Провадження №1-кс/127/9791/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СВ ВМВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СВ ВМВ УМВС України в Вінницькій області майор міліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна мотивуючи свої вимоги тим, що СВ ВМВ УМВС України в Вінницькій областіпроводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002806 від 02.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

01.05.2015 року із письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_4 , 1971 р.н. в якій просить прийняти міри свого двоюрідного брата ОСОБА_5 , 1957 р.н., який в грудні 2014 року скориставшись безпорадним станом його покійного батька ОСОБА_6 , 1930 р.н. шахрайським шляхом, зловживаючи довірою останнього, оформив нотаріально посвідчене доручення від батька на своє ім`я, після чого оформив спадщину на себе, на майно, належне батьку, а саме кв. АДРЕСА_1 .

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2015 року за реєстраційним номером № 0002806, за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Під час проведення досудового слідства встановлю, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та до матеріалів долучене відповідне свідоцтво.

Допитана по суті справи в якості свідка ОСОБА_7 повідомила, що працює лікарем загальної практики сімейної медицини КЗ ЦПМСД №3, одним із її пацієнтів був ОСОБА_6 , який перебував на диспансерному обліку із низкою хронічних захворювань, користувався пільговим медичним забезпеченням, переніс інсульт, після чого його здоров`я як у фізичному так і психологічному стані однозначно погіршилось, при цьому він приймав медичний препарат під назвою «Мема», який з січня 2014 року був рекомендований під час стаціонару та після інсульту, даний препарат впливає на конгютивні властивості організму, а саме на психологічний стан хворого, погіршення пам`яті, різкої зміни настрою, неадекватного сприйняття навколишнього середовища та в загалом неадекватної поведінки, на одному із прийомів, в середині грудня 2014 року, ОСОБА_6 повідомив що на даний час його син ОСОБА_8 знаходиться за кордоном, через декілька хвилин з упевненістю стверджував, що син знаходиться в межах міста Вінниці. На початку січня місяця 2015 року вона отримала з МКЛ № 1 міста Вінниці копію виписки, в якій зазначалось що з 26.12.2014 року по 06.01.2015 року в них на стаціонарному лікуванні перебував ОСОБА_6 з діагнозом «пневмонія».

Допитаний по суті справи в якості свідка ОСОБА_9 повідомив, що його дядько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , який помер в квітні 2015 року. Його брат ОСОБА_4 із 2013 року їздить в Італію, де проживає його сім`я. Протягом всього часу відсутності Василя в м. Вінниці, він навідувався до дядька, між ними були добрі родинні стосунки. За рік до смерті ОСОБА_6 його вже часто не взнавав, при зустрічі плутав зі своїм сином. Приблизно із осені 2014 року до ОСОБА_6 частіше навідувався інший родич ОСОБА_5 , проживаючий в м. Могилів-Подільський, який на дядька так би мовити «насів» він продовжував до нього заходити, але рідко, приблизно раз на місяць. ОСОБА_6 хворів на ряд хвороб за віком, в 2013 році переніс інсульт, був випадок, коли він його зустрів на зупинці, але той його не впізнав, сказав, що він його син ОСОБА_8 , також не міг зрозуміти, де знаходиться, не орієнтувався ні в часі ні в просторі, після чого він відвів його додому. В загальному в нього були провали в пам`яті, потім він згадував, після знову забував, також інколи мав розсіяний погляд, не орієнтувався ні в часі ні в просторі, потім повертався до свідомості.

Допитаний по суті справи в якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 він знав із 1973 року, вони товаришували, доволі часто спілкувались. В кінці 2013 року, ОСОБА_6 переніс інсульт, який в подальшому кардинально вплинув на його стан здоров`я та поведінку. ОСОБА_6 після інсульту кардинально змінився, як у фізичному розумінні не міг повноцінно пересуватись, так і в психологічному, коли при зустрічі ОСОБА_11 не завжди впізнавав його відразу, різко змінював теми розмови та поводив себе не зовсім адекватно.

Допитана по суті справи в якості свідка ОСОБА_12 повідомила, що в кінці 2013 році до неї звернувся ОСОБА_4 , який попросив, щоб вона доглядала за його батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Протягом всього часу відсутності ОСОБА_8 в м. Вінниці, вона щоденно телефонувала до ОСОБА_13 та рази три-чотири на тиждень навідувалася до нього. Протягом останніх років, ОСОБА_6 хворів на ряд хвороб за віком, інколи не взнавав її, коли казала, що телефонував ОСОБА_8 , він запитував про те, хто такий ОСОБА_8 , вона йому нагадувала, що це його син. В загальному у ОСОБА_6 були провали в пам`яті, потім він згадував, після знову забував, також інколи мав розсіяний погляд, не орієнтувався ні в часі ні в просторі, потім повертався до свідомості.

Із урахуванням зібраних під час досудового слідства доказів, 27.07.2015 року у провадженні призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, до проведення якої залучено експертів Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенко, з метою визначення психічного стану ОСОБА_6 під час посвідчення довіреності та складання заповіту.

На даний час експертами досліджуються матеріали провадження, медична документація ОСОБА_6 та висновок експертів щодо психічного стану останнього не наданий.

Проведеним досудовим слідством встановлено достатньо підстав вважати що право на квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, належне ОСОБА_6 згідно п. 4 ч. 1 ст. 167 КПК України набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, дана квартира та інше майно є предметом злочину, а тому з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування, виникла необхідність у накладені арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_6 та на інше майно, належне останньому, оскільки дана квартира та інше майно є предметом кримінального правопорушення. При цьому, слід зазначити, що закон не пов`язує можливість накладення арешту на предмет злочину виключно з наявністю в особи конкретного процесуального статусу.

Враховуючи вище викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження визначених у ст. 2 КПК України, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, просила задовольнити клопотання.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання частково, просив суд не накладати арешт на грошові кошти.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, прокурора, захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки зазначена в клопотанні квартира та інше майно є предметом злочину.

Так, згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову
В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на інше майно, належне останньому, шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: