УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3742/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Несолонь,
Новоград Волинського району Житомирської
області, громадянина України, зареєстрованого за
АДРЕСА_1 , проживаючого в
АДРЕСА_2 , інваліда 2-ї групи з
онкозахворювання, не судимого,-
засуджено за ст. 125 ч.1 КК України - до сплати штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн..
Відповідно п.1 ч.1 ст. 49 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.
Згідно змісту вироку суду, 17.08.2012 року, близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше знайомого ОСОБА_9 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт в ході якого, ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підняв дерев`яну швабру та кинув її в сторону ОСОБА_9 , який в цей час знаходився на відстані близько 5 метрів від нього.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 умисно спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_9 у вигляді садна на чолі, синця та садна на лівому плечі, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 578 від 14.03.2013 року відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року в частині, що стосується стягнення моральної шкоди і постановити новий, яким у цивільному позові щодо стягнення коштів з нього на користь ОСОБА_9 відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вирок в частині часткового задоволення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. прийнятий з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до необґрунтованого призначення судом моральної шкоди.
Апелянт зазначає, що суд прийняв як незаперечний доказ його вини у вчиненні злочину відносно ОСОБА_9 лише покази його свідків, одним з яких був ОСОБА_10 , але при цьому не врахував, що саме ОСОБА_10 умисно завдав йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я, за скоєння злочину ОСОБА_10 позбавлено волі на 1 рік 6 місяців ( вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04.03.2015 року).
Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 стверджує, що тривалий час не міг працювати та заробляти гроші на прожиття. Доказів перебування на лікарняному і понесення витрат на лікування ОСОБА_9 не надав. Стверджуючи про втрату працездатності ОСОБА_9 не надав доказів порушення функцій його органів, спричинених діями ОСОБА_7 ..
Також ОСОБА_9 не пояснив, а суд першої інстанції навіть не намагався вияснити, де і на якій посаді він працював до інциденту, який стався по місцю його постійного проживання 17 серпня 2012 року, і чи працював він де-небудь взагалі. Не надано доказів того, що ОСОБА_9 намагався працевлаштуватися після 17.08.2012 року, але через декілька подряпин йому було відмовлено у прийнятті на роботу.
ОСОБА_9 стверджує, що через дві подряпини розміром 19х5мм та 4х1 мм (які він невідомо де міг отримати) погіршився його зір та постраждала гідність. Доказів погіршення зору та причинного зв`язку між погіршенням зору і його діями не надано.
Апелянт зазначає, що переконання суду в тому, що він завдав ОСОБА_9 моральних страждань не ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Оскільки судовий розгляд в суді першої інстанції був неповним, то судом не досліджено висновок експерта від 12.03.2013 року № 578 про результати судово-медичної експертизи ОСОБА_9 та акт судово-медичного обстеження № 3010 за серпень 2012 року, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлені на чолі садна розміром 1,9х0,5 см та 0,4х0,1 см та синець на плечі розміром 1,2 х 0,6 см. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_9 не виявлено. Тобто, суд, на думку ОСОБА_7 , замість конкретного визначення ушкоджень, обмежився лише їх узагальненням легкі тілесні ушкодження. Поза увагою суду залишився висновок експерта про те, що травмуючим впливом могла бути дерев`яна палиця, не виключено 17.08.2012 року, тобто у висновку експерта припущення, а не ствердження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2015 року та закрити провадження, у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого. У задоволенні цивільного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що даний вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки мала місце неповнота судового розгляду, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність.
На думку апелянта, неповнота судового розгляду полягає в тому, що і досудовим слідством і судом було безпідставно відхилено неодноразове клопотання захисту про проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, під час якого можна було б з`ясувати чи міг обвинувачений з того місця і з того положення, в яких він знаходився, докинути палку від швабри до потерпілого. В той же час, слідчий експеримент за участю потерпілого було проведено та його протокол надано суду в якості доказу. Цей факт свідчить про однобічність, обвинувальний характер та упередженість як досудового так і судового слідства.
