Провадження № 11-сс/783/880/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , -
з участю прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ прокуратури Львівської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого СВ прокуратури Львівської області про обрання ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . Також у відповідності до вимог ч.3 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за кожною вимогою. Строк дії ухвали два місяці до 26.01.2016 року.
Прокурор вважає вказану ухвалу такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор покликається на те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Однак, при обранні запобіжного заходу, суд не врахував ряд суттєвих обставин, що істотно впливають на законність прийнятого рішення, а саме, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не визнає, злочин вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, хоча вина його підтверджується зібраними у провадженні доказами, зокрема: показаннями свідків, потерпілого та висновками авто технічних, трасологічних, судово-медичних експертиз. Крім того, прокурор вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, у якій чітко зазначено, що до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, на думку прокурора існують усі підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі. може незаконно впливати на свідків та потерпілих у провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно із ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані у ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, не визнання своєї винуватості.
Відповідно до матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, являється учасником бойових дій - АТО, випадків нез`явлення за викликом слідчого не зафіксовано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, впливання на потерпілого, свідків відсутні і такі не встановлені апеляційною колегією суддів.
Ризик впливу підозрюваним ОСОБА_7 на потерпілих, свідків, заявлений прокурором у клопотанні, судова колегія вважає недоведеним, оскільки доказів на підтвердження впливу ОСОБА_7 на будь-якого учасника кримінального провадження вже після застосування до нього особистого зобов"язання стороною обвинувачення суду не надано.
Як також вбачається з ухвали слідчого судді, на підозрюваного ОСОБА_7 крім іншого, покладено обов`язок у відповідності до ч.3 ст. 194 КПК України.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.
Приймаючи до уваги вищезазначене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2015 року, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4