Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/537/15-к
Провадження по справі № 1-кс/514/90/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року смт Тарутине
Слідчий суддя Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання захисника підозрюваного, внесене в кримінальному провадженні № 0000663 від 23 грудня 2014 року, про зміну запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області в інтересах підзахисного ОСОБА_6 звернувся захисник ОСОБА_5 з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово. Своє клопотання аргументував тим, що на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 17 квітня 2015 року продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 14 червня 2015 року включно.

Разом з тим, як зазначає захисник, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.04.2015 року у справі № 11сс-/785/581/15 скасовано ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , яка була постановлена в рамках даного кримінального провадження.

Окрім того, захисник у клопотанні посилається на відсутність у сторони обвинувачення будь-яких інших доказів, окрім показань неповнолітнього ОСОБА_8 , які б свідчили про причетність його підзахисного до участі в інкримінованих злочинах.

Також, захисник у клопотанні зазначив, що висновок експертизи від 20.03.2015 року № 843 стосується іншого кримінального провадження № 0000034, а тому є недопустимим доказом і не може слугувати підставою для обґрунтування підозри ОСОБА_6 .

Про відсутність обґрунтованої підозри, на думку захисника, також свідчить «Звіт з поліграфічного дослідження» від січня 2015 року, згідно якого експерт поліграфолог дійшов до висновку про повну непричетність ОСОБА_6 до вчинення зазначених правопорушень, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 25.03.2015 року, висновки комплексної дактилоскопічно-генетичної експертизи від 19.02.2015 року № 100-3 та генетичної експертизи від 10.03.2015 року № 188, протокол огляду домоволодіння ОСОБА_9 , клопотання слідчого від 03.04.2015 року про продовження строку досудового розслідування.

У клопотанні захисник також просить врахувати, що його підзахисний ОСОБА_6 на обліках у лікаря нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований та постійно проживає за однією адресою, де характеризується позитивно, та, з урахуванням обставин, передбачених ч. 2 ст. 200 КПК України, просить змінити ОСОБА_6 запобіжних захід у виді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, поклавши на підозрюваного відповідні обов`язки.

Клопотання захисник просив розглядати за особистою участю його підзахисного ОСОБА_6 .

Захисник клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Слідчий заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що воно необґрунтоване.

Прокурор також заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що воно необґрунтоване.

Вислухавши учасників розгляду клопотання, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31 січня 2015 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 березня 2015 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області зазначену ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 18 березня 2015 року продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 20 квітня 2015 року включно.

Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 17 квітня 2015 року продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 15 червня 2015 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року зазначену ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 17 квітня 2015 року залишено без змін.

Таким чином, обґрунтованість висновків, які були зроблені слідчим суддею Тарутинського районного суду Одеської області в ухвалі від 17 квітня 2015 року, у тому числі щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, були підтверджені судом апеляційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 23.04.2015 року у справі № 11сс-/785/581/15, на яку посилається захисник, не є обов`язковими для слідчого судді в цьому провадженні, в силу положень ст.ст. 415, 439, 458 КПК України.

Посилання захисника на Звіт з поліграфічного дослідження від 27 січня 2015 року із застосуванням поліграфа не може служити доказом непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, позаяк відповідно до положень ст.ст. 9, 10 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо - кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Крім того, в Національний класифікатор України ДК 003: 2010 «Класифікатор професій», затверджений наказом Держспоживстандарту від 20.07.2010 року № 327, в який, під кодом 2144.2, внесена професія «Експерт-поліграфолог». У фахівця, який залучається до проведення судової експертизи, повинна бути кваліфікація експерта - поліграфолога, практичний досвід не менше одного року, знання в галузі юриспруденції.

У ході судового розгляду стороною кримінального провадження не надано доказів, того, що ОСОБА_10 , який проводив дослідження, має кваліфікацію «експерта - поліграфолога». Більше того, відомості про вказану особа за прізвищем ОСОБА_11 , яку захисник абсолютно безпідставно зазначив як «експерта-поліграфолога», не внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, а тому вказаний вище Звіт з поліграфічного дослідження не відповідає вимогам допустимості доказів, закріплених законодавством та не може бути врахований судом, як доказ по кримінальному провадженню.

Разом з тим, при постановленні слідчим суддею ухвали від 17 квітня 2015 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжувався, окрім інших, з-підстав, визначених ч. 3 ст. 199 КПК України, зокрема задля необхідності отримання біологічних зразків, проведення судово-медичних та криміналістичних експертиз, отримання речових доказів тощо.

В судовому засіданні слідчий пояснив, що у провадженні призначені генетично молекулярні експертизи, необхідні зразки для їх проведення вже отримані, проте не пояснив, яким чином це виправдовує необхідність тримання ОСОБА_6 під вартою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

У справі «Єлоєв проти України» (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 06.11.2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

У справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Як встановлено слідчим суддею, з часу постановлення ухвали слідчого судді від 17 квітня 2015 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 і по теперішній час у даному кримінальному провадженні слідчі дії безпосередньо за участю ОСОБА_6 , не проводились, крім того необхідні експертизи вже призначені або проведені, а тому суд вважає, що продовження дії запобіжного заходу, обраного щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не є доцільним з тих підстав, що на цей час заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу та при його продовженні, зменшилися та не виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, та його належну поведінку.

Змінюючи обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою, суд також виходить із того, що сама лише тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , не є безумовною підставою для тримання його під вартою, а повинна враховуватись у сукупності з іншими обставинами та даними про особу обвинуваченого, зокрема, те що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та доходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частинами 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тому підозрюваному ОСОБА_6 з урахуванням вимог ст. 181 КПК України слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням на нього обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утриматись від спілкування із свідками, експертами, підозрюваними, обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду цілодобово.

Суд вважає, що на теперішній час не надано доводів про існування виняткових обставин, які б виправдовували продовження обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово при фактичних обставинах цієї справи та повідомленої ОСОБА_6 підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позаяк дозволить досягти мети застосування запобіжних заходів, визначеної у ст. 177 КПК України.

Разом з тим, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, наразі не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 177, 181, 201 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 19 червня 2015 року включно.

Домашній арешт підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати за адресою його постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , та при цьому покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утриматись від спілкування зі свідками, експертами, підозрюваними, обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду цілодобово.

Негайно доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Виконання ухвали покласти на Тарутинський РВ ГУМВС України в Одеській області.

Копію ухвали після її проголошення вручити підозрюваному, захиснику та прокурору і направити начальнику Ізмаїльської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№22).

Роз`яснити ОСОБА_6 , що під час здійснення за ним контролю з приводу виконання ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, працівники органу внутрішніх справ мають право з`являтися за місцем його проживання, а також вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1