Крім того, судом було відхилено клопотання захисту про долучення до матеріалів провадження свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_11 .
Апелянт зазначає, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження виявляється в тому, що висновок суду про обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України ґрунтується на припущеннях та не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Висновок суду ґрунтується на показах, які не узгоджуються між собою, є протирічними та висловлювались свідками та потерпілим непослідовно, не у вільній розповіді, а з численними підказками з залу свідка ОСОБА_12 та навідними питаннями представника потерпілого, що забороняється під час прямого допиту.
На думку апелянта, що стосується медичних документів, на які посилається суд, необхідно зазначити, що судово-медичне обстеження №310, на підставі якого була проведена експертиза, було здійснено 20.08.2012 року об 11 год. 45 хв. Тоді як подія, у якій обвинувачується ОСОБА_7 , відбулася 17.08.2012 року близько 10 год. 30 хв. Тобто медичне обстеження відбулося лише через 3 доби після ніби то нанесення удару ОСОБА_13 . А експертиза взагалі через 7 місяців.
Також захисник вважає, що не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що обвинувачений не діяв в цілях необхідної оборони, кидаючи палку. Цей висновок, на думку апелянта, не узгоджується з показами свідків про те, що кидаючи палку, обвинувачений перебував в позі напівсидячи, упершись на собачу будку.
Що стосується цивільного позову, апелянт вважає, що судом безпідставно задоволено його, оскільки вину обвинуваченого не доведено, потерпілим не надано жодного доказу отримання ним моральної шкоди і обґрунтування моральних страждань через одну подряпину та два садн
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задовольнити частково з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколом огляду місця події від 22.08.2012 року, актом судово-медичного обстеження № 3010 від 20.08.2012 року, висновком експерта № 578 від 14.03.2013 року, встановлено, що при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на чолі, синця та садна на лівому плечі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючими поверхнями, від 2-х травмуючих впливів, якими могла бути дерев`яна палиця тощо, не виключно 17.08.2012 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зібрані по справі докази та правильно встановив фактичні обставини, згідно яких дійсно 17.08.2012 року, близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше знайомого ОСОБА_9 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт в ході якого, ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підняв дерев`яну швабру та кинув її в сторону ОСОБА_9 , який в цей час знаходився на відстані близько 5 метрів від нього, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Вищезазначене також частково підтверджується показами самого ОСОБА_7 , згідно яких дійсно під час виниклого конфлікту з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 17.08.2012 року він кидав у напрямку ОСОБА_9 дерев`яну швабру. Які конкретно тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_9 йому не відомо.
Згідно досліджених письмових матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 під час проведення судово-медичної експертизи надавав пояснення щодо обставин та причин отримання ним тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 .. Зазначені обставини потерпілий ОСОБА_9 підтвердив під час допиту в якості потерпілого на досудовому слідстві, а також і в суді першої інстанції.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України.
Доводи захисника ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки мала місце неповнота судового розгляду, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які, у свою чергу, були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Зазначеним доказам надана правильна оцінка та вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 правопорушення.
Як убачається з наданих та досліджених судом доказів, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 17.08.2012 року він разом з ОСОБА_10 перебував на земельній ділянці в АДРЕСА_3 , де встановлювали паркан зі сторони сусіда ОСОБА_7 , що проживає у кв. АДРЕСА_4 того ж будинку. В цей час до них підійшов сусід ОСОБА_7 , який почав з ними словесний конфлікт. Після цього ОСОБА_7 повернувся на свою земельну ділянку та почав кидати в їхню сторону різні предмети, а саме дерев`яну швабру, спричинивши тілесні ушкодження. Саме ОСОБА_7 перший заподіяв йому тілесні ушкодження, кинувши йому в обличчя швабру.
Допитаний як під час досудового слідства так і під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 не визнав. Пояснив, що конфлікт між ним та ОСОБА_9 триває значний проміжок часу та ОСОБА_9 вже засуджувався Корольовським районним судом м. Житомира за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
У той же час, допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили, що саме ОСОБА_7 в ході конфлікту першим розпочав кидати в сторону ОСОБА_9 та ОСОБА_10 різні предмети. В тому числі кинув швабру в ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.
