Справа № 415/3823/15-к
Провадження № 11кп/782/244/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Сєвєродонецька кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Лесичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць міста Солевар Донецької області, освіта професійно-технічна, працюючого водієм в КПВІ «Пам`ять», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого АДРЕСА_2

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення волі керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, з обмеженнями передбаченими ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 7000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про судові витрати та речові докази вирішені відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_9 визнано винним у тому, що 18 листопада 2014 року о 16-40 годин керуючи автомобілем «GREAT WALL» номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 рухаючись по проїзній частині проспекту Леніна міста Лисичанська зі сторони вулиці Леніна в бік вулиці Гарібальді, порушуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що « водій транспортного засобу наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, а якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасно не прийняв заходи для зменшення швидкості та зупини транспортного засобу, внаслідок чого правою передньою частиною автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 який перетинав автодорогу по пішохідному переходу від ТЦ «Лимон» в напрямку ТЦ «Донбас».

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тенісні ушкодження у вигляді політ травми, закритого перелому лонної та сідаліщної кісток зі зміщенням, закритого перелому 3-4-5-6 ребер справа, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В апеляції захисник ОСОБА_8 наводить доводи неповноти і неправильності вироку суду у частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 7000 грн. Вказуючи, що обвинуваченим було заявлено клопотання про залучення до розгляду справи у якості співвідповідача за цивільним позовом потерпілого страхову компанію ВАТ «Оранта», яка застрахувала відповідальність, але судом це клопотання було безпідставно відхилене. В порушення закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 62, 128 КПК України, п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди завданої джерелами підвищеної небезпеки» з урахуванням того, що транспортний засіб був застрахований до справи у якості співвідповідача за цивільним позовом потерпілого не був долучений та визваний представник страхової компанії ВАТ «Оранта». Просить скасувати вирок суду у частині стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, захисника та потерпілого які вважають апеляцію безпідставною, а вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_9 у скоєні правопорушення за ч.1 чт.286 КК України в апеляції не оскаржується.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про неправильне вирішення цивільного позову по справі у частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого.

До такого висновку судова колегія приходить виходячи з того, що відповідно до вимог ст.23 ч.2 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно матеріалів кримінального провадження, та аудіо запису процесу, обвинувачений та його захисник не заявляли будь - яких клопотань з приводу визову, допиту або залучення по справі у якості співвідповідача представника страхової компанії ВАТ «Оранта».

Тому аргументи апеляції про те, що не що суд безпідставно відхилив відповідне клопотання, є безпідставними.

Крім цього, як було з`ясовано на досудовому слідстві, та у судовому засіданні, що відповідні правові відносини відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можуть існувати між страховою компанією ВАТ «Оранта» та власником автомобілю «GREAT WALL» - ОСОБА_10 , а не обвинуваченим.

Таким чином суд першої інстанції об`єктивно, повно, та всебічно, відповідно до вимог ст.1167 ЦК України розглянув позов потерпілого до обвинуваченого по відшкодування моральної шкоди задовольнивши його частково.

З наведених підстав апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Лесичанського міського суду Луганської області від 25 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_1