ун. № 759/1301/15-к пр. № 1-кп/759/180/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шепетівка Хмельницької області, українка, гр-нка України, не працює, заміжня, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судима;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Очаків Миколаївської області, українка, гр-нка України, не працює, не заміжня, зареєстрована: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 , не судима, -

у вчиненні, кожною окремо, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В:
На початку жовтня 2014 року (точно час досудовим розслідуванням та судовим розглядом не встановлено) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожна працюючи на посаді адміністратора ТОВ «Рест-таун» (стриптиз клуб), далі Клубу, розташованого в приміщенні розважального закладу «Корвет» за адресою: м. Київ вул. Максима Залізняка, 3, дізнались від окремих дівчат танцівниць Клубу про те, що вони бажають за грошову винагороду надавати клієнтам послуги сексуального характеру. У зв`язку з цим, усвідомлюючи свої можливості як адміністратора, МЕЛЬНИК та ВОЛОБУЄВА вирішили спільно зайнятися звідництвом таких дівчат з клієнтами Клубу для розпусти, діючи при цьому безоплатно із хибно зрозумілих інтересів Клубу (збільшення прибутків, розширення клієнтури), вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення звідництва для розпусти.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомлюючи те, що звідництво для розпусти є протиправним і не охоплюється розважальною концепцією Клубу, у період жовтня 2014 року (точний час не встановлено), діючи погоджено між собою і почергово здійснюючи функції адміністратора в приміщенні Клубу, вчинили звідництво танцівниці « ОСОБА_11 » (щодо особи вжиті заходи безпеки) з клієнтами ОСОБА_12 , яким остання за грошову винагороду надала послуги сексуального характеру, тобто для розпусти. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дізнавшись від « ОСОБА_11 » про те, що вона бажає за грошову винагороду надати клієнту ОСОБА_12 послуги сексуального характеру, безоплатно зводили її з такими клієнтами, для чого відпускали з робочої зміни до приміщення саун розважального закладу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де остання надавала послуги сексуального характеру за грошову винагороду. Порядок нарахування та здійснення такої винагороди кожного разу був однаковий і прихований під умови офіційно запровадженої в ОСОБА_12 так званої «консумації» - стимулювання відвідувачів у будь-якій спосіб, крім надання послуг сексуального характеру, на придбання асортименту бару з отриманням плати за таке стимулювання у вигляді відсотку з частини вартості замовлення клієнта ОСОБА_12 . У даному випадку грошова винагорода за надання послуг сексуального характеру була включена у найбільш завищену вартість шампанського, яке входило до асортименту бару ОСОБА_12 і яке на прохання дівчини придбавав клієнт, бажаючи отримати послуги сексуального характеру. Після цього дівчина танцівниця з дозволу адміністратора звільнялася від своїх обов`язків і в приміщеннях сауни розважального закладу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » надавала послуги сексуального характеру, а наприкінці своєї зміни на касі бару ОСОБА_12 отримувала винагороду за це - частину вартості придбаного клієнтом в барі Клубу шампанського.

Крім того, 21 листопада 2014 року, приблизно у період з 22 по 24 годину ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Клубу як адміністратор і діючи за заздалегідь погодженим з ОСОБА_13 планом, вчинила звідництво танцівниць ОСОБА_14 та іншої особи з клієнтами Клубу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 для розпусти. При цьому, коли ОСОБА_7 дізналася від ОСОБА_14 та іншої танцівниці про те, що вони погодилися на прохання вказаних клієнтів, які діяли під контролем правоохоронних органів, надати їм послуги сексуального характеру за грошову винагороду, з метою звідництва для розпусти безоплатно звела та в подальшому відпустила з робочої зміни вказаних танцівниць до приміщення сауни для надання ОСОБА_17 та ОСОБА_18 послуг сексуального характеру за грошову винагороду, порядок нарахування та здійснення якої був незмінним і відповідав наведеному вище.

