Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/686/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0002292 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою останнього на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.03.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Олександрії Кіровоградської, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого: 21.08.2004 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.04.2005 року скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком суду строком на 3 роки; 20.05.2005 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням статей 69, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 02.04.2008 року умовно-достроково строком на 1 рік 3 дні за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2008 року; 17.03.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.06.2014 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 7 днів рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2014 року,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 71 КК України, ОСОБА_7 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2011 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 65 коп.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло , за таких обставин.

20 жовтня 2014 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через паркан проник на огороджене подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження віконного скла проник до будинку, де за приміщенням коридору таємно викрав 10 кг. Картоплі «Біла роса» врожаю 2014 року по ціні 2 грн. 75 коп. за 1 кг. На загальну суму 27 грн. 50 коп., швелер 6,5 довжиною 1 м. вартістю 12 грн. 39 коп., з приміщення кухні в будинку таємно викрав плиту пічного опалення вартістю 290 грн. 00 коп., підкладки під чавунну плиту вартістю 26 грн. 88 коп., колісник решітку вартістю 45 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_8 .
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне заволодіння чужим майном , ОСОБА_7 , знаходячись у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження навісного замка проник до літньої кухні, звідки таємно викрав плиту пічного опалення вартістю 290 грн. 00 коп., підкладки під чавунну плиту вартістю 26 грн. 88 коп., та ручну м`ясорубку вартістю 50 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_8 .
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 768 грн. 65 коп., після чого зник з місця крадіжки та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити більш м`яке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та застосувати ст. 69 КК України, на підставі якої призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_7 посилається на те, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не враховано того, що він є інвалідом ІІІ групи, у нього є на утриманні неповнолітні діти 16-ти та 10-ти років, його батько потребує допомоги. Разом з тим, вважає що підставою для застосування до нього статей 69, 75 КК України є те, що він будучи під домашнім арештом сприяв досудовому розслідуванню не ухилявся від дачі показів, не здійснював морального тиску на учасників провадження, а головне те, що він скоїв злочин, який не був поєднаний з насильством.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , думку захисника-адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , котрі підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене обвинуваченому покарання, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, оскільки підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому відсутні та зазначила, що судом першої інстанції при ухвалені вироку допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просила вирок скасувати та призначити новий розгляд в том суді, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції - скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 1 ст. 412 КПК України регламентовано - істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу до апеляційного суду, не ставиться питання про скасування оскаржуваного судового рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів керується положеннями ч. 2 ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

У даному випадку скасування вироку суду першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не погіршує становища обвинуваченої, та спрямоване, фактично, на відновлення порушеного права на захист обвинуваченої ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.369 КПК судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційної перевірки законності судового рішення суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при складанні вироку суду не дотримані вимоги кримінально процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання ОСОБА_7 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. При цьому в судовому засіданні 16.02.2015 року при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд першої інстанції ухвалив провести повний порядок дослідження доказів, без виклику свідків, з яким погодились всі учасники процесу. У вказаному судовому засіданні був допитаний обвинувачений, потерпіла та досліджені матеріали кримінального провадження, що підтверджується відповідним журналом судового засідання та записом на технічному носії (а.п.47 т.1).

Проте, як вбачається з вироку суду від 13 березня 2015 року «суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи обмежив допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи», що не відповідає журналу судового засідання та запису на технічному носії (а.п.55-56 т.1 ).

Крім того, вирішення питання щодо можливості дослідження доказів у кримінальному провадженні в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд в судовому засіданні не з`ясовував, та не роз`ясняв учасниками провадження наслідки розгляду судом кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України (а.п.47 т.1).

Здійснюючи апеляційний розгляд, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на неналежне дотримання судом при складанні вступної та мотивувальної частини вироку вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються: дата та місце його ухвалення; назва та склад суду, секретар судового засідання; найменування (номер) кримінального провадження; прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи; закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа; сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку не вказано інші відомості про особу обвинуваченого, а саме його судимості, що мають значення для справи.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначено судимості обвинуваченого ОСОБА_7 та не зазначені зміст показань обвинуваченого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, підстави для задоволення цивільного позову. Суд першої інстанції у вироку обмежився формальною вказівкою про визнання вини та скоєння злочину при зазначених обставинах, хоча вказана норма вимагає від суду наведення доказів, тобто фактичних даних повідомлених обвинуваченим про час, місце, спосіб і інші обставини, а також стосовно мотиву та мети вчинення злочину, тобто на підтвердження встановлених судом обставин події. Також у вироку, суд не навів покази потерпілої ОСОБА_8 , яка була допитана в судовому засіданні, не навів докази, які були в повному обсязі досліджені в суді та не дав ним відповідний аналіз, не обгрунтував належним чином висновок суду, щодо задоволення позову потерпілої у повному обсязі, з посиланням на відповідні норми закону. Таким чином, неналежне виконання вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України - є процесуально неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, забезпеченості доведеності вини та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, із призначенням нового судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Окрім цього, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, беручи до уваги наявні дані про особу обвинуваченого, колегія суддів переконана, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, жодним чином не зменшилися, а тому колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 11 год. 30 хв. 20.08.2015 року по 11 год. 30 хв. 18.10.2015 року.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або не достовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, правильність призначення обвинуваченому покарання, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково, вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.03.2015 року щодо обвинуваченогоОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області зі стадії підготовчого судового засідання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без змін тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто з11 год. 30 хв. 20.08.2015 року по 11 год. 30 хв. 18.10.2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4