пр. № 1-кс/759/1707/14
ун. № 759/8544/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 , погоджено старшим прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва юристом 2 класу ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003810 від 05.05.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2014 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло зазначено клопотання про накладення арешту на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтоване наступним:
13.05.2009 р., ОСОБА_5 працюючи, згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 р., на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері, який знаходився в офісному приміщенні розташованому за адресою АДРЕСА_2 , відомий йому пароль входу до програми Клієнт Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ, через локальну мережу «Інтернет», до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» , в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 , готівкові кошти в розмірі 40 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд,.
Крім того, 02.07.2009 р., ОСОБА_5 , здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 40 000 грн. , 03.11.2009 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 40 000 грн., 08.12.2009 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 35 000 грн. , 17.12.2009 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн., 08.02.2010 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн., 09.03.2010 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн., 26.03.2010 р. ОСОБА_5 здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в загальному розмірі 275 000 грн.
12.05.2014 р. ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст.191 КК України.
В ході розслідування, на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що до об`єктів нерухомого майна, а також показів підозрюваного, встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В ході розслідування провадження цивільний позов заявлений не був, однак ТОВ Фірма «С.М.К.» заявило клопотання про арешт майна ОСОБА_5 .
Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на квартиру досудове розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене.
Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної та іншого власників майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З наданого слідчим клопотання і доданих документів вбачається, що ОСОБА_5 з наданої суду інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.05.2014 р., ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_3 , на праві приватної власності але на зазначену квартиру згідно з Постановою К/С №18-00416 від 27.10.2009 р. СУ ГУМВС України в м. Києві вже накладено арешт за №9187910.
За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення повторного арешту на майно, власником якого є ОСОБА_5 .
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
При розгляді клопотання, слідчому судді не надано жодного доказу щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України.
В силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Проте, на даний час цивільного позову в кримінальному провадженні не подано, санкція ч. 3 ст. 190 КК України не передбачає конфіскації майна, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
В силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.
Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1