О 00 год 05 хв 22 листопада 2014 року злочинна діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_19 була припинена працівниками міліції.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнала частково і показала, що дійсно на початку жовтня 2014 року вона разом з ОСОБА_13 , працюючи на посаді адміністратора ОСОБА_12 , розташованого в приміщенні розважального закладу «Корвет» (м. Київ вул. Максима Залізняка, 3), дізналась від окремих танцівниць ОСОБА_12 про те, що вони за власним бажанням за грошову винагороду надають клієнтам послуги сексуального характеру. Вона та ОСОБА_20 , розуміючи свої можливості як адміністраторів з приводу організації робочого часу дівчат, не втручалися в цей процес і фактично сприяли звідництву таких дівчат з клієнтами ОСОБА_12 для розпусти, діючи при цьому безоплатно і сподіваючись у такій спосіб збільшити прибутки ОСОБА_12 та розширити клієнтуру, проте у попередній зговір між собою на вчинення звідництва для розпусти не вступали.

Протягом жовтня 2014 року вона і ОСОБА_20 могли безоплатно зводити, кожна на своїй зміні, танцівницю, яка назвалася ОСОБА_21 , з клієнтами ОСОБА_12 для розпусти, відпускаючи її до приміщення сауни, де вона за власним бажанням надавала сексуальні послуги за оплату, яка була включена у вартість шампанського, що входило до асортименту бару ОСОБА_12 і яке на прохання дівчини повинен придбати клієнт, який бажав отримати вказані послуги. Після надання сексуальних послуг дівчина на касі бару ОСОБА_12 , касир якого не був обізнаний з діями танцівниці, отримувала винагороду за це - частину вартості придбаного клієнтом шампанського, тобто за правилами запровадженої в ОСОБА_12 так званої «консумації». Такий порядок оплати надання вказаних послуг виник стихійно, оскільки вартість вказаного напою була найбільш завищена.

Крім того, як визнала обвинувачена, 21 листопада 2014 року, приблизно з 22 по 24 годину вона, знаходячись в приміщенні ОСОБА_12 , вчинила звідництво танцівниць ОСОБА_14 та іншої особи з клієнтами ОСОБА_22 та ОСОБА_16 з метою розпусти. При цьому, вона дізналася від КУЛІВНИК та іншої танцівниці про те, що вони погодилися на прохання вказаних клієнтів надати їм послуги сексуального характеру за грошову винагороду. З метою звідництва для розпусти вона, МЕЛЬНИК, безоплатно відпустила з робочої зміни КУЛІВНИК разом з іншою танцівницею до приміщення сауни для надання ЗАКАЛЮЖНОМУ та ОСОБА_23 послуг сексуального характеру за грошову винагороду на вже наведених вище умовах.

Обвинувачена ОСОБА_7 також показала, що адміністратор ОСОБА_12 здійснює прийом дівчат на роботу танцівницями, в залежності від графіку чергувань перевіряє готовність залу до початку шоу-програми (робочий час з 20:00 до 06:00 год.), готовність до неї танцівниць, контролює їх робочий час та роботу бармена, графіки виходу на роботу, наприкінці зміні приймає від бармена звіт та гроші та здійснює оплату танцівницям (фіксована виплата за зміну 100 грн + чайові + % за приват танці + «консумація»), проте вона нікого у розпусту не втягувала.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин також визнала частково, і дала показання, які за своїм змістом відповідають в цілому показанням обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема і щодо своїх обов`язків адміністратора, пояснивши, що дійсно у жовтні 2014 року вона разом з МЕЛЬНИК, будучи адміністраторами ОСОБА_12 , дізналася від окремих танцівниць ОСОБА_12 про те, що вони за грошову винагороду надають клієнтам сексуальні послуги. У зв`язку з цим вона та МЕЛЬНИК, вирішили не втручалися в цей процес і фактично сприяли звідництву таких дівчат з клієнтами ОСОБА_12 для розпусти, діючи при цьому безоплатно і сподіваючись у такій спосіб розширити клієнтуру ОСОБА_12 , проте у попередній зговір між собою на вчинення звідництва для розпусти не вступали. У жовтні 2014 року вона і МЕЛЬНИК могли танцівниці, яка в суді назвалася ОСОБА_21 , дозволити за власним бажанням надати клієнтам ОСОБА_12 сексуальні послуги за грошову винагороду, порядок та умови якої розкрила ОСОБА_7 , протре діяли при цьому безоплатно.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_13 своєї вини у груповому за попередньою змовою звідництві для розпусти, вона підтверджується, крім власне їх показань, які узгоджуються між собою, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, службовий статус ОСОБА_7 та ОСОБА_19 як адміністраторів ОСОБА_12 та розкриті ними функціональні обов`язки за цією посадою сторонами не оспорювався.

