Провадження № 1-в/344/205/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ,

представника ОПНЛ №3 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської державної обласної психоневрологічної лікарні №3 про заміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр Івано-Франківської державної обласної психоневрологічної лікарні №3 звернувся із заявою про заміну ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява вмотивована тим, що ОСОБА_6 проходить лікування в психіатричному закладі із звичайним наглядом відповідно до ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2013 року. В подальшому судом неодноразово вирішувалося питання щодо продовження застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Внаслідок лікування психічний стан ОСОБА_6 перейшов в кінцевий стан виражений емоційно-вольовим дефектом по змішаному типу з відсутністю продуктивної психосимптоматики, тому пацієнт потребує тільки догляду і нагляду, зокрема, забезпечити йому необхідне піклування буде можливо в будинку-інтернат для психохроніків, де він суспільної небезпеки не становитиме, у зв`язку із чим комісія лікарів прийшла до висновку про те, що ОСОБА_6 необхідно замінити примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник Івано-Франківської державної обласної психоневрологічної лікарні №3 заяву підтримав, з підстав викладених в заяві, просив її задовольнити.

Захисник вказала, що поклаладається на розсуд суду при вирішенні заяви лікаря-психіатра.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, так як вважає, що ОСОБА_6 на даний час продовжує хворіти на психічне захворювання, надалі існують ризики вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, а тому вважає, що подана заява на даний час є передчасна.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.07.2003 року, у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечних діянь, передбачених ст.ст.122 ч.2, 135 ч.3 КК України, відносно ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно постанови Красногвардійського районного суду в м.Дніпропетровська від 22.03.2011 року ОСОБА_6 було замінено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом на заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.07.2013 року ОСОБА_6 замінено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В подальшому судом вирішувалися питання про продовження ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 17/15 від 08.12.2015 року, встановлено, що у зв`язку з стабілізацією психічного стану ОСОБА_6 , останньому слід замінити примусові заходи медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до вимог ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Однак, згідно вимог ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії та соціально-небезпечною поведінкою, у зв`язку з чим останній вчинив суспільно небезпечні діяння, що також підтверджується актом судово-психіатричної експертизи №70 від 12.02.2003 року.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №17/15 від 08.12.2015 року, ОСОБА_6 потребує надання психіатричної допомоги та подальшого лікування. Проте, належних обґрунтувань щодо необхідності припинення таких примусових заходів та призначення ОСОБА_6 саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як того вимагає ст.95 КК України, у даному висновку лікарів - не має.

Більше того, відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово вчиняв суспільно-небезпечні діяння з тяжкими наслідками, на даний час місця проживання він не має, осіб, які б здійснювали контроль за поведінкою ОСОБА_6 та контролю за ним щодо постійного вживання лікарських препаратів теж не має, що також підтвердив в судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр.

Одночасно, про періодичність загострення психічного захворювання ОСОБА_6 свідчить те, що лікуючий-лікар психіатр неодноразово звертався в одних випадках із заявою про продовження застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а в інших випадках про заміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

На підставі наведених вище обставин, з врахуванням згаданих у заяві лікаря-психіатра даних про особу ОСОБА_6 , висновку комісії лікарів-психіатрів, а також враховуючи всі обставини справи, зокрема підвищеної суспільно-небезпечних діянь, передбачених ст.ст.122 ч.2, 135 ч.3 КК України, останній на даний час продовжує хворіти на психічне захворювання, потребує постійного лікування під наглядом, суд вважає, що з метою запобігання вчинення суспільно небезпечних діянь, правових підстав для заміни ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру на даний час не має, а тому подана заява лікаря-психіатра є передчасною та підлягає відхиленню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 92 - 95 КК України, керуючись ст. ст. 512, 514 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 про заміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Нижній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку-відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1