АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2064/15 Справа № 190/1276/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356, щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден
Федеративної Республіки Німеччина, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Встановила:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити призначене судом покарання, максимально зменшивши його відповідно до діючого законодавства. Свої вимоги мотивує тим, що свою вину визнав повністю та відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілим.

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків йому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 270 грн. в рахунок відшкодування витрат на залучення експерта.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні крадіжок, вчинених повторно.
Як установив суд, 15 червня 2015 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у 7-му вагоні в купе місце № 25 пасажирського потягу сполученням «Київ - Кривий Ріг», під час руху поїзду на залізничному перегоні ст. ім. Т. Шевченка ст. Знам`янка Пасажирська в м. Сміла Черкаської області таємно викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Jiayu-4», спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1750 грн.
Крім того, він в цей же день, 15 червня 2015 року приблизно о 04.30 год., таємно викрав у ОСОБА_9 сумку чорного кольору, в якій знаходились епітрахіль та поручі, скуфія та ладан, наперсний хрест золотого кольору, хрест на підставці темно зеленого кольору, служебник зеленого кольору, електронна книга марки «Nook» з чохлом, паспорт громадянина України, посвідчення водія, ідентифікаційний код, картка «ПриватБанку» без залишку грошових коштів на рахунку та приписне посвідчення, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3813 грн. 50 коп.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене покарання, думку прокурора про те, що вирок суду не підлягає зміні, а скарга обвинуваченого - задоволенню, міркування потерпілого ОСОБА_10 , який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, кваліфікованих за ч. 2 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_6 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що визнав обставини, як такі, що помякшують покарання, його повне визнання своєї вини та щире каяття. Обставинами, що обтяжують обвинувачення, суд зазначив вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він повністю визнав свою вину, має місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що він відшкодував завдану шкоду потерпілим, не є достатньою підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.
З огляду на матеріали кримінального провадження ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, в тому числі й за викрадення чужого майна. Так, вироком суду від 27 грудня 2012 року його було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, за які він засуджений, вчинив під час іспитового строку, у зв`язку з тим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4