те, що ОСОБА_8 хотів забрати свої речі, є надуманими, будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Навпаки, зазначене твердження обвинувачених спростовується тією обставиною, що ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_17 не повідомляли ОСОБА_13 про зазначену мету їхнього візиту, а лише зясовували в ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про їх стосунки. До того ж, в судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що в день події він так і не забрав свої речі, як і не забрав до теперішнього часу.
Також, про наявність цілеспрямованих, обдуманих та узгоджених дій обвинувачених спрямованих на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 на постійні та наполегливі прохання ОСОБА_13 не намагався припинити тривале нанесення ударів ОСОБА_7 потерпілому, спокійно спостерігав за побиттям ОСОБА_7 потерпілого та покинув разом із ОСОБА_7 приміщення будинку лише тоді, коли уже ОСОБА_12 знаходився в непритомному стані, при цьому висловивши до ОСОБА_7 фразу: «Все, з нього достатньо». При цьому, обвинувачені жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги, не забезпечили.
Сукупність всіх вказаних обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинувачених і потерпілого, що передувала події, їх різниця в фізичній силі, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані, узгодженні та умисні дії обвинувачених спрямовані на спричинення ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень.
Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що обвинувачені виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень (нанесли ряд ударів, з прикладанням значної сили виключно в життєво важливий орган голову).
Невизнання обвинуваченими вини в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , що спричинило смерть останнього, розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене суспільно небезпечне діяння.
Таким чином, аналізуючи всі досліджені в процесі судового розгляду докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що виразилось в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винні у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягають покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не судимі, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувають, компрометуючими даними відносно ОСОБА_8 . ККП «Господар» не володіє, ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину.
Обставин, що пом`якшують покарання обох обвинувачених, та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, яке є тяжким, їх особу, спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, наслідки, що настали у вигляді смерті молодої людини потерпілого ОСОБА_12 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді позбавлення волі. На переконання суду таке покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими так і іншими особами, а також буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини, легітимної мети та невідворотності покарання.
При цьому, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили тяжкий злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, враховуючи спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення численних ударів виключно в життєво важливий орган голову, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 , що збитки завдані злочином обвинуваченими не відшкодовані, абсолютно не вживали заходи щодо їх відшкодування та досягнення порозуміння з потерпілою, а також із врахуванням відсутністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні обвинуваченим покарання вимог статей 69 та 75 КК України.
Цивільні позови ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_20 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 500000грн. з кожного підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Судом встановлено, що внаслідок злочину малолітня ОСОБА_20 втратила дорогу й близьку для неї людину батька, який був особою молодого віку, в розквіті сил. ОСОБА_20 зазнала моральних та психологічних страждань, пережила нервовий стрес, втратила нормальний життєвий спокій, що негативно вплинуло на стан її здоров`я, навчання, поведінку та ставлення до однолітків. Все це потягло за собою втрату нормальних життєвих зв`язків. Смерть батька негативно вплинула на психіку малолітньої ОСОБА_20 . Очевидно, що через тяжкість вимушених змін у її житті, потерпіла потребує тривалого часу та значних зусиль для відновлення душевної рівноваги та попереднього психологічного становища, а також корекційно відновлювальної роботи з психологом. Безумовно, що втрата батька потерпілою у малолітньому віці потягла значні душевні страждання. А тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілої, порушенням одного із основних конституційних прав права на життя, ступеня вини обвинувачених, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинувачених та потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також беручи до уваги інфляційні процеси в державі, на думку суду відповідає 500000грн., які і необхідно стягнути з обвинувачених по 250000грн. з кожного на користь законного представника малолітньої ОСОБА_20 ОСОБА_5 , враховуючи заявлені вимоги цивільного позивача щодо стягнення з обвинувачених завданої шкоди не в солідарному порядку, а в частках.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили тяжкий злочин, за вчинення яких їм призначено реальне покарання у виді позбавлення волі, а також з метою забезпечення виконання вироку, суд уважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинувачених.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначивши їм кожному покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обчислювати з 19 січня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 14 по 17 липня 2015 року включно.
Цивільні позови ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_20 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути на користь законного представника малолітньої ОСОБА_20 ОСОБА_5 :
- із ОСОБА_7 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди;
- із ОСОБА_8 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Речові докази відсутні.
Стягнути із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави по 294 грн. 62 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта (т. 2 а.с.56).
Обрати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши їх під варту в залі судових засідань.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1