Допитана в судовому засіданні свідок « ОСОБА_24 » показала, що офіційно влаштувалась танцівницею в ОСОБА_25 в жовтні 2014 року, вакансію знайшла через мережу Інтернет. Після короткострокового навчання та інструктажу вийшла на роботу, яка включала танці, розважання клієнтів за столиком, були приват танці, які не передбачали надання сексуальних послуг. Оплата складалася з фіксованої ставки за зміну 100 грн, відсотків за приват танець, чайових, крім того в ОСОБА_12 була запроваджена програма «консумації» - стимулювання відвідувачів у будь-якій спосіб, крім надання послуг сексуального характеру, на придбання асортименту бару з отриманням плати за таке стимулювання у вигляді відсотку з частини вартості замовлення клієнта ОСОБА_12 .

Як далі показала свідок, маючи намір більше підзаробити, вона стала цікавитися, чи можна надавати клієнтам інтимні послуги. Дізнавшись про це, адміністратор ОСОБА_8 , яку згодом підтримала на своїй зміні й ОСОБА_7 , виявляючи обізнаність з цього приводу, пояснила, що займатися цим можна лише за власним бажанням і оплата за надані клієнтам послуги такого характеру буде включатися у завищену вартість шампанського, яке входило до асортименту бару ОСОБА_12 і яке повинен придбати клієнт. Після надання таких послуг дівчина на касі бару ОСОБА_12 отримує винагороду за це - частину вартості придбаного клієнтом в барі Клубу шампанського.

У подальшому, у період жовтня 2014 року МЕЛЬНИК та ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись в ОСОБА_12 залежно від графіку чергування, вчиняли звідництво її, « ОСОБА_11 », з клієнтами ОСОБА_12 для розпусти, яким остання за грошову винагороду надала сексуальні послуги. При цьому, МЕЛЬНИК та ОСОБА_20 безоплатно відпускали її з робочої зміни до приміщення саун розважального закладу «Корвет», де вона надавала такі послуги за грошову винагороду, порядок нарахування та здійснення якої наведений вище. Як при цьому уточнила свідок, вона в ОСОБА_12 пропрацювала лише місяць і звільнилися за власним бажанням, надання послуг сексуального характеру в її обов`язки танцівниці не входило, як правило, ініціатором отримання таких послуг був клієнт ОСОБА_12 , їх вона надавала добровільно і за власним бажанням, залишаючи за собою право вибору, будь-якого примусу, втягнення чи втручання в такі її дії чи їх забезпечення з боку обвинувачених вона не зазнавала, жодна інша особа до процесу розрахунку з нею за такі послуги також причетна не була, готівку ніхто їй не пропонував, шампанське офіційно придбавалося клієнтом у барі ОСОБА_12 згідно прейскуранту, їй не відомо, щоб адміністратори отримували за це винагороду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що офіційно влаштувалась танцівницею в ОСОБА_25 з 2012 року, 21 листопада 2014 року, приблизно у період часу з 22 по 24 годину вона, ОСОБА_7 , працюючи адміністратором Клубу, дізнавшись від неї, КУЛІВНИК, та іншої танцівниці про те, що вони погодилися на прохання клієнтів ОСОБА_12 ЗАКАЛЮЖНОГО та ОСОБА_23 надати їм послуги сексуального характеру за грошову винагороду, безоплатно звела та в подальшому відпустила її разом з іншою танцівницею з робочої зміни до сауни розважального закладу «Корвет» для надання вказаним особам послуг сексуального характеру за грошову винагороду, яка включалася у завищену вартість шампанського з асортименту бару ОСОБА_12 . Під час перебування з клієнтами в сауні вони всі разом були затриманні працівниками міліції, які проводили обшук.

