11-кп/775/335/2015(м)
221/2012/15-к

Категорія ч. 2 ст. 409 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 25 червня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 25 червня 2015 року затверджена угода про визнання винуватості за ч. 2 ст. 409 КК України, укладена 27 травня 2015 року між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_7 , згідно якої

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин

України, раніше не судимий, що мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ;

засуджений за ч. 2 ст. 409 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року за № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року за № 551- XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді небажання виконувати обов`язки військової служби з обладнання рубежів оборони та несення обов`язків військової служби за займаною посадою поблизу АДРЕСА_3 , будучи придатним для проходження військової служби, 6 вересня 2014 року близько 10:00 години, знаходячись у польовому таборі поблизу АДРЕСА_4 , відмовився від несення служби у секторі «Б» зони проведення АТО на території Донецької області, фактично припинивши їх виконання.

27 травня 2015 року між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої останній визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України та погодився на призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 62,69 КК України у виді 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на неправильність застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати із закриттям кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушенням.

Вказує, що він є особою, юридично необізнаною. Тому підписав угоду з прокурором про визнання винуватості у відмові від несення військової служби, що фактично не вчиняв.

Так, 3 травня 2014 року він дійсно був мобілізований для проходження військової служби у військовій частині Херсонської області пмт. Чаплинка п/п НОМЕР_1 . 4 вересня 2014 року за приказом він був спрямований для несення служби у Донецьку область, але 13 травня 2014 року, оскільки командир частини у Донецькій області залишив їх, він з іншими службовцями повернувся до військової частини у АДРЕСА_2 , де до теперішнього часу проходить службу.

Звертає увагу на порушення судом його права на захист, оскільки розгляд справи проведений за відсутністю захисника, копію вироку судом до теперішнього часу він не отримав.

Зазначає, що судом визначена міра покарання, яка не передбачена санкцією ч. 2 ст. 409 КК України.

Разом з тим, за умови якщо колегія суддів не погодиться з його апеляційними доводами, просить врахувати, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину і дружину, за місцем проживання характеризується позитивно, у зв`язку із чим змінити вирок в частині призначення покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника, які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2, ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 27 травня 2015 року на досудовому розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 409 КК України, згідно якої ОСОБА_7 визнав свою винуватість у відмові від несення обов`язків військової служби, узгоджено покарання та згода підозрюваного на його призначення із застосуванням ст. 62,66 КК України у виді одного року тримання у дисциплінарному батальйоні. При цьому, обвинуваченому були роз`яснені її наслідки.

У підготовчому судовому засіданні суд перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального та кримінального процесуального законам і дійшов правильного висновку про можливість її затвердження, оскільки угода укладена у відповідності положенням ст. ст. 472,473 КПК України за участю захисника і питання про її затвердження було вирішено судоми згідно вимогам ст. 474 КПК України.

Враховуючи наведене, а також відомості, що міститься на технічному носії інформації фіксування попереднього судового засідання, твердження ОСОБА_7 про його юридичну необізнаність і порушення його права на захист є безпідставними.

Таким чином, процесуальних порушень, що ставлять під сумнів дотримання судом норм кримінально-процесуального закону при затвердженні угоди, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України, в матеріалах кримінального провадження немає.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Волновахського районного суду Донецької області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_9