Справа № 639/798/16-к
Провадж. № 1-кс/639/104/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2016 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчо-заарештованої ОСОБА_4 , представника ХУВП № 27 ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах слідчо-заарештованої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Бузулук Оренбурзької області, росіянки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про порушення прав слідчо-арештованої ,яка тримається під вартою в ХУВП №27 без відповідних правових підстав, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнення з місць позбавлення волі, -

в с т а н о в и в :
21.01.2016 року захисник адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду в інтересах слідчо-заарештованої ОСОБА_4 зі скаргою, в якій в порядку вимог ст.206 КПК України просить: скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити з місць позбавлення волі слідчо-арештовану ОСОБА_4 , яка тримається в умовах ХУВП №27 без відповідних правових підстав.

В обґрунтування поданої скарги захисник зазначає, що вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 14 березня 2013 року ОСОБА_4 засуджена за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013р. зазначений вирок змінено та знижено розмір призначеного покарання ОСОБА_4 до 7 років позбавлення волі. Ухвалою ВССУ від 24.06.2014 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 було задоволено частково,а ухвалу апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013 року ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У зв`язку із цим Митько тримається під вартою без судового рішення, яке б набрало законної сили, тобто без відповідних правових підстав з 5.11.2011 року, а саме з моменту її затримання за підозрою у скоєнні особливо тяжкого злочину. У серпні 2014 року мало бути здійснено апеляційне провадження по даній справі,однак у зв`язку із ускладненням соціально-політичної ситуації в Луганській та Донецькій областях та проведенням антитерористичної операції на території зазначених областей та захватом апеляційного суду Луганської області,заходи правового регулювання,що визначені Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку із проведенням анти терористичної операції» не виконані: передача кримінальних справ із судів, що розташовані і районі проведення анти терористичної операції та захопленими незаконними збройними формуваннями,до судів,яким визначена підсудність ,не відбулась.За переліченими обставинами дану справу апеляційним судом Луганської області не розглянуто до теперішнього часу,вирок суду не набрав законної сили,а визначений судом у вироку суду від 14.03.2013р. запобіжний захід у виді тримання під вартою фактично продовжений на невизначений строк.Спроба відновити втрачені матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 не дала бажаного результату,про що свідчить ухвала колегії суддів Новопсковського районного суду Луганської області від 14.01.2016р. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, правові позиції ВССУ, на вимоги Закону України від 26.11.2015р. №838-VШ «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» захисник вказує, що ОСОБА_4 фактично на сьогодні відбула покарання, яке було призначене ухвалою апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013р. та яким було змінено вирок суду першої інстанції до 7 років позбавлення волі та вважає, що відсутні будь-які правові підстави, передбачені кримінально-процесуальним кодексом України для подальшого тримання від вартою ОСОБА_4 і вона підлягає негайному звільненню з під-варти.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 доводи, викладені у скарзі підтримав, просив її задовольнити та звільнити з-під варти ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 також просила скаргу задовольнити та звільнити її з-під варти.

Прокурор в судовому засіданні посилався на неможливість відновлення втраченого кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 на даний час та розгляду його по суті, просив вирішити скаргу на розсуд суду.

Представник ХУВП №27 у судовому засіданні вважала скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Вислухавши думку прокурора, представника Харківської установи виконання покарань УДПСУ в Харківській області №27,пояснення ОСОБА_4 та її захисника, дослідивши зміст поданої скарги, матеріали судової та особової справ, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 6 Европейської Конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Загальне положення щодо розумних строків зокрема викладено у правовій позиції ЄСПЛ у рішенні «Харченко проти України»,згідно з якою «розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішенні національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011року). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії»,заява №4378/02,п.64,суд зазначив,що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу,щоб вона доводила б наявність причин,які в виправдовували її звільнення з-під варти.

Статтею 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, відповідно до яких кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що в Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27 тимчасово утримується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , куди її було переведено з Качанівської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№54).

Як вбачається з матеріалів особової справи 05.11.2011 року о 03:30 год. її як підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, було затримано ст. слідчим СВ Краснолуцького МВ УМВС України в Луганській області.

Постановою Краснолуцького міського суду Луганської області від 07.11.2011 року, в порядку КПК України (1960 року), стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою Краснолуцького міського суду Луганської області від 27.12.2011 року строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжено до трьох місяців.

Вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 22.03.2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області від 16.11.2012 року вищезазначений вирок Краснолуцького міського суду Луганської області від 22.03.2012 року стосовно ОСОБА_4 скасовано. Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України повернуто прокурору м. Красний Луч Луганської області для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишено попередній - у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Краснолуцького міського суду Луганської області від 03.12.2012 року задоволено клопотання слідчого Краснолуцького МВ ГУМВС України в Луганській області. Продовжено стосовно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.01.2013 року.

Вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.03.2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишено раніше обраний - у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013 року вирок Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.03.2013 року змінено, ОСОБА_4 визнано винною за ч. 1 ст. 115 КК України, знижено призначене їй покарання до 7 років позбавлення волі. В іншій частині вирок Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.03.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 24.06.2014 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4 , ухвалу апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013 року щодо ОСОБА_4 скасовано, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Також судом встановлено, що 03.07.2014 року за вих. №2517/0/24-14 кримінальну справу стосовно ОСОБА_4 було направлено до апеляційного суду Луганської області.

Згідно листа першого заступника начальника УДПтС України в Харківській області від 04.03.2015 року №22/12/1-253/Мс кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 перебувало в ЦВПП Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Луганськ, вул. Віктора Пятьоркіна, 8.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого райсуду м.Харкова від 27.03.2015р. було інформовано апеляційний суд Луганської області про місцезнаходження кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , однак до теперішнього часу кримінальне провадження не знайдено та не розглянуто апеляційним судом Луганської області по суті.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14 січня 2016 року розгляд заяви засудженої ОСОБА_4 про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження закрито.

Таким чином згідно вироку Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.03.2013 року стосовно ОСОБА_4 діяв запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак у вказаному вироку не зазначено до якого часу він застосований. Крім того, в ухвалі апеляційного суду Луганської області від 23.07.2013р. зазначалося, що у поданій апеляції прокурором прокуратури м.Красний луч наводилися мотиви скасування вироку Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.03.2013р.,а саме:суд призначив покарання обвинуваченій більш суворе, ніж призначено попереднім вироком суду,за яким ОСОБА_4 була засуджена до 7 років позбавлення волі,що суперечить ст..416 ч.2 КПК України. Саме тому апеляційним судом Луганської області ОСОБА_4 було знижено покарання до 7 років позбавлення волі. Судом касаційної інстанції було скасовано рішення апеляційного суду Луганської області через грубе порушення останнім вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме ст.ст.404,405 КПК України.

Слід враховувати п.9 розділу 11 перехідних положень КПК України,згідно якого запобіжний захід обраний у порядку, що діяв до набрання чинності КПК (2012р.) продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності вказаним КПК України. Проте, дана вимога закону розрахована на правовідносини при наявності кримінального провадження (кримінальної справи) та його розгляду судом у розумні строки, що на даний час не є можливим.

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст.72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №842-УІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст.72 КК України.

Згідно матеріалів, які знаходяться в особовій справі ОСОБА_4 ,остання перебувала у місцях попереднього ув`язнення у період:

З 05.11.2011р. по 23.07.2013р.= 1 рік 8 місяців 18 днів,

З 24.06.2014р. по 01.02.2016р.= 1 рік 7 місяців 7 днів, що загалом становить 3 роки 3 місяці 25 днів, що застосовуючи правило розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк відбутого ОСОБА_4 покарання в цій частині склав 6 років 7 міс.20 днів. Крім того ОСОБА_4 у період з 23.07.2013р. по 24.06.2014р. відбувала покарання у кримінально-виправній установі, що становить 11 місяців 1 день.

Виходячи з цього загальний строк знаходження в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 складає 7 років 6 місяців 21 день.

Слідчим суддею зазначається, що хоча вирок у відношенні ОСОБА_4 не набрав законної сили, однак через втрату кримінального провадження та неможливість його відновлення, остання фактично відбула покарання, яке їй було призначене ухвалою апеляційного суду Луганської області від 23 липня 2013 року та якою змінено вирок суду першої інстанції щодо покарання ОСОБА_4 до семи років позбавлення волі. Тобто ОСОБА_4 перебуває під вартою без відповідних правових підстав понад строки, визначені кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством України.

Таким чином, ХУВП №27 УДПтС України в Харківській області не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, та не доведено наявності інших правових підстав для позбавлення ОСОБА_4 свободи, а тому скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, підлягає задоволенню.

Враховуючи, що під час розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України (в якій не врегульовано питання можливості оскарження рішення слідчого судді, прийнятого за результатами розгляду скарги) фактично вирішується питання щодо тримання особи під вартою, керуючись положеннями ч. 6 ст. 9, п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України, вважаю, що дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити з-під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області в 5-денний термін з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1