У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6
та засудженихОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 лютого 2016 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2015 року.
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено: - за ч. 3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_7 остаточно призначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено: - за ч. 3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_8 остаточно призначено 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.
Стягнуто ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 судові витрати за проведення експертиз.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без зміни. Цей же вирок щодо ОСОБА_9 скасовано, а кримінальну справу та апеляційне провадження щодо нього закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року у зв`язку зі смертю останнього.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочинів за таких обставин.
30 січня 2011 року, приблизно о 17 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись за місцем проживання по АДРЕСА_1 , взявши пістолет «ПГШ-790» та набої до нього, з метою вчинення розбійного нападу, на автомобілі «Ауді 100» під керуванням ОСОБА_7 прибули до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_10 » по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 залишився в автомобілі слідкувати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_9 проник у приміщення магазину, направив на продавця ОСОБА_11 пістолет, що був сприйнятий останньою як вогнепальна зброя, з погрозою його застосування здійснив постріл в приміщенні магазину, після чого заволодів грошима в сумі 5050 грн., заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого вони з ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.
31 січня 2011 року, приблизно о 18 год., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою вчинення розбійного нападу приїхали на автомобілі «Ауді 100» до продуктового магазину № НОМЕР_1 «КТП Продторг» по вул. Київській, 47 в с. Катюжанка Вишгородського району, де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишилися в автомобілі слідкувати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_9 проник у приміщення магазину, направив на продавця ОСОБА_12 пістолет «ПГШ-790», що був сприйнятий останньою як вогнепальна зброя, з погрозою його застосування здійснив кілька пострілів в приміщені магазину, після чого заволодів грошима в сумі 195 грн. та пляшкою горілки, заподіявши підприємству «КТП Продторг» матеріальну шкоду на загальну суму 255 грн. 79 коп., після чого вони разом залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Цього ж дня ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після вчинення розбійного нападу на продуктовий магазин № 38 «КТП Продторг», знаходячись в АДРЕСА_3 за аналогічних обставин вчинили розбійний напад на продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_14 та заволоділи грошима в сумі 685 грн., заподіявши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця події разом зникли, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд
18 лютого 2011 року, приблизно о 19 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після вживання спиртних напоїв, з метою вчинення розбійного нападу взяли пістолети «ПГШ-790» та «Arminiushw4» з набоями до них, на автомобілі «Ауді 100» під керуванням ОСОБА_7 прибули в смт. Димер Вишгородського району до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_16 » по АДРЕСА_4 , де останній залишився спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли до магазину і погрожуючи зброєю продавцю ОСОБА_17 та здійснюючи постріли в приміщені магазину, заволоділи грошима в сумі 2500 грн. та іншим майном, чим заподіяли ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 2642 грн., після чого з місця події разом зникли, розпорядившись викраденими коштами та майном на власний розсуд.
23 лютого 2011 року, приблизно о 18 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після вживання спиртних напоїв, з метою вчинення розбійного нападу взяли вдома за місцем проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_7 пістолети «ПГШ-790» та «Arminius hw4» з набоями до них, на автомобілі «Ауді 100» прибули до продуктового магазину № НОМЕР_2 «КТП Продторг» по вул. Шевченка, 4-а в с. Рови Вишгородського району, де за аналогічних обставин вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_18 , під час якого заволоділи грошима та іншим майном, заподіявши підприємству «КТП Продторг» матеріальну шкоду на загальну суму 2950 грн. 47 коп.
При вчиненні розбійних нападів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 використовували пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 , що є короткоствольною вогнепальною зброєю, який в кінці грудня 2010 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 без передбаченого законом дозволу придбали у невстановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який в подальшому зберігали в автомобілі «Ауді 100» та в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .
В січні 2011 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи за взаємною згодою між собою, з метою забезпечення боєприпасів до пістолета «ПГШ-790» у невстановленої слідством особи, яку ОСОБА_8 знайшов у мережі «Інтернет», а ОСОБА_9 домовився про купівлю по мобільному телефону, незаконно придбали набої до нього через поштове відділення ТОВ «Нова Пошта» по вул. Бережанській, 9 в м. Києві.
23 лютого 2011 року пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 та 19 набоїв калібру 9 мм були вилучені працівниками міліції під час огляду автомобіля «Ауді 100», яким керував ОСОБА_7 .
Крім того, протягом серпня-вересня 2010 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_19 заволоділи його грошовими коштами на загальну суму 6200 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, склало 48918 грн., завдавши потерпілому значної матеріальної шкоди.
22 січня 2011 року, приблизно о 5 год., ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідства особою, повторно, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport 3.OL-R», заподіявши потерпілому ОСОБА_20 велику матеріальну шкоду на загальну суму 192832 грн. 60 коп.
У касаційних скаргах та доповненнях до них:
засуджений ОСОБА_7 просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на нове розслідування або новий судовий розгляд, посилаючись на те, що під час досудового слідства було порушено його право на захист, оскільки він не був забезпечений захисником з моменту затримання, його було обмежено в часі на ознайомленням з матеріалами справи, чим були порушені вимог статей 218-220 КПК України; явки з повинною він написав під психологічним та фізичним тиском з боку працівників міліції. Вважає, що його необгрунтовано засуджено за ст. 263 КК України, оскільки пістолет «ПГШ-790» належав ОСОБА_21 . Він також заперечує обвинувачення у незаконному поводженні з набоями та вчинення розбою у продуктовому магазині № 14 «КТП Продторг» с. Рови Вишгородського району, посилаючись на те, що з ОСОБА_8 в той час знаходився в с. Ровжі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння. Крім того вважає, що судом не враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: наявність на його утриманні малолітньої дитини, яка є інвалідом дитинства, а також те, що до затримання він працював та є учасником бойових дій в Афганістані; у доповненнях до своєї касаційної скарги засуджений ОСОБА_7 просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення та звільнити його з-під варти у залі суду, оскільки строк попереднього ув`язнення є рівним призначеному покаранню;
засуджений ОСОБА_8 просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на нове розслідування або закрити за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Оспорюючи висновки суду про винність за ч. 1 ст. 263 КК України вказує, що пістолет належав ОСОБА_22 , а відремонтував його та користувався ОСОБА_9 . Також посилається на те, що в базі ТОВ «Нова Пошта» відсутні дані про отримання ним і ОСОБА_23 будь-яких поштових відправлень. Вказує, що до незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_20 він відношення не має і докази його винності у вчиненні цього злочину в судових рішеннях відсутні. Кваліфікацію своїх дій за ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 190 КК України не оспорює. Разом з тим у доповненнях до своєї касаційної скарги просить судові рішення за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263 КК України скасувати, а справу направити на нове розслідування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, посилаючись на порушення під час досудового слідства його права на захист як особи, яка страждає істотним дефектом мови, через що без участі захисника він не міг захищатися від висунутого обвинувачення. Також вважає, що обвинувачення грунтується лише на його явках з повинною та припущеннях, при цьому судом не взято до уваги, що показання під час досудового слідства він давав під тиском з боку працівників міліції. В останньому доповненні до своєї касаційної скарги ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене йому покарання та зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали касаційну скаргу засудженого та його клопотання про зарахування строку перебування під вартою на підставі ст. 72 КК України, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою касаційну скаргу і просив про пом`якшення призначеного покарання до дев`яти років та застосування ст. 72 КК України, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_8 в повному обсязі, думку прокурора про залишення касаційних скарг та клопотань засуджених без задоволення, а судових рішень без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засуджених задоволенню не підлягають з таких підстав.
Первіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду про винність засуджених ОСОБА_7 у вчиненні п`яти розбійних нападів, а ОСОБА_8 - чотирьох розбійних нападів, поєднаних з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, вчинених за попередньою змовою групою осіб та проникненням у приміщення магазинів, а також у носінні, зберіганні, придбанні, передачі вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинених ними у співучасті між собою та ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, що завдало великої матеріальної шкоди, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, грунтуються на зібраних органами досудового слідства і досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд у вироку дав всебічну, повну та об`єктивну оцінку по кожному епізоду злочинної діяльності засуджених. Зазначені висновки суду зокрема ґрунтуються на показаннях потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та інших, заявах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 про напади на магазини, даних актів інвентаризації товарів, тари та грошових коштів у магазинах, протоколів огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання, відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , огляду автомобілі «Ауді 100» від 23 та 24 лютого 2011 року, під час проведення яких було виявлено та вилучено пістолет «ПГШ-790» з набоями до нього і револьвер «Arminius hw4», обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , огляду оптичного носія інформації СД диску, наданого оператором мобільного зв`язку «Лайф» з роздруківкою вхідних і вихідних дзвінків телефонів, якими користувалися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час вчинення злочинів, висновках експертів №160 ВКД від 08.04.2013 року та №197 ВКД від 18.04.2011 року щодо визнання пістолета «ПГШ 790» короткоствольною вогнепальною зброєю, а 19 набоїв до нього - бойовими припасами, визнання вказаного пістолета та набоїв речовими доказами у справі, явках з повинною та показаннями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у судовому засіданні та на досудовому слідстві, що були оголошені судом в порядку ст. 301 КПК України 1960 року.
Враховуючи, що наведені докази були зібрані досудовим слідством та досліджені судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, а також отримали належну оцінку у вироку, з чим погодився й апеляційний суд, доводи касаційних скарг засуджених про те, що висновки суду про їх винність у вчиненні інкримінованих злочинів ґрунтується лише на явках з повинною колегія суддів вважає такими, що суперечать зібраним у справі та наведеним у вироку доказам і встановленим на їх підставі фактичним обставинам вчинених засудженими злочинів.
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що він та ОСОБА_8 не вчиняли розбійного нападу на продуктовий магазин № 14 «КТП Продторг» в с. Рови Вишгородського району, оскільки в цей час знаходилися в с. Ровжі Вишгородського району, що за 80 км від місця вчинення злочину, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці доводи спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_18 у судовому засіданні про конкретні обставини вчинення розбійного нападу на неї, впізнання цією потерпілою ОСОБА_9 як одного із двох осіб, що безпосередньо вчинили цей розбійний напад, явками з повинною ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та даними протоколів відтворення обстановки і обставин події з ними ж та ОСОБА_9 про вчинення цього розбійного нападу за попередньою змовою між собою, огляду СД диску та роздруківкою оператора мобільного зв`язку «Лайф» щодо вхідних і вихідних дзвінків абонентських номерів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які були здійснені ними 23 лютого 2011 року в с. Рови Вишгородського району Київської області та які у своїй сукупності спростовують вказані доводи касаційної скарги засудженого.
Безпідставними колегія суддів вважає доводи касаційних скарг засуджених про необґрунтоване визнання їх винними у незаконному поводженні зі зброєю та набоями до неї, оскільки ці доводи також спростовуються показаннями ОСОБА_7 як обвинуваченого, що були оголошені судом в порядку ст. 301 КПК України, з яких вбачається, що пістолет «ПГШ 790» всередині грудня 2011 року він придбав у знайомого на ім`я ОСОБА_28 , ОСОБА_8 в мережі «Інтернет» знайшов оголошення про продаж набоїв, ОСОБА_9 по номеру мобільного телефону домовився з продавцем про купівлю набоїв в кількості 20-30 штук, які ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забрали зі складу ТОВ «Нова пошта» по вул. Бережанській в Оболонському районі в м. Києві. Придбавши набої, вони виїхали в ліс, де з пістолета «ПГШ 790» здійснили кілька пострілів, впевнившись у їх придатності для стрільби. Пістолет та набої заховали в підлокітник заднього сидіння автомобіля «Ауді 100». Зазначені показання ОСОБА_7 підтверджені показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , даними протоколів вилучення вказаного пістолета та набоїв до нього з автомобіля «Ауді 100», а також висновками експертів №160 ВКД від 08.04.2013 року та №197 ВКД від 18.04.2011 року щодо визнання вказаного пістолета «ПГШ 790» короткоствольною вогнепальною зброєю, а 19 набоїв до нього - бойовими припасами.
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_8 про те, що він не причетний до незаконного заволодіння автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport 3.OL-R», колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_29 , даними протоколів огляду місця події від 22.01.2011 року, пред`явлення особи для впізнання від 31.101.2011 року, під час проведення якого ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 22.01.2011 року разом з іншою особою та погрозою застосування зброї заволоділи його автомобілем, відтворення обстановки і обставин події 31.03.2011 року за участю ОСОБА_8 , під час проведення якого він показав про обставини незаконного заволодіння з особою на ім`я ОСОБА_30 автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», відтворення обстановки і обставин події 17.05.2011 року за участю потерпілого ОСОБА_20 , який підтвердив обставини вчиненого злочину, а також явкою з повинною ОСОБА_8 , в якій він визнав, що 22.01.2011 року разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_30 біля дорожнього знаку «с. Княжичі» Броварського району Київської області взяв участь у незаконному заволодінні автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport».
Ретельно дослідивши наведені докази у їх сукупності та виходячи із встановлених у справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що суд правильно кваліфікував злочинні дії засуджених ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, а ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України. Що ж стосується висновків суду про винність засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, то вони у касаційних скаргах засудженими не оскаржуються.
Доводи засуджених про застосування до них незаконних методів слідства були предметом перевірки під час досудового слідства та судового розгляду справи і визнані судом такими, що не знайшли свого підтвердження. Вказані доводи засуджених перевірялись також апеляційним судом, який визнав вказані доводи необґрунтованими. Перевіривши ці доводи засуджених за матеріалами справи, колегія суддів також приходить до висновку про їх необгрунтованість.
Перевіркою матеріалів справи колегією суддів встановлено, що порушень кримінально-процесуального закону під час досудового слідства, розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, які б тягнули безумовне скасування постановлених щодо засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових рішень у справі не допущено, а тому доводи касаційних скарг засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про порушення їх права на ознайомлення з матеріалами справи колегія судді вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи. Крім того, при апеляційному розгляді справи вказані доводи були предметом ретельної перевірки і обґрунтовано визнані такими, що не потягли порушення права засуджених на свій захист.
Безпідставними колегія суддів вважає також доводи касаційних скарг засуджених про порушення їх права на захист через незабезпечення їх захисниками з моменту затримання під час досудового слідства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що від участі захисників під час досудового слідства та розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , добровільно відмовилися. Участь захисників щодо них, згідно ст. 45 КПК України 1960 року, не є обов`язковою. Незначний дефект мови, який має ОСОБА_8 , не є підставою для обов`язкової участі захисника в сенсі п. 2 ч. 1 ст. 45 КПК України 1960 року, бо як вбачається з матеріалів справи, цей дефект у виді незначного заїкання при розмові, не перешкоджав йому самостійно здійснювати свій захист під час досудового слідства, судового та апеляційного розгляду справи. Тому доводи касаційної скарги, викладені засудженим ОСОБА_8 в доповненнях до неї, щодо істотного порушення його права на захист з вказаної підстави, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтується на матеріалах справи та не узгоджується з вимогами вищезазначеного кримінального процесуального закону.
Покарання засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом призначено відповідно до вимог статей 50 та 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених ними злочинів, даних про їх особи та обставини, що обтяжує покарання, якою суд обґрунтовано визнав вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у стані алкогольного сп`яніння, про що показували самі засуджені під час досудового слідства, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано визнав цю обставину обтяжуючою покарання. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. З урахуванням наведеного, тяжкості та конкретних обставин вчинених злочинів, даних про особи засуджених та їх відношення до вчиненого, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного засудженим покарання за доводами їх касаційних скарг.
Що ж стосується клопотань засуджених про зарахування строку попереднього ув`язнення та звільнення їх від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України за його відбуттям, то колегія суддів на даному етапі розгляду кримінальної справи не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки з наданих засудженими довідок не вбачається підстав для їх негайного звільнення за відбуттям призначеного покарання. Тому вказані клопотання засуджені мають право подати за місцем відбування покарання в порядку виконання вироку відповідно до ст. 537 КПК.
Враховуючи, що законних підстав для зміни чи скасування судових рішень щодо засуджених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , передбачених ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, немає, колегія суддів приходить до висновку про залишення цих судових рішень без зміни, а касаційних скарги обох засуджених - без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги обох засуджених - без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3