Справа № -47/2010р.
ВИРОК

іменем України

01червня 2010року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

з участю прокурора - Батюк І.В.,

потерпілої - ОСОБА_1,

підсудного - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корюківці Корюківського району Чернігівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, невійськовозобовязаного, неодруженого, раніше судимого 15.08.2007 року Корюківським райсудом Чернігівської області за ст. 162 ч.2 КК України до 2-х років обмеження волі з випробуванням на іспитовий строк - один рік, 17.09.2008 року знятий з обліку з КВІ Корюківського району по закінченню іспитового строку, судимість погашена, за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, -

встановив:

25 березня 2010 року близько 17 години в м. Корюківці Корюківського району Чернігівської області підсудний ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та знаходячись в будинку ОСОБА_1, за адресою: вул. Комсомольська, 10/2, таємно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку б/в мобільного телефону марки «ЖЖІА-6610», вартістю 150 гривень та сім карти «МТС», вартістю 10,00 гривень, на загальну суму 160,00 гривень, належних ОСОБА_1.

26 березня 2010 року близько 23 години в м. Корюківці Корюківського району Чернігівської області підсудний ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою скоєння крадіжки, прибув до домогосподарства ОСОБА_3, за адресою: вул. Вокзальна, 30, де таємно, шляхом зривання скоби навісного замка з дверей сараю, здійснив крадіжку б/в велосипеда марки «Мінськ», вартістю 300 гривень, належного ОСОБА_3.

В судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2 вину свою визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся і пояснив, що 23.03.2010 року близько 23 години в м. Корюківці Корюківського району Чернігівської області він, вийшовши зі свого будинку, пішов до ОСОБА_3 за адресою: вул. Вокзальна, 30, для того, щоб купити спиртного. Прийшовши до даного домогосподарства, він помітив, що вдома з господарів нікого не було, тому він вирішив зайти до сараю та щось звідти викрасти. Двері сараю були зачинені на навісний замок. Він, підійшовши до сараю, побачив що двері до сараю закрити на навісний замок. Тоді він руками взяв металеву скобу на якій тримався замок та потягнув дану скобу до себе. Скоба , на якій тримався навісний замок, витягнулася. Він зайшов до сараю і помітивши велосипед марки «Мінськ», який стояв з правої сторони від входу до сараю, витягнув його та повів у руках додому. Проходячи по вул. Польовій, він ОСОБА_4, якому запропонував купити викрадений ним велосипед, при цьому сказав йому, що велосипед належить його брату Олегу, на що ОСОБА_4 відповів, що велосипед йому не потрібний, але можливо його купить чоловік його сестри ОСОБА_5, тому вони пішли до ОСОБА_5 за адресою: вул. І.Франка, 78. Прийшовши до домогосподарства ОСОБА_5, ОСОБА_4 з велосипедом зайшов до двору, а він залишився чекати його на вулиці біля двору. Через деякий час ОСОБА_4 вийшов з двору і віддав йому 70 гривень за проданий велосипед, потім вони розійшлися по домівках, а наступного дня він витратив отримані гроші на горілку та їжу. Про те, що велосипед був ним викрадений, він нічого ОСОБА_4 не повідомляв, перед здійсненням даної крадіжки він вживав спиртні напої. Також 25.03.2010 року близько 15 години він зайшов до своєї тітки ОСОБА_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, в цей час у неї були гості і тітка запропонувала йому випити, на що він погодився. Вони всі разом вживали спиртні напої близько 2-х годин, після чого тітка спяніла і лягла відпочивати, а він вирішив випити ще, а так як горілки більше не було, то він, помітивши на холодильнику мобільний телефон марки «ИОКІА», належний його тітці ОСОБА_1, якої моделі він не знає, викрав його. Прийшовши до ОСОБА_6, який проживає неподалік по вул. І.Франка, він запропонував йому, щоб той зайняв йому 20 гривень, а він за це залишить у нього мобільний телефон марки «ТЮКІА» у залог і на наступний день, коли його рідний брат Олег отримає заробітну плату, він поверне гроші та забере мобільний телефон. На запитання ОСОБА_6 звідки у нього мобільний телефон, він відповів, що даний мобільний телефон належить його брату, тоді ОСОБА_6 дав йому 20 гривень, а він віддав ОСОБА_6

