УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі трьох професійних суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
за участю захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрювані та захисники отримали 10 грудня 2015 року.
Вищезазначений обвинувальний акт з додатками, згідно автоматизованої системи документообігу суду, був переданий головуючому судді 14 грудня 2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання на 15 грудня 2015 року о 10 годині 30 хвилин.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту, в тому числі посилається на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, який підлягає продовженню на два місяця, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані слідчим суддею при застосуванні щодо них запобіжного заходу у виді взяття під вартою, наявність яких продовжує існувати.
Потерпілий ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце підготовчого судового засідання повідомлявся за вказаним в обвинувальному акті номером мобільного телефону, причини неявки останнього суду не відомі, а тому виходячи з вимог ст.325 КПК України, суд вважає за можливе проведення підготовчого судового засідання у відсутність потерпілого.
Захисник ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання не заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та заявила клопотання про допит свідка громадянки ОСОБА_11 , яка була очевидцем події, що мала місце 17 жовтня 2015 року та незважаючи на клопотання захисника, адресованого слідчому у кримінальному провадженні про необхідність допиту вказаного свідка в ході досудового розслідування, так і не була допитана, хоча слідчим в телефонному режимі було повідомлено її як захисника про задоволення вказаного клопотання про допит свідка ОСОБА_11 . Поряд з цим, захисником ОСОБА_7 також було подано заперечення на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 та заявлено клопотання про зміну застосованого щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема: на домашній арешт. Обгрунтовуючи клопотання в цій частині, захисник ОСОБА_7 послалась на те, що досудове розслідування у справі закінчене, обвинувачений не має наміру ухилятись від явок до суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, крім того, просила врахувати, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання у місті Києві за місцем проживання своєї матері та позитивно характеризується за місцем проживання, сама ж тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 не може бути підставою для застосування самого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти призначення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні до судового розгляду, поряд з цим поклався на розсуд суду у випадку виявлення наявності підстав для повернення обвинувального акту з додатками прокурору для усунення недоліків, оскільки на думку захисника в реєстрі матеріалів досудового росзлідування не зазначені всі процесуальні дії та рішення з відповідними реквізитами таких рішень, що не відображає повний хід досудового розслідування. Разом з тим, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації у м.Києві, крім того, останній не має наміру ухилятись від явок до суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та перешкоджати встановленню фактичних обставин справи.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання своїх захисників, відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Вислухавши в підготовчому судовому засіданні думку сторін кримінального провадження та їх клопотання, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотань захисників про зміну запобіжного зіходу обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт, в тому числі щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про допит додаткового свідка, а також заявив про відсутність підстав для повернення обвинувального акта прокурору, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження.
Так, згідно даних обвинувального акту ОСОБА_9 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачуються в тому, що 17 жовтня 2015 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, у них та невстановлених досудового розсідуванням осіб за адресою: м.Київ, вулиця Малишка, 3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем «Део Нексіа» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , працюючого в таксі «Еталон Автобізнес України» торгова марка «Народне таксі». Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом з невстановленими органом досудового розслідування особами із застосуванням фізичної сили, яка виразилась у нанесенні численних тілесних ушкоджень потерпілому та погрозозою невстановленою досудовим розслідуванням особою застосуванням вогнепальної зброї, яку ОСОБА_10 сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем «Део Нексіа» д/н НОМЕР_1 , при цьому останнього із застосуванням фізичної сили посадили на заднє сидіння вказаного автомобіля, після чого поряд з ОСОБА_10 з одного боку сів ОСОБА_9 та з іншого боку невстановлена органом досудового розслідування особа, а ОСОБА_8 , в свою чергу сів на водійське сидіння за кермо вищезазначеного автомобіля. Діючи далі, ОСОБА_8 за допомогою ключів, які знаходились в замку запалення, запустив двигун автомобіля та, не маючи права керування вказаним автомобілем, розпочав рух з прискоренням від будинку АДРЕСА_4 в напрямку вулиці Г.Жмаченка у м.Києві, подолавши відстань, приблизно 2,5км, при цьому потерпілий ОСОБА_10 , всупереч власної волі, був позбавлений на вільне пересування та силоміць утримувався під час руху в автомобілі «Део Нексіа» д/н НОМЕР_1 . В подальшому, зазначений автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , в салоні якого також знаходились потерпілий ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з невстановленою органом досудового розслідування особою, був помічений працівниками патрульної служби, які почали переслідування. Під час переслідування при блокуванні автомобіля, ОСОБА_12 , намагаючись втекти від переслідування, повернув у двір будинку №35 по вулиці Миропільській у м.Києві, однак був вимушений зупинити автомобіль, оскільки заїхав у тупик. Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена органом досудового розслідування особа залишили вищезазначений автомобіль та стали тікати від працівників патрульної служби МВС України в м.Києві, при цьому потерпілий ОСОБА_10 залишився в салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні. В ході переслідування ОСОБА_8 був затриманий працівниками патрульної служби МВС України в м.Києві, а ОСОБА_9 та невстановленій досудовим розслідуванням особі вдалось втекти з місця події.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту. Він повинен бути чітким, логічним, переконливим та мотивованим, у ньому відображаються тільки конкретні, достовірно встановлені факти і обставини вчинення кримінального правопорушення. У ньому недопустимо наводити здогади і припущення.
