Провадження № 1-кп/537/168/2015
Справа № 537/2059/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2015 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, працює автослюсарем в ПП «Косяк», зареєстрований та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 26 травня 1997 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.140 КК України ( 1960 року) до 3 років позбавлення волі.26.05.2000 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 19 грудня 2001 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.140 КК України ( 1960 року ), ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. 02.10.2004 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 09 лютого 2006 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.10.09.2009 року звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 29 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2014 року, близько 16 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на території кладовища по вул. Макаренка в м. Кременчуці, після розпивання спиртних напоїв із малознайомою йому раніше потерпілою ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілою, наніс останній декілька ударів палицею в нижню частину тулуба. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву промежини з повним розривом сфінктера і передньої стінки прямої кишки, а також задньої стінки піхви, рани на правій гомілці, синців сідниць, лобка і пахових ділянок, які загострилися комбінованим шоком тяжкого ступеню, які згідно висновку експерта № 317 від 29.04.2015 року по ступеню тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , в той же день, близько 16 години, перебуваючи на території кладовища по вул. Макаренка в м. Кременчуці, після розпивання спиртних напоїв із малознайомою йому раніше потерпілою ОСОБА_5 та користуючись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_5 , таємно, повторно, викрав мобільний телефон марки «Самсунг 2202» , в якому знаходилась флеш карта « Мікро СД-4 Гб», який належав потерпілій ОСОБА_5 , вартістю 333 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. З місця викрадення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна , вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, вказавши, що визнає факт крадіжки мобільного телефону у потерпілої, тобто визнав вину у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України і не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, вказавши, що не винний в умисному нанесенні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень. З урахуванням не визнання вини у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій і відповідно у спричиненні матеріальної та моральної шкоди, цивільний позов не визнає , як не визнає і витрати на надання правової допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні по суті показав, що з потерпілою познайомився 16.12.2014 року як повертався додому. По дорозі зустрів двох жінок, які спитали, чи не має у нього чогось випити. Вони взяли горілку та пішли на кладовище де її випили. Після цього одна із жінок пішла та він пішов за нею, а інша залишилася. Прийшовши додому виявив, що забув на кладовищі пакет з хлібом та молоком. Повернувшись десь через одну годину на кладовище він побачив, що біля входу перебуває група молодих людей циганської національності, серед який також був ОСОБА_9 та два його друга. Далі він виявив жінку, що лежала на землі. Чи була це одна із жінок з якими він вживав горілку та чи була це потерпіла сказати не може, так як на вулиці було темно. Він допоміг їй піднятися, одягти штани та посадив на лавочку. На його запитання чи потрібна їй допомога, жінка відповіла, що не потрібна. Біля жінки лежав телефон. Він запитав у неї, чи це її телефон, на що та відповіла, що не її. Він взяв цей телефон собі та пішов додому. Будь яких тілесних ушкоджень він цій жінці не наносив. Коли допомагав цій жінці одягати штани та садив її на лавочку, то замазав свої штани об її кров. 19.12.2014 року його забрали до міліції, де працівники міліції почали питати за якісь каблучки та ще за якісь речі. Він їм розказав про телефон та про те, що був на кладовищі і що там робив. Після цього працівники міліції звинуватили його у нанесенні тілесних ушкоджень та застосувавши фізичне та психологічне насильство змусили оговорити себе під час допиту в якості підозрюваного та під час проведення слідчого експерименту у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій. В міліції його протримали більше доби, а потім відпустили та сказали з`явитись в понеділок. В понеділок він в міліцію не з`явився, оскільки злякався, так як працівники міліції його побили та погрожували «повісити» на нього усі не розкриті зґвалтування у місті. Весь цей час він переховувався у лісі біля Кременчука та зв`язку із рідними не підтримував. 19.03.2015 року його затримали у потязі коли він їхав до батьків у іншу область. Причетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не визнає. Визнає вину у викраденні мобільного телефону , при цьому стверджує, що знайшовши його розпитував у потерпілої чи належить він їй і після її відповіді забрав собі , так як вважав його кимось загубленим. Цивільний позов не визнає , так як не наносив потерпілій дані тілесні ушкодження. Прохає призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 6 місяців арешту та відпустити в залі суду, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат за угодою ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що при судовому розгляді вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена та ґрунтується на припущеннях. Так, сторона обвинувачення так і не визначилась щодо знаряддя злочину та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, не встановили, кому належить виявлена на місці події шапка та жіноча сумочка. Свідки в ході судового розгляду вказали, що потерпіла розпивала спиртні напої в компанії двох чоловіків, також в медичній картці вказано, що потерпіла була побита невідомими. В ході досудового розслідування потерпіла з самого початку прямо не вказувала на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила відносно неї злочин і її показання протирічать показанням свідків, тобто потерпілу примусили чи умовили працівники міліції дати такі показання. При цьому, не можна брати як доказ показання свідка ОСОБА_10 , так як остання є подругою потерпілої і знаходиться під впливом правоохоронних органів. Прокурор посилається як на доказ наявність на одежі обвинуваченого слідів крові потерпілої, в яку останній вимазався, коли піднімав потерпілу, також прокурор посилається як на доказ вини на зізнавальні покази обвинуваченого, які були отримані під фізичним впливом працівників міліції. Фактично , єдиним доказом причетності обвинуваченого до спричинення тілесних ушкоджень є покази самої потерпілої, які вона дала під тиском працівників міліції, під дією психотропних лікарських засобів, хворіючи алкогольною залежністю, перебуваючи з її слів в «неадекватному стані», тощо. Враховуючи викладене, прохає врахувати визнання вини обвинуваченим у вчиненні крадіжки телефону потерпілої, всі обставини