В.М. мобільний телефон. На отримані гроші він купив пляшку горілки. На даний час він розкаюється у скоєному, Просить суд його суворо не карати. Раніше дані ним свідчення він підтримує. Просить суд не застосовувати до нього примусового лікування від алкоголізму, так як він бажає добровільно сам пройти курс лікування від алкоголізму.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що 25.03.2010 року вона знаходилась у себе вдома разом з гостями і близько 15 години цього ж дня до неї додому прийшов її племінник ОСОБА_2, підсудний по справі, якому вона запропонувала випити разом з ними, на що останній погодився. Просидівши за столом близько 2-х годин, вона разом зі своєю сестрою вийшла на вулицю, через деякий час після цього на вулицю вийшов і підсудний ОСОБА_2, який нічого їй не сказавши кудись пішов, а коли вона зайшла до будинку, то вирішила подзвонити, але телефон марки «ІМОКІА», який лежав на столі біля телевізора, кудись зник і вона не змогла його знайти. Вона відразу запідозрила у викраденні телефону ОСОБА_2, але спочатку не хотіла звертатись до міліції, а потім працівники міліції повідомили, що ОСОБА_2 викрав належний їй мобільний телефон. Через деякий час їй стало відомо, що її мобільний телефон ОСОБА_2 здав у залог ОСОБА_6, вона пішла до нього додому і його дружина віддала їй її мобільний телефон. До ОСОБА_2 претензій матеріального і морального характеру вона не має, оскільки викрадене ним майно їй повернуто у повному обсязі у нормальному стані. Раніше дані нею свідчення вона підтримує.

В зв»язку з неявкою до суду потерпілого ОСОБА_3, який на досудовому слідстві письмово просив суд розглядати справу без його участі, за згодою з усіма учасниками процесу в судовому засіданні було оголошено його свідчення дані під час досудового слідства.

Вина підсудного, крім його свідчень, свідчень потерпілих, повністю доводиться показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 26.03.2010 року близько 23 години він знаходився у себе вдома, в цей час до нього прийшов брат його дружини ОСОБА_4 разом з підсудним ОСОБА_2, який залишився на вулиці. ОСОБА_4 сказав йому, що ОСОБА_2 пропонує купити велосипед марки «Мінськ», на що він поцікавився у ОСОБА_4 чи велосипед не крадений, на що останній відповів, що зі слів ОСОБА_2 велосипед належить його рідному брату Олегу. За даний велосипед просили 80,00 гривень, тому він вирішив придбати велосипед, оскільки він йому був потрібний. Він віддав 80,00 гривень та забрав велосипед,, який поставив до свого сараю, а наступного дня перефарбував куплений ним велосипед у чорний колір. Близько через два дні після цього до нього прийшли працівники міліції, які повідомили йому, що куплений ним велосипед крадений та вилучили його. Про те, що велосипед крадений йому ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_2 не повідомляли і він сам не здогадувався про це. Раніше дані ним свідчення він підтримує.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 25.03.2010 року близько 17 години він знаходився у себе вдома, як до нього прийшов підсудний ОСОБА_2, який проживає по сусідству, і попросив у нього, щоб він зайняв йому 20,00 гривень, коли він йому відмовив, ОСОБА_2 запропонував йому купити у нього мобільний телефон марки «1МОКІА- 6610», на що він також відмовився. Після чого ОСОБА_2 сказав, що йому дуже потрібні гроші і попросив хоча б зайняти йому 20,00 гривень, а він залишить мобільний телефон у залог, а завтра його рідний брат Олег отримає заробітну плату та поверне гроші і забере телефон. Він спитав у ОСОБА_2 звідки у нього мобільний телефон, на що останній відповів, що телефон належить його брату Олегу, через це він вирішив погодитись і дав ОСОБА_2 20,00 гривень, а ОСОБА_2 дав йому мобільний телефон. Наступного ранку до нього додому прийшла тітка ОСОБА_2 ОСОБА_1, яка сказала, що у неї вчора ОСОБА_2 викрав її мобільний телефон марки «14ОКІА-6610» і спитала, чи не приносив він його їм. Він відповів ОСОБА_1, що телефон у нього, що ОСОБА_2 говорив, що телефон належить його брату Олегу і після цього він повернув їй мобільний телефон..Про те, що телефон крадений, підсудний ОСОБА_2 нічого йому не казав. Раніше дані ним свідчення він підтримує.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 26.03.2010 року близько 23 години він повертався до себе додому від свого знайомого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, і в цей час він зустрів підсудного ОСОБА_2, який вів у своїх руках велосипед марки «Мінськ», і який запропонував йому купити у нього даний велосипед. На його запитання чи крадений велосипед, ОСОБА_2 відповів, що велосипед належить його рідному брату Олегу, на що він сказав, що якщо велосипед некрадений, то можливо його купить його рідна сестра. Потім вони разом пішли до його сестри, прийшовши, ОСОБА_2 залишився на вулиці, сказавши, що хоче за велосипед 80 гривень, а він пішов до будинку, завівши велосипед до двору, де чоловік сестри ОСОБА_5 виніс 80 гривень, віддав їх і забрав велосипед. Після цього він вийшов з двору на вулицю, віддав гроші ОСОБА_2 і пішов до себе додому, про те, що велосипед був крадений, він не знав, оскільки ОСОБА_2 про крадіжку йому нічого не повідомляв. Раніше дані ним свідчення він підтримує.