Також свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтвердили, що були свідком конфлікту, який мав місце 17.08.2012 року, в ході якого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 побили ОСОБА_7 .. Під час конфлікту ОСОБА_7 кинув у ОСОБА_9 швабру, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_9 , у свою чергу, спільно з ОСОБА_10 побили ОСОБА_7 , спричинивши йому середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Зазначені покази узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 3010 від 20.08.2012 року, згідно якої дійсно17.08.2012 року, близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , де під час побутової сварки спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я садна на чолі, синець та садна на лівому плечі, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючими поверхнями, від 2-х травмуючих впливів, якими могла бути дерев`яна палиця тощо.
Також, під час огляду місця події від 22.08.2012 року встановлено, що була оглянута ділянка місцевості по АДРЕСА_5 , де на землі було виявлено частину дерев`яної віконної рами, частина дерев`яного паркану та дерев`яна швабра. Присутній при цьому ОСОБА_10 пояснив, що саме предметом у виді дерев`яної швабри ОСОБА_7 під час конфлікту спричинив потерпілому ОСОБА_9 17.08.2012 року легкі тілесні ушкодження який мав місце.
Вищезазначеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції надав вірну оцінку, здійснивши правильні юридичні висновки, які є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані
А тому, посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що суд першої інстанції взяв до уваги лише покази потерпілого та свідка ОСОБА_10 , які зацікавлені в наслідках вирішення даної справи, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_9 , легких тілесних ушкодження, а саме у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.
Посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що вирок суду першої інстанції винесено без врахування дійсних обставин справи, є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені будь-якими даними та переконливими доказами.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винної особи, а також обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2-ї групи.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Що стосується викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 мотивів відносно стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.
У той же час, приймаючи до уваги фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його тяжкість та суспільну небезпеку, а також і характеристики особи ОСОБА_7 , приймаючи до уваги наявність вчиненого щодо нього з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неправморіних дій, у цей же час і у цьому ж місці, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України необґрунтовано визначив досить значний розмір моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 у сумі 3000 грн..
З таким висновком суду апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 носили не зухвалий характер, оскільки конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник на грунті особистих неприязних відносин, що тривають значний проміжок часу.
Потерпілий ОСОБА_9 , спільно з іншою особою ОСОБА_10 , використовуючи досить незначний привід, 17.08.2012 року фактично першими спровокували бійку та, маючи значну перевагу у фізичній силі, спричинили ОСОБА_7 середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, за що обидва були засуджені вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19.12.2014 року за ст.ст. 122 ч.1, ст. 125 ч.2 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 04.03.2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без зміни ( а.с. 88-92).
Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 вказаних обставин належним чином не врахував, як належним чином і не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, має інвалідність 2-ї групи з онкозахворювання, тяжко хворіє, потребуючи постійного прийому досить дорогих ліків, розмір його пенсії є незначним та складає близько 1100 гривень.
У свою чергу, отримані потерпілим ОСОБА_9 тілесні ушкодження є незначними та не потягли будь-якого розладу здоров`я, а самі протиправні дії ОСОБА_7 тривали досить короткий проміжок часу.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених даних та обставин справи, характеру, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та виниклих у зв`язку з цим наслідків, апеляційний суд вважає за необхідне, частково задовольняючи апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 , зменшити розмір стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_9 з 3000 грн. до 1500 гривень.
З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги те, що вирок суду першої інстанції обґрунтований на повно зібраних та всебічно досліджених доказах, які вірно оцінені з відповідною кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року та закриття провадження за ст. 125 ч.1 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, вважаючи доводи захисника ОСОБА_8 у цій частині необґрунтованими.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.
Зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 з 3000 ( трьох тисяч) гривень до 1 500 ( однієї тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.

Судді: