У Х В А Л А Справа № 200/14991/14-к

Провадження № 1-кс/200/5358/14

03 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю захисника ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу захисника ОСОБА_2 про визнання бездіяльності прокурора незаконною та скасування постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2014 року до суду зі скаргою звернулася захисник ОСОБА_2 , у якій прохає про наступне: визнати бездіяльність прокурора м. Дніпропетровська щодо своєчасної перевірки законності і обґрунтованості постанови старшого слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 000110 і постанову прокурора м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року про скасування постанови старшого слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 000110, незаконними; скасувати постанову від 05 травня 2014 року прокурора м. Дніпропетровська про скасування постанови слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 000110.

Підстави для задоволення скарги вказала наступні. Так, з 29 січня по 07 червня 2013 року тривало досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000110 стосовно службовців ТОВ «Приват сервіс центр» за фактом умисного ухилення від сплати податків, у особливо великому розмірі, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. 13 листопада 2013 року прокуратурою м. Дніпропетровська постанову про закриття провадження від 07 червня 2013 року скасовано, матеріали направлено для проведення додаткового розслідування до слідчого відділу податкової міліції. Повідомлення про підозру не здійснювалося. 20 березня 2014 року СВ Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська вказане кримінальне провадження знов закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю у діях службових та посадових осіб ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Цю постанову прокуратурою м. Дніпропетровська отримано 25 березня 2014 року. 05 травня 2014 року прокурором м. Дніпропетровська постанову про закриття кримінального провадження № 0000110 скасовано, матеріали направлено для проведення досудового розслідування.

Вважає, що рішення прокурора від 05 травня 2014 року про скасування постанови про закриття вказаного провадження прийнято незаконно з наступних підстав. Так, матеріали закритого кримінального провадження № 0000110 перевірено на законність прийнятого рішення ще 27 березня 2014 року. Після перевірки, погодившись із прийнятим рішенням, кримінальне провадження повернуто слідчому і 01 квітня 2014 року списано в архів. Однак, з незрозумілих причин, з порушенням вимог КПК України, на підставі п. 7 ч. 2 ст. 36, ч. 5 ст. 284 КПК України, 05 травня 2014 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано. Порушення вимог КПК України вбачає у тому, що прокурори, до яких, згідно з вимогами ч. 6 ст. 36 КПК України, відноситься і прокурор м. Дніпропетровська, мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та підпорядкованих їм прокурорів, лише у межах строків, передбачених ст. 219 КПК України. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, стадія досудового слідства починається з моменту внесення відомостей до ЄРДР і закінчується разом із закриттям кримінального провадження. Однак, після закриття кримінального провадження скасовувати постанову про закриття можна лише з підстав, передбачених ст. 284 КПК України, згідно з якою, на скасування постанови про закриття кримінального провадження дано строк у 20 днів з моменту отримання копії постанови про закриття кримінального провадження. Враховуючи те, що цей двадцятиденний строк, починаючи з 27 березня 2014 року, станом на 05 травня 2014 року вже сплинув, прокурор не мав права керуватися нормами ст. 36 КПК України, а тому і переглядати законність постанови про закриття кримінального провадження № 0000110. Не мав ще і тому, що згідно з вимогами ст. 19 Конституції України, органи державної влади, до яких відноситься і прокуратура, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Тому, скасовуючи постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, керуючись не ст. 284, а ст. 36 КПК України, прокурор м. Дніпропетровська перевищив надані йому повноваження, що є підставою для задоволення скарги. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, скарги на стадії досудового слідства, до яких відноситься і оскарження винесених постанов, можуть бути подані протягом 10 днів зо дня отримання особою копії постанови. Враховуючи те, що про наявність постанови про скасування постанови закриття кримінального провадження стало відомо 27 серпня 2014 року, строк на подачу скарги не пропущено. З наведених підстав вважає, що має право на задоволення скарги у повному обсязі.