Разом з тим, з даних обвинувального акту вбачається, що він містить суперечності між викладом фактичних обставин, формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Виклад фактичних обставин про вчинення обвинуваченими одночасних злочинних дій, які кваліфіковані за сукупністю злочинів, як два кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.146 та ч.3 ст.289 КК України, не відображає загальний виклад встановлених органом досудового розслідування обставин у їх хронологічній послідовності опису злочинних дій (час, місце, спосіб їх вчинення, умисел, мотив), не є чітким, логічним, мотивованим.
Зокрема, виклад обставин та формулювання обвинувачення не відображає, який умисел у обвинувачених виник першочергово - на незаконне позбавлення волі та викрадення людини чи на незаконне заволодіння транспортним засобом, не зазначено мотив, яким керувались обвинувачені та невстановлені органом досудового розслідування особи при вчиненні дій, направлених на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, а також мотив, яким вони керувались при незаконному заволодінні транспортним засобом, яке може бути вчинене у двох формах, а саме - з метою тимчасового використання транспортного засобу у власних цілях, в тому числі як знаряддя вчинення злочину, для полегшення вчинення іншого злочину або ж з корисливим мотивом з метою оберенення на свою користь, також не зазначено власника автомобіля та відомості про те, на якій підставі потерпілий ОСОБА_10 керував автомобілем «Део Нексіа» д/н НОМЕР_1 .
Крім того, сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та правова кваліфікація дій останніх за ч.2 ст.146 та ч.3 ст.289 КК України є суперечливими з фактичними обставинами, що були встановлені органом досудового розслідування.
Так, злочинні дії по незаконному заволодінню транспортним засобом, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , дії останніх органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України, в тому числі за такою кваліфікуючою ознакою, як застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я.
Разом з тим, фактичні обставини, встановлені органом досудового розслідування та сформульоване обвинувачення не містять виклад обставин про застосування такого насильства, а містять посилання на те, що мала місце фактично погроза застосування насильства небезпечного для життя, здоров`я потерпілого (вогнепальною зброєю).
Крім того, при формулюванні обвинувачення як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 міститься виклад обставин про застосування останніми та невстановленими органом досудового розслідування особами до потерпілого фізичної сили, що виразилась у нанесенні останньому численних тілесних ушкоджень, разом з тим, такі дії останніх не знайшли відображення при правовій кваліфікації, також, органом досудового розслідування не наведено при формулюванні обвинувачення дані відповідного висновку судово-медичної експертизи про встановлення ступеню тяжкості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, що впливає на правильність правової кваліфікації дій обвинувачених в частині застосованого до потерпілого насильства (що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого).
Також, в обвинувальному акті при викладенні обставин застосування насильства у формулюванні обвинувачення, органом досудового розслідування не конкретизовані дії кожного обвинуваченого, не зазначено ким саме з них чи невстановленою слідством особою застосовувалось насильство до потерпілого, в чому конкретно воно полягало, зокрема, ким саме наносились удари потерпілому, чим, куди та у якій кількості, крім того обвинувачення, викладене таким чином, що не дає змоги зрозуміти скільки невстановлених органом досудового розслідування осіб приймали участь у вчиненні злочинних дій щодо потерпілого.
Крім того, в обвинувальному акті при кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України дії останніх кваліфіковані за такою кваліфікуючою ознакою як вчинення таких злочинних дій за попередньою змовою групою осіб, однак при викладенні формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутній виклад обставин, щодо наявності між останніми та невстановленою органом досудового розслідування особою попередньої змови на незаконне заволодіння транспортним засобом, в тому числі виклад обставин (час, місце) за яких така змова мала місце.
Поряд з цим, також слід зазначити, що сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 містить припущення в частині щодо наявності погроз потерпілому саме вогнепальною зброєю, оскільки, як свідчать дані реєстру матеріалів досудового розслідування така зброя в ході досудового розслідування не вилучалась, в тому числі відповідне експертне дослідження, що такий предмет, яким мала місце погроза потерпілому, відноситься саме до вогнепальної зброї.
Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Поряд з цим, слід зазначити, що при зверненні до суду з обвинувальним актом до обвинувального акту додаються документи, зазначені в ч.4 ст.291 КПК України, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Однак, як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, в ньому також містяться суперечливі дані та не повні відомості про окремі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.
Так, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні захист підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснювали захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості, що в ході досудового розслідування приймалось відповідне процесуальне рішення про залучення захисників у даному кримінальному провадженні.
Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність повернення на підставі ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурору, як таких, що не відповідають вимогам закону.
Що стосується, клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з даних обвинувального акту ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289ч.3, 146ч.2 КК України, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначених злочинів, передбачених ст.ст.289ч.3, 146ч.2 КК України, які відносяться відповідно до особливо тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, суворість, передбаченого законом покарання, особи обвинувачених, які не працюють, не мають постійного джерела доходів, не одружені не мають соціальних зв`язків, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне збереження обраного обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
А тому, на підставі викладеного, клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_13 про зміну обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню.
Також не підлягає задоволенню як предчасне клопотання захисника ОСОБА_7 про необхідність допиту судом під час судового розгляду додаткового свідка-очевидця громадянки ОСОБА_11 .
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 314, 315, 372, 376, КПК України, колегія суддів,-
Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт та клопотання захисника ОСОБА_7 про допит додаткового свідка ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області залишити без змін та продовжити строк вказаного запобіжного заходу на два місяці по 15 лютого 2016 року.
Повний текст ухвали буде проголошено 18 грудня 2015 року о 09 годині 00 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:
Судді: 1. 2.