Як також уточнила свідок: - коли вона цікавилася в ОСОБА_7 - чи будуть присутні в її обов`язках надання сексуальних послуг клієнтам, та відповіла, що цього не передбачено, але якщо є бажання, це її особиста справа, оскільки за це ніяких заохочень не буде, і таке правило було однакове для всіх танцівниць; - послуги сексуального характеру вона надавала добровільно і за власним бажанням, залишаючи за собою право вибору, будь-якого примусу, втягнення чи втручання в такі дії чи їх забезпечення з боку обвинувачених вона не зазнавала; - їй не відомо, щоб винагороду за надані дівчатами сексуальні послуги отримували й адміністратори; - шампанське офіційно придбавалося клієнтом у барі ОСОБА_12 , а гроші їй виплачувалися за програмою «консумації», не залежно від того, з якою саме метою вказане шампанське придбавав клієнт, у даному випадку 50/50.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 дав аналогічні показанням свідка ОСОБА_14 показання про обставини свого знайомства з останньою в ОСОБА_12 з приводу надання нею послуг сексуального характеру за грошову винагороду, уточнивши, що: - він та ОСОБА_27 на добровільних засадах дали згоду на викриття проституції в ОСОБА_12 ; - саме він був ініціатор розмови з КУЛІВНИК та іншою дівчиною танцівницею ОСОБА_12 про можливість одержання такого роду послуг, вже діючи при цьому під контролем міліції; - в процесі їх домовленої треті особи участі не приймали; - дівчата повідомили, що для надання таких послуг треба придбати на барі дві пляшки шампанського і оплатити сауну; - оплата за дві пляшки шампанського проводилася з через касу бару грошима, які були раніше ідентифіковані в міліції як предмет контрольованої закупки; - під час перебування в сауні вони з дівчатами були затриманні особами, які проводили обшук.

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , крім того що повністю узгоджуються між собою в деталях, з показаннями свідка « ОСОБА_11 » по суті, також підтверджуються і даними, які містять досліджені в судовому засіданні:

-Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 листопад 2014 року, за яким ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_7 як чергового адміністратора ОСОБА_12 в ніч з 21 на 22 листопада 2014 року та ОСОБА_29 як адміністратора ОСОБА_12 (а. 79-86);

-Протокол за результатами проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину від 26 листопада 2014 року, акти огляду осіб від 21 листопада 2014 року, протоколи обшуку в приміщенні ОСОБА_12 від 22 листопада 2014 року та огляду вилучених під час обшуку предметів від 12 грудня 2014 року (а. 91-110; 145-158), за якими під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування його обстановки із використанням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів гр-нам ОСОБА_17 та ОСОБА_27 , які дали добровільну згоду на участь в цій дії, були видані кожному по 4 000 грн в купюрах по 200 грн, тобто по 20 таких купюр відповідної серії та номеру, частину з яких ЗАКАЛЮЖНИЙ та ОСОБА_23 у вечорі 21 листопада 2014 року витратили в Клубі, оплачуючи рахунок з бару, замовлену сауну та послуги сексуального характеру з боку танцівниць Клубу шляхом придбання двох пляшок шампанського кожна за 2 100 грн, які були виявлені під час обшуку в кімнаті сауни розважального закладу «Корвет» в присутності ЗАКАЛЮЖНОГО, ОСОБА_23 та танцівниць Клубу, серед яких була КУЛІВНИК, а у барі ОСОБА_12 в присутності адміністратора МЕЛЬНИК та бармена ОСОБА_30 з каси була вилучена готівка, в тому числі купюри номіналом по 200 грн, які раніше були вручені ОСОБА_31 та ОСОБА_23 для проведення негласної слідчої дії.

У судовому засіданні обидві обвинувачені під час дослідження вказаних доказів показали, що ОСОБА_14 та інша танцівниця ОСОБА_12 за власним бажанням перебували в сауні для надання послуг сексуального характеру, які були оплачені придбанням через касу бару ОСОБА_12 двох виявлених під час обшуку 22 листопада 2014 року пляшок шампанського.