У судовому засіданні захисник свою заяву підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту. Додатково пояснила, що не зверталася до прокуратури із заявою про скасування постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження, а прямо, для дотримання строків на оскарження, звернулася зі скаргою до суду.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що дійсно, як процесуальний керівник, постанову слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 000110 перевірено ним у порядку ст.. 284 КПК України 27 березня 2014 року. Він погодився з рішенням про закриття кримінального провадження і тому справу повернуто слідчому ОСОБА_4 . Разом з тим, прокурор м. Дніпропетровська, як прокурор вищого рівня, має усі права та усі підстави, не погодившись із прийнятим ним рішенням, для скасування постанови про закриття кримінального провадження. Реалізуючи надані йому ст. 36 КПК України повноваження, переглянувши рішення слідчого ОСОБА_4 і не погодившись з ним з зазначених у постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження підстав, він її скасував. Враховуючи те, що дії прокурора м. Дніпропетровська відповідають вимогам чинного КПК України, вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з нормою п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України, до прокурорів відносяться, як прокурори міст і районів, так і прокурори прокуратур усіх рівнів. Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючі нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих. Нормою ч. 6 цієї статті встановлено, що прокурори міст і районів під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих і підпорядкованих їм прокурорів у межах строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 цього Кодексу. Згідно з вимогами. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку та протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Нормою ч. 5 ст. 284 КПК України передбачено, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається прокурору, який протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення захисника та з`ясувавши думку прокурора, дослідивши надані до скарги додатки, приходжу до висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року кримінальне провадження № 000110 закрито з підстав відсутності і діях службових осіб ТОВ «Приват Сервіс центр» ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України. Супровідним листом прокурора прокуратури м. Дніпропетровська від 27 березня 2014 року матеріали закритого кримінального провадження № 000110, після вивчення, повернуто слідчому ОСОБА_4 за відсутності потреби і 01 квітня 2014 року списано до архіву. Постановою прокурора м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року постанову старшого слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 000110 скасовано внаслідок невиконання усіх необхідних слідчих дій по справі, направлених на встановлення об`єктивної істини.

Не ставлячи під сумнів необхідність виконання усіх необхідних дій по кримінальному провадженню № 000110 для встановлення об`єктивної істини, яка може свідчити про наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України, перелік яких містить постанова прокурора м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку про можливість її скасування з наступних підстав. Так, процесуальний керівник прокурор прокуратури м. Дніпропетровська у встановлений у ч. 5 ст. 284 КПК України строк, здійснив перевірку законності прийнятого рішення про закриття провадження по справі і погодився із прийнятим рішенням. Кримінальне провадження розслідувалося з 29 січня 2013 року до 20 березня 2014 року, з перервою, тобто у строк, що перевищує загальний двомісячний, визначений у ст. 219 КПК України. У цій статті загальний двомісячний строк на проведення досудового слідства встановлено для осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Однак, враховуючи те, що нормою ч. 6 ст. 36 КПК України, яка визначає обсяг повноважень прокурорів міст і районів при здійсненні нагляду ними за додержанням законів при проведенні досудового слідства, передбачено право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих і підпорядкованих прокурорів, до яких відноситься і постанова про закриття кримінального провадження, і іншого строку, ніж той, який встановлений у ст. 212 КПК України, не передбачено, приходжу до висновку про те, що такі повноваження прокурор міста та району має право реалізовувати саме у межах двомісячного строку, якщо його не продовжено у встановленому законом порядку. Можливість скасовувати постанови про закриття кримінального провадження передбачена нормою ч. 5 ст. 284 КПК України, процесуальним керівником по кримінальному провадженню, яким прокурор м. Дніпропетровська не є. Тому, скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження за межами визначеного ст. 219 КПК України строку, прокурор м. Дніпропетровська діяв за межами наданих йому повноважень. З цих підстав постанова прокурора м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Разом з тим, прийшовши до висновку про відсутність повноважень на скасування цієї постанови, яку винесено за межами встановленого у ст. 219 КПК України строку, не вбачаю підстав для задоволення скарги у частині визнання незаконною бездіяльності прокурора м. Дніпропетровська щодо своєчасної перевірки законності та обґрунтованості рішення про закриття кримінального провадження № 000110. Так, у судовому засіданні захисником не надано ніякого нормативного чи внутрівідомчого акту, який регулює дії прокурора м. Дніпропетровська з перевірки законності та обґрунтованості рішення про закриття кримінального провадження, де були б визначені строки, обсяги та перелік видів рішень по кримінальних провадженнях, які підлягають перевірці особисто прокурором м. Дніпропетровська. За відсутності такого документального доказу, робити висновок про його бездіяльність неправомірно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 36, 214, 219, 284, 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_2 про визнання бездіяльності прокурора незаконною та скасування постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову прокурора м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 000110 - скасувати.

У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчій суддя ОСОБА_1