Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/984/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні прокурора про застосування щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною цілодобово залишати житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 грудня 2015 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора прокуратури Орджонікідзевського району ОСОБА_9 , в якому він просив застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005554 від 11.12.2015 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивував тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 11 грудня 2015 року о 16.00 годині ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля автомобілю ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 , припаркованого у дворі будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, відкрив капот та від`єднавши клеми від акумуляторної батареї вартістю 1200 грн., витяг її з вказаного автомобіля.

Однак злочинні дії ОСОБА_7 були помічені свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які наказали йому припинити злочин, на що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені, бажаючи досягнути свого злочинного наміру, діючи з прямим умислом, відкрито, тримаючи при собі акумуляторну батарею, намагався втекти з місця скоєння злочину, тим самим викрасти майно потерпілого, та виконати всі дії для доведення злочину до кінця, але злочин закінчено не було з причин, які не залежали від його волі.

12 грудня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, прокурор у клопотанні зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення є підтвердженою зібраними під час проведення досудового розслідування доказами і з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості, даних про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні.

Також у клопотанні прокурор зазначив, що тяжкість вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту не забезпечать запобіганню ризику переховування ОСОБА_7 , а для застосування запобіжного заходу у виді передачі на поруки відповідних заяв від осіб, які можуть виступити поручителями не надходило.

Відмовляючи у задоволенні клопотання та застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і прокурором на вимогу ч. 4 ст. 194 КПК України не доведено недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Так, слідчим суддею було враховано, що хоча кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, але тяжких наслідків від нього не настало, підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 і для забезпечення кримінального провадження необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зазначає, що дані про особу підозрюваного свідчать про те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Наведене, як вважає прокурор, дає підстави про наявність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.

Також прокурор зазначає, що тяжкі наслідки від вчиненого ОСОБА_7 злочину не настали лише з тих причин, що свідки присікли його злочинну діяльність, що вказує на те, що ОСОБА_7 може продовжити сою злочинну діяльність у разі незастосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Неможливість застосування інших запобіжних заходів, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, обумовлена також даними про особу ОСОБА_7 , якій не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, дітей не має.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Разом з тим, повідомив, що факти порушення ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування, вчинення нових кримінальних правопорушень або здійснення ОСОБА_7 впливу на потерпілого чи свідків з часу застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту і на час розгляду апеляційної скарги йому не відомі.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснив, що умови домашнього арешту він не порушував, намагань ухилятися від слідства чи іншим шляхом перешкоджати досудовому розслідуванню він не має. Також пояснив, що на цей час його утримує матір, з якою він проживає.

Захисник адвокат ОСОБА_8 також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілком забезпечує його належну процесуальну поведінку, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані вст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та злочину в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, має зареєстроване місце проживання, за яким проживає постійно, відомостей на підтвердження не з`явлення підозрюваного за викликом слідчого апеляційному суду не надано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, впливання на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні і такі не встановлені колегією суддів апеляційного суду.

Відсутність ризиків переховування від органів досудового слідства, на думку колегії суддів, також об`єктивно підтверджується належною процесуальною поведінкою підозрюваного, який з`явився за викликом апеляційного суду для прийняття участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.

Приймаючи до уваги вищезазначене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.