Справа № 466/5787/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/779/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 в порядку ст. 81 КК України звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він відбув 2/3 строку покарання, зразковою поведінкою довів своє виправлення, разом з тим в установі відсутні умови для праці та отримання заохочень, а ставлення представників пенітенціарної служби є упередженим.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання 17 липня 2013 року; кінець строку відбування покарання 17 липня 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання від 23 липня 2015 року засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить клопотання задовольнити та застосувати щодо нього ст. 81 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду є неправомірним, оскільки підставами для його прийняття є накладення на нього стягнення та відсутність заохочень, що не відповідає дійсності. За весь час відбування покарання жодних стягнень не застосовувалось, 17 липня 2015 року він відбув 2/3 строку покарання та отримав право на умовно-дострокове звільнення, однак 20 липня 2015 року було складено рапорт, а 23 липня 2015 року призначено дисциплінарне стягнення без з`ясування обставин. Посилання суду на відсутність заохочень є недостовірним, оскільки йому була оголошена усна подяка за поліпшення житлово-побутових умов засуджених. Судом були відхилені клопотання про допит начальника відділення № 8 Купріяна, який оголошував подяку та ОСОБА_8 , який складав протокол, що має важливе значення для ухвалення законного та справедливого рішення. Крім того, в установі ЛВК № 30 відсутні умови для праці та отримання заохочень.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідні роз`яснення містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Районний суд, дослідивши матеріали справи обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно вказав, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2010 року вже звільнявся умовно-достроково, за час відбування покарання в Личаківській ВК № 30 допустив одне порушення вимог режиму утримання за що на нього накладено дисциплінарне стягнення, адміністрацією установи не заохочувався, що не свідчить про його виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованими та безпідставними, а тому до уваги колегією суддів не беруться.
Враховуючи тяжкість злочину, за який засуджено ОСОБА_7 , обставини та наслідки його вчинення, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини проти власності, був звільнений умовно-достроково, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не має.
За таких обставин ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 серпня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4