Провадження № 1-кс/638/1660/14
І м е н е м У к р а ї н и
про відмову у застосуванні запобіжного заходу домашній арешт
„21 листопада 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: слідчий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю старшого прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хліборобне Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, мобілізованого до лав ЗСУ Харківським ОРВК м. Харків 31.03.2014 року, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , рядовий, номер обслуги 3 відділення мобільної зенітно-артилерійської застави, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -
Клопотання мотивоване тим, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року, 31 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу по мобілізації рядового ОСОБА_4 .
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 70-ос від 31 березня 2014 року рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду патрульного водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » III категорії.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 266 ос від 16 жовтня 2014 року рядового ОСОБА_4 призначеного на посаду номера обслуги 3 відділення мобільної зенітно-артилерійської застави ІНФОРМАЦІЯ_5 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Під час проходження військової служби рядовим ОСОБА_4 на посаді номера обслуги 3 відділення мобільної зенітно-артилерійської застави ІНФОРМАЦІЯ_5 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , встановлений розпорядок дня для військовослужбовців та працівників управління ІНФОРМАЦІЯ_5 на 2014 рік, затверджений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1620 АГ від 05.12.2013 року, згідно якого, після виконання покладених на них службових обов`язків, військовослужбовці 3 відділення мобільної зенітно артилерійської застави ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17 годині 00 хвилин мали право залишати місце служби військової частини та були зобов`язані наступного дня о 08 годині 00 хвилин з`являтись для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
27 жовтня 2014 року о 17 годині 00 хвилин рядовий ОСОБА_4 , на законній підставі залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та зобов`язаний був повернутися до місця несення служби у військову частину НОМЕР_1 о 08 годині 00 хвилин 28 жовтня 2014 року з початком робочого дня.
Однак, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 28 жовтня 2014 року рядовий ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та о 08 годині 00 хвилин не з`явився до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, рядовий ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог закону, залишив 27 жовтня 2014 року о 17 годині 00 хвилин місце несення військової служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, 28 жовтня 2014 року о 08 годині не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його затримання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 19 листопада 2014 року о 13 год. 45 хв.
Таким чином, рядовий ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів і начальників, залишив 27 жовтня 2014 року о 17 годині 00 хвилин місце несення військової служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, 28 жовтня 2014 року о 08 годині не з`явився на військову службу у військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його затримання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 19 листопада 2014 року о 13 год. 45 хв.
19 листопада 2014 року о 13.45 год. рядового ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано уповноваженою службовою особою та 20 листопада 2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним нез`явлення на військову службу без поважних на те причин тривалістю понад 10 діб, але не більше місяця, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.407 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.407 КК України складено та вручено підозрюваному 20.11.2014.
В судовому засіданні старший прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування домашнього арешту в межах строку досудового слідства та зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не зникли, так як підозрюваний може впливати на свідків чи потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 вину визнав повністю та не заперечував проти задоволення клопотання.
В судовому засіданні захисник також не заперечувала проти клопотання Харківській військової прокуратури.
Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно положень ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до положень п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Положеннями ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
20.11.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, обґрунтованість якої є явною та підтверджується фактичними обставинами.
Підставою застосування запобіжного заходу є, на думку прокурора, наявність ризиків, які дають достатні підстави прокурору вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вдатися до спроб переховуватися від суду, впливати на свідків.
Згідно зі ст.177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього зобов`язань.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Згідно до вимог п.п.2-3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, з урахуванням положень ст.178 КПК України, бере до уваги те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, проходить службу у в/ч НОМЕР_1 .
Прокурор в судовому засіданні просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснивши це тим, що останній може ухилятися від явки в суд. Крім того, прокурор не зазначив, які саме обов`язки необхідно покласти на підозрюваного при вирішенні питання щодо домашнього арешту та не зазначив недостатність обрання більш м`якого запобіжного заходу .
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою».
При розгляді клопотання, судом вислухані пояснення учасників судового провадження та встановлено, що відсутні обставини для застосування домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не наведено, а заявлений ризик не доведений та є припущенням прокурора.
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову прокурору у задоволенні клопотання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 314-316, 331, 372 КПК України, суд, -
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі 5-ті днів з дня її проголошення.
Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1