АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/476/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

при секретарі - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_11 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 17 листопада 2014 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 6 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання призначеного за цим вироком приєднано частину не відбутого покарання призначеного за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року у виді 1 місяця позбавлення волі, і остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 прийнято рахувати з 16 вересня 2014 року, і в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання відбуте частково за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року у виді 1 року 29 днів, і ухвалено вважати, що ОСОБА_6 до повного відбуття покарання призначеного за сукупністю злочинів, рахуючи з 15 жовтня 2015 року, необхідно відбути частину не відбутого покарання у виді 6 місяців 1 дня позбавлення волі.

Також судом першої інстанції ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 712 грн. 92 коп. процесуальних витрат.

Згідно до вироку суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, що мали місце за таких обставин.

Так, 8 березня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні роздягальні ЗОШ №27 у м. Тернополі по вул. Куліша, 7, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно таємно викрав із зовнішньої кишені куртки, яка там знаходилась, мобільний телефон торгової марки Sony Ericsson X10 належний ОСОБА_12 , вартістю 826 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Київстар вартістю 10 грн., на рахунку якої були 50 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 886 грн.

7 липня 2014 року приблизно о 8 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в підвальному приміщенні дитячого будинку Віфлеєм у м. Тернополі по вул. Горбачовського, 5-А, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно таємно викрав електричну стрічкову шліф-машину торгової марки Makita модель 9903 вартістю 1308 грн. 96 коп., фрезер 1100WT ФІОЛЕНТ МФ 3-1100 вартістю 200 грн. та ручний електролобзик ПМ4-700Э вартістю 729 грн. 70 коп., які належать ОСОБА_13 .

Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2238 грн. 66 коп.

31 липня 2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в пральні, яка розташована на першому поверсі Тернопільського обласного соціального гуртожитку для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, що по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно таємно викрав праску Roventa належну ОСОБА_8 , вартістю 150 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 150 грн.

22 серпня 2014 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на території спортивного майданчика ЗОШ №24 у м. Тернополі по вул. Живова, 30, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно таємно викрав мобільний телефон торгової марки Samsung моделі GT І 5500 належний ОСОБА_9 , вартістю 400 грн., який знаходився у чохлі, вартістю 122 грн. 50 коп.

Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 522 грн. 50 коп.

27 серпня 2014 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , під приводом тимчасового користування, умисно шляхом обману заволодів ноутбуком марки ASUS моделі К 56С належним ОСОБА_14 , вартістю 2000 грн., який знаходився в сумці вартістю 50 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2050 грн.

9 вересня 2014 року приблизно о 9 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно таємно викрав карточку Приват Банку № НОМЕР_1 належну ОСОБА_15 , після чого направився на вул. Чехова, 7, де в банкоматі, який знаходиться в ТГМУ ім. Горбачевського, отримав 1000 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури міста Тернополя ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить даний вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та засудити:

- за ч.1 ст.185 КК України на 6 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового поглинення не відбутого покарання визначеного за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року покаранням визначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На його думку, висновок суду про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі є неправильним і таким, що грубо порушує вимоги п.3 ч.1, ч.2 ст.65 КК України.

Відзначає також те, що ОСОБА_6 , з поміж інших, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Окрім цього, звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину та відбуває покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про соціальну небезпечність останнього, його антисоціальну спрямованість особистості, схильність до злочинної діяльності, стійкість до протиправної поведінки і про небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, за змістом якого він просить відмовити в задоволенні даної апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та, з викладених у ній підстав, просить оскаржуваний вирок скасувати, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та засудити за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , які не вбачають підстав для задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість цього вироку, а також думку потерпілого ОСОБА_9 про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження і дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, за змістом ч.ч. 1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції під час визначення кваліфікуючих ознак інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, допустився помилки, інкримінувавши йому кваліфікуючу ознаку поєднане з проникненням у приміщення.

Згідно до положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як убачається із змісту обвинувального акту, дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (а.к.п. 58-60, 117-122).

Однак, суд першої інстанції, в порушення приписів ч.1 ст.337 КПК України, вийшов за межі висунутого обвинувачення і безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_6 ще й за такою кваліфікуючою ознакою, як поєднане з проникненням у приміщення.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне, в порядку ч.2 ст.404 КПК України вийти за межі апеляційної скарги прокурора, і виключити із мотивувальної частини даного вироку посилання суду першої інстанції на таку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.185 КК України, як поєднане з проникненням у приміщення.

Щодо покарання, то воно призначене ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даних про особу винного і обставин, що пом`якшують покарання, і є необхідним для його виправлення.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано врахував молодий вік обвинуваченого, як пом`якшуючі покарання обставини повне визнання ОСОБА_6 своєї вини та його щире каяття у скоєному, сприяння судовому розгляду, а також те, що він немає батьків і виховувався у дитячому будинку, вчинив кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин через відсутність роботи та засобів до існування.

Проаналізувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, а за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі, в розмірі визначеному санкціями вказаних норм кримінального закону, і підставно застосував правила сукупності злочинів.

На думку колегії суддів, систематичність скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень свідчить про стійкість його протиправної поведінки і небажання до нормальної адаптації у суспільстві.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що призначена ОСОБА_6 міра покарання у виді позбавлення волі на певний строк є законною, необхідною та достатньою для виправлення останнього і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, як це передбачено ст.65 КК України.

Отже, як слідує з вироку, всупереч твердженням прокурора, суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Рішення суду першої інстанції належним чином мотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання. Це покарання матиме й превентивне значення як для обвинуваченого, так і для інших осіб.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину.

Проте, слід відмітити, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, за яке ОСОБА_6 було засуджено вироком Лановецького районного суду від 17 листопада 2014 року, останній скоїв пізніше ніж кримінальні правопорушення, передбачені за цим вироком.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, то свого підтвердження в суді апеляційної інстанції вони не знайшли.

Беручи до уваги наведене, підстав для призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_11 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України виключити із мотивувальної частини цього вироку посилання суду першої інстанції на таку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.185 КК України, як поєднане з проникненням у приміщення.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2