Крім того, показання вказаних вище свідків знайшли своє повне підтвердження і під час дослідження судом в порядку ст. 358 КПК України даних, які були одержані за результатами проведення комплексу негласних слідчих розшукових дій, зокрема даних, які містять досліджені судом протоколи про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номерами мобільних телефонів, якими користувалися обвинувачені ОСОБА_7 (…-238) та ОСОБА_8 (…-267) за результатами проведення негласних слідчих дії від 13 листопада та 29 грудня 2014 року (а. 111-144), на яких зафіксована фонограма телефонних розмов за період з 09 листопада по 04 грудня 2014 року як між обвинуваченими, так і з танцівницями та іншими співробітниками ОСОБА_12 , окремими клієнтами останнього, під час яких, ідентифікуючи себе за іменами та як адміністратори ОСОБА_12 , обидві обвинувачені не тільки виявляють обізнаність з тим, що окремі танцівниці ОСОБА_12 надають сексуальні послуги клієнтам ОСОБА_12 , отримуючи оплату, однаково в кожному такому випадку пов`язану з реалізацією шампанського в барі ОСОБА_12 («… ОСОБА_32 йому сподобалась, взяв на 4 пляшки…; …отпустила девочку, шампанськое уже на баре стоит…; …осталась на вторую бутылочку…; …был двіж, 10 пляшок на барі продали…; …мы идем в джакузи, они уже оплатили шампанское…» тощо), а й активно зводять клієнтів Клубу та танцівниць для розпусти, обговорюючи окремі деталі таких зустрічей та їх тривалість («…Элла не подошла, пришлось говорить Алене, ОСОБА_33 ему понравилась…; …приехал клиент, ему нужна новая девочка…; …он хочет чего-то новенького, Лолу может…» тощо), а після обшуку в ніч 22 листопада 2014 року обговорюють деталі раніше спільно вчинених протиправних дій такого характеру і розробляють спільну лінію захисту.

Оцінюючи на предмет допустимості, належності та достовірності фактичні дані, що містять всі вказані протоколи негласних слідчих дій, суд приймає до уваги те, що об`єктивно задокументований зміст розмов обох обвинувачених, які містять вказані вище протоколи про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, повністю узгоджуються між собою, в тому числі за часом та місцем подій, які в них зафіксовані, умовами їх перебігу за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , і мають взаємодоповнюючий характер з даними, які були одержані оперативним шляхом під час контролю за вчиненням злочину, розкриваючи до деталей характер спільних дій вказаних осіб як учасників заздалегідь погодженого між ними звідництва для розпусти. Всі вказані негласні слідчі дії проведені та їх результати зафіксовані у спосіб, порядок та з підстав, передбачених процесуальним законодавством, відтак сумнівів у достовірності, належності та допустимості цих доказів у суду не виникає.

Суд відхиляє як надумані сумніви сторони захисту про належність вказаних вище номерів мобільних телефонів обвинуваченим, оскільки ці сумніви спростовані показаннями свідків « ОСОБА_11 » та ОСОБА_14 , які їх ідентифікували як належні саме обвинуваченим, відповідно (…-238) ОСОБА_7 та (…-267) - ОСОБА_34 .

На погоджений між собою характер дій обох обвинувачених з приводу звідництва для розпусти об`єктивно вказує спільний і однаковий в різний час і не залежно від зміни адміністратора порядок проведення розрахунку з різними танцівницями за надані ними послуги сексуального характеру, якого ретельно притримувалися обидві обвинувачені.

Отже, оцінюючи показання обох обвинувачених та всіх вказаних вище свідків на предмет достовірності суд визнає щирими та достовірними показання свідків « ОСОБА_11 », ОСОБА_14 та ОСОБА_28 , оскільки ці особи, не маючи підстав для оговору обвинувачених, дали послідовні та узгоджені між собою, а також з іншими наведеними вище документальними доказами показання, а тому суд саме їх кладе в основу свого рішення, критично оцінюючи показання обох обвинувачених в тій частині, в якій вони суперечать показанням вказаних свідків, в тому числі і щодо нібито пасивного характеру їх дій по відношенню до розпусних дій танцівниць Клубу.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що у період часу жовтень листопад 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи адміністраторами Клубу в приміщенні розважального закладу «Корвет» (м. Київ вул. Максима Залізняка, 3), діючи групою осіб за попередньою змовою, безоплатно вчиняли звідництво осіб жіночої статі - танцівниць Клубу з його клієнтами для надання за грошову винагороду послуг сексуального характеру, тобто для розпусти. Зокрема, конкретно ці їх спільні дії виразилися у звідництві для розпусти танцівниці Клубу « ОСОБА_11 » - у жовтні 2014 року та танцівниць Клубу ОСОБА_14 та іншої особи - 21 листопада 2014 року , приблизно у період часу з 22 по 24 годину, з клієнтами Клубу.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися у вчиненні за попередньою змовою групою осіб сутенерства та втягнення осіб в зайняття проституцією, тобто кожна у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 303 КК України, вчиненому за таких обставин, як вказано в обвинувальному акті. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді адміністратора ОСОБА_12 за попередньою змовою разом з іншими особами, починаючи з 2011 року і по теперішній час вчиняли сутенерство, чим забезпечували зайняття проституцією третіх осіб, при цьому за невстановлених обставин вирішили вчиняти звідництво клієнтів з особами, які займаються проституцією. У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою разом з іншими особами схилили осіб жіночої статі, які працювали в Клубі танцівницями, надавати клієнтам послуги сексуального характеру за грошову винагороду, при цьому підшукували та винаймали на роботу танцівниць привабливої зовнішності, роз`ясняли їм умови роботи, зазначаючи можливість надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду відвідувачам Клубу. З метою контролю цієї діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою разом з іншими особами складали графік виходу на роботу танцівниць, контролювали їх роботу, час перебування з клієнтами та вели облік зароблених ними внаслідок надання таких послуг грошових коштів та виплачували їм за це зарплату.

Разом з тим, під час судового розгляду наданими доказами сторона обвинувачення не довела того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 займалися звідництвом у період часу, який передує жовтню 2014 року, здійснювали з метою отримання матеріальної вигоди чи з інших корисливих мотивів контроль за наданням послуг сексуального характеру, вели облік зароблених у такій спосіб коштів та виплачували саме за таку діяльність зарплату в контексті забезпечення заняття проституцією, що є конститутивною ознакою сутенерства (примітка 1 до ст. 303 КК України), а припущення з цього приводу суд відхиляє, керуючись вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України.

Крім того, за змістом ст. 303 КК України відповідальність за цією статтею Особливої частини КК України настає за втягнення повнолітньої особи в заняття проституцією, здійснене виключно у криміналізований спосіб: обману; шантажу; використання уразливого стану потерпілої особи або із застосуванням чи погрозою застосування насильства (фізичного або психічного). Натомість, сформульоване і підтримане прокурором обвинувачення не містить посилання на вказані обов`язкові, хоча й альтернативні між собою ознаки об`єктивної сторони даного злочину через таку форму його вчинення як втягнення особи в зайняття проституцією. Не має посилання на такі ознаки і серед встановлених прокурором фактичних обставин даного провадження.

Суд, дотримуючись принципів презумпції невинуватості та диспозитивності, закріплених відповідно в ч. 4 ст. 17 та ч. 3 ст. 26 КПК України, тлумачачи всі сумніви на користь обох обвинувачених, визнає щирими, відтак достовірними їх показання, які також повністю підтвердили свідки « ОСОБА_24 », ОСОБА_14 та ОСОБА_26 зокрема про те, що: - послуги сексуального характеру за винагороду танцівниці ОСОБА_12 надавали виключно за власним бажанням, погоджуючись на пропозицію клієнтів Клубу та маючи при цьому реальну можливість її відхилити без будь-яких негативних наслідків для себе з боку МЕЛЬНИК та ВОЛОБУЄВОЇ чи адміністрації ОСОБА_12 ; - приймаючи рішення про надання таких послуг танцівниці ОСОБА_12 не перебували під обманом, шантажем, утиском у зв`язку з їх можливим уразливим станом, до них не застосовувалося та не висловлювалися погрози застосування насильства (фізичного або психічного); - обвинувачені не схиляли танцівниць надавати клієнтам послуги сексуального характеру за грошову винагороду, тим більше не стимулювали їх на заняття такою діяльністю і самі не отримували матеріальної вигоди за результатами такої діяльності, і вказані обставини не спростовані жодним наданим стороною обвинувачення доказом, як правильно звернув увагу на це захист обох обвинувачених.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_35 бармени Клубу, кожна окремо показали, що їм не відомо, щоб хтось схиляв танцівниць Клубу до заняття проституцією, останні отримували заробіток виключно через касу бару за підсумками зміни і така винагорода складалася в тому числі з коштів, які належали дівчині за офіційно запровадженою в Клубі програмою «консумації», до цінової політики закладу бармен та адміністратор відношення не має, вартість страв та напоїв зазначається в меню, яке складається адміністрацією закладу, всі розрахунки за ним відбуваються із застосування касового апарату, шампанське офіційно придбавалося клієнтом у барі Клубу, а гроші за це дівчатам виплачувалися за програмою «консумації» не залежно від того, з якою саме метою вказане шампанське придбавав клієнт, їм не відомі випадки заняття співробітниками Клубу проституцією, факти оплати такої діяльності та випадки виплати винагороди за надання приміщення для надання послуг сексуального характеру.

