24.10.2012 Справа № 0707/5701/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2012 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Кость В.В.

при секретарі Болдижар О.В.

з участю прокурора Галай М.М.

підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

захисників підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_5Леміша

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою ст. 307, частиною другої ст. 28 та частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення судово-медичної експертизи стану його здоровя посилаючись на те, що знаходиться в УВП №9 (СІЗО) м. Ужгород і постійно хворіє.

Захисник підсудного ОСОБА_4 заявив клопотання про зобовязання УВП №9 (СІЗО) м. Ужгород провести обширне медичне обстеження підсудного ОСОБА_1, у звязку з різким погіршенням стану здоровя його підзахисного, посилаючись на відмову у проведенні такого працівниками вищевказаної установи.

Розглянувши заявлені клопотання, заслухавши доводи підсудного та його захисника з цього приводу, а також думку інших учасників судового розгляду, суд констатує наступне.

У Статті 76 Кримінально процесуального кодексу України вказано на виключні випадки для обовязкового призначення експертизи, зокрема для:

1) для встановлення причин смерті;

2) для встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень;

3) для визначення психічного стану підозрюваного або обвинуваченого при наявності в справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності;

4) для встановлення статевої зрілості потерпілої в справах про злочини, передбачені статтею 155 Кримінального кодексу України;

5) для встановлення віку підозрюваного або обвинуваченого, якщо це має значення для вирішення питання про його кримінальну відповідальність і якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно з п.п. 1.1. та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року №6 судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об'єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду.

Судово-медична експертиза проводиться згідно з постановою особи, що проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді, а також за ухвалою суду.

Аналіз змісту заявленого клопотання підсудного ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи в контексті з вищевказаними приписами Кримінально-процесуального кодексу не дає суду достатніх правових підстав для задоволення поданого ним клопотання, оскільки підстави для призначення судово-медичної експертизи є відсутніми.

Що стосується клопотання захисника підсудного ОСОБА_1 про призначення «обширного»медичного огляду то в задоволенні такого слід відмовити з огляду на наступне.

Статтею 21 Закону України «Про попереднє увязнення»передбачено, що адміністрація місць попереднього ув'язнення зобов'язана, в тому числі, забезпечити особам, взятим під варту, необхідне медичне обслуговування. Відповідно до ст.11 цього ж Закону, порядок надання ув'язненим медичної допомоги, використання лікувальних закладів органів охорони здоров'я, залучення з цією метою їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Державним департаментом України з питань виконання покарань, Службою безпеки України і Міністерством охорони здоров'я України.

Підпунктом 9.2.7 розділу 9 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20.09.2000 №192 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань тримання і поведінки осіб, узятих під варту, і засуджених у слідчих ізоляторах Державного департаменту України з питань виконання покарань передбачено, що особи, узяті під варту, і засуджені при потребі невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині слідчого ізолятора, направляються до найближчих лікувально-профілактичних закладів територіальних органів охорони здоров'я. Про направлення таких осіб до лікувального закладу сповіщається особа, яка розглядає справу, або орган, у провадженні якого перебуває справа. Відповідальність за своєчасний виклик медпрацівника, термінове вивезення хворого та його надійну охорону несе начальник установи.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про попереднє увязнення»нагляд за додержанням законодавства в місцях попереднього ув'язнення здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на вищевказане, у випадку порушення прав увязненого, внаслідок неналежного надання йому медичної допомоги, останній вправі оскаржити дію або бездіяльність посадових та інших осіб установ попереднього тримання затриманих до органів прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75,76, 263, 273, 296 Кримінально процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_1 про призначення по справі судово-медичної експертизи відмовити.

2. У задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_1 ОСОБА_4 про проведення «обширного»медичного огляду ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кость