Вина підсудного, крім його свідчень, свідчень потерпілих та свідків повністю доведена матеріалами справи, а саме:

- даними заяв потерпілих, згідно яких потерпілі повідомили працівників міліції про крадіжку їх майна, а саме велосипеда марки «Мінськ» у ОСОБА_3 та мобільного телефону Нокія у ОСОБА_1; (а.с.8, 23)

- даними протоколу огляду місця події від 29.03.2010 року, згідно якого працівниками міліції було оглянуто домоволодіння ОСОБА_3 та виявлено крадіжку велосипеда марки «Мінськ» ; (а.с.5-7)

- даними довідок вартості велосипеда та мобільного телефону , згідно яких вартість велосипеда марки «Мінськ» б/в становить 300 гривень, а вартість мобільного телефону марки Нокія 6610 б/в становить 150 гривень, вартість стартового пакету з тарифним планом «Супер МТС» станом на 25.03.2010 року становить 10 гривень;(а.с.15, 28, 29)

- даними протоколу вилучення від 29.03.2010 року, згідно якого у ОСОБА_5 працівниками міліції було вилучено велосипеда марки «Мінськ», якого було викрадено у ОСОБА_3 ; (а.с.13);

- даними протоколу вилучення від 13.04.2010 року, згідно якого у ОСОБА_1 працівниками міліції було вилучено мобільного телефону марки Нокія 6610 б/в та стартового пакету з тарифним планом «Супер

МТС, якого було викрадено у ОСОБА_1 підсудним, та які після вилучення було передано на зберігання ОСОБА_1; (а.с.30)

- даними протоколів відтвореннями обстановки та обставин події , згідно яких підсудний на місці показав, як саме він здійснив крадіжки велосипеда марки «Мінськ» у ОСОБА_3 та мобільного телефону Нокія у ОСОБА_1; (а.с.20-21, 35-36) даними протоколу явки з повинною , згідно якого підсудний заявив працівникам міліції про крадіжку ним мобільного телефону Нокія у ОСОБА_1; (а.с.25)

- даними висновку наркологічної експертизи, згідно якого підсудний ОСОБА_2 хворіє на «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю», потребує примусового лікування, протипоказань до даного лікування не має; (а.с.59)

За таких обставин, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна, таза ст. 185 ч.3 КК України, як таємне, повторне, шляхом проникнення до приміщення, викрадення чужого майна.

Призначаючи підсудному, покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення злочину, розмір, вартість і значимість викраденого майна: обставини, які помякшують покарання - зявлення із зізнанням та щире каяття у вчиненні злочину: обставини, які обтяжують покарання - скоєння злочину в стані алкогольного спяніння; особу підсудного: який працездатний, але ніде не працює, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Корюківської ЦРЛ з 2006 року, раніше притягувався до кримінальної відповідальності,але наданий час судимість погашена, вчинені ним злочини є середньої тяжкості татажкий злочин та інші обставини, те, що потерпілі претензій матеріального характеру до підсудного не мають, а тому підсудному необхідно спочатку призначити покарання окремо за кожен злочин у вигляді позбавлення волі на певний строк, після чого з застосуванням ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на певний строк. Також необхідно застосувати до основного покарання підсудного ст.75 КК України та звільнити його від призначеного основного покарання з випробуванням на певний іспитовий строк, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України деякі обовязки.

За таких обставин, запобіжний захід підсудному ОСОБА_2, по набранню вироком чинності, слід залишити той же у вигляді - підписки про невиїзд.

Речові докази: велосипед марки «Мінськ» чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у його власника ОСОБА_3, та мобільний телефон марки «NOKIA-6610», який знаходиться на зберіганні у його власниці ОСОБА_1, по набранню вироком чинності, слід залишити у їх користуванні.

По справі було проведено наркологічну експертизу відповідно з висновком якої підсудний має «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності від алкоголю». Потребує примусового лікування від алкоголізму. Протипоказань до даного лікування не виявлено. Однак так як він даною хворобою не представляє суспільної небезпеки для оточуючих,а також враховуючи те, що відносно його є необхідність в призначенні покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком , сам підсудний бажає добровільно пройти курс лікування від алкоголізму, то на думку суду примусовому лікуванню від алкоголізму не потребує.

По справі судових витрат немає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323 -324 КПК України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_2 винним за ст. 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання - у вигляді позбавлення волі строком на - ! один ) рік.

Визнати ОСОБА_2 винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання - у.вигляді позбавлення волі строком на - 3 ( роки ) роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_2 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на - 3 ( роки ) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного йому судом покарання з випробуванням на іспитовий строк - 1 ( один ) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 на час іспитового строку такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінальної-виконавчої системи;

- повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи;

- зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, до набрання вироком чинності, залишити той же у вигляді - підписки про невиїзд.

Речові докази: велосипед марки «Мінськ» чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у його власника ОСОБА_3, та мобільний телефон марки «NOKIA-6610», який знаходиться на зберіганні у його власниці ОСОБА_1, по набранню вироком чинності, залишити у їх користуванні.

По справі судових витрат немає.Цивільний позов по справі не заявлений.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляції до Корюківського районного суду Чернігівської обалсті.

Суддя: О.І. Корх