Суд також приймає до уваги те, що саме по собі підшукування (відбір) та влаштування на роботу до Клубу танцівниць привабливої зовнішності, контроль за їх роботою та виплата зарплати не становить ознак як сутенерства, так і втягнення осіб в зайняття проституцією. Роз`яснення ж танцівницям ОСОБА_12 з боку обох обвинувачених самої можливості надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду відвідувачам ОСОБА_12 без мети наживи і в умовах, коли цим питанням цікавляться самі танцівниці, маючи намір займатися такою діяльністю, не містить ознак сутенерства, оскільки цілком охоплюється звідництвом з метою розпусти і саме з таким наміром, як фактично випливає з висунутого прокурором обвинувачення та встановлено судом під час судового розгляду, вирішили діяти обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сутенерство, а так само втягнення осіб в зайняття проституцією як спільно, так і самостійно не вчиняли, висунуте їм обвинувачення у вчиненні таких дій суд вважає недоведеним з наведених вище мотивів, а тому дії обох обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , які полягали у звідництві для розпусти належить перекваліфікувати в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України з ч. 2 ст. 303 на ч. 1 ст. 302 КК України.

У зв`язку з викладеним суд виключає з обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_19 як недоведені наступні фактичні обставини, а саме про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб: - займалися сутенерством та втягненням осіб в зайняття проституцією; - схилили осіб жіночої статі надавати послуги сексуального характеру за грошову винагороду; - контролювали надання особами жіночої статі надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, вели облік зароблених внаслідок надання таких послуг грошових коштів та виплачували таким особам зарплату за ці надані послуги; - займалися звідництвом для розпусти у період часу з 2011 року по вересень 2014 року (включно).

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає в межах пред`явленого прокурором обвинувачення доведеним, що у період часу жовтень листопад 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи групою осіб за попередньою змовою, безоплатно вчиняли в приміщенні розважального закладу ( АДРЕСА_5 ) звідництво для розпусти, а тому ці дії обох обвинувачених, кожної окремо, в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України суд перекваліфіковує з ч. 2 ст. 303 КК України на ч. 1 ст. 302 КК України.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_36 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує кожній окремо ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про їх особу, кожної окремо, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, ні в чому протизаконному замічені не були, характеризуються позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, на даний час не працевлаштовані, а МЕЛЬНИК - заміжня. Обставин, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, не встановлено. Обставиною, що обтяжує їм покарання, суд визнає вчинення ними злочину за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, встановлені дані про особу обох обвинувачених, їх вік та інші вказані вище обставини справи, суд визнає можливим призначити їм обом кожному окремо мінімальне за своїм видом покарання у виді штрафу в максимальних межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 302 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх, кожної окремо, виправлення та попередження вчинення ними та іншими особами нового злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_37 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України, за якою призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

ОСОБА_38 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України, за якою призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази ноутбук «HP Pavilion dv5», журнали, чеки, ксерокопії паспортів та особисті речі громадян, які зберігаються в кімнаті речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві після набрання вироком законної сили передати належним володільцям; чорнові записи знищити; гроші (купюри номіналом кожна по 200 грн відповідних серій та номерів т. 1 а. 146-147), які були вилучені під час обшуку 22 листопада 2014 року і одержані наслідок вчинення злочину конфіскувати; гроші т. 1 а. 146-147, які були вилучені під час обшуку 22 листопада 2014 року і не одержані наслідок вчинення злочину повернути належному володільцу.

Заходи забезпечення після набрання вироком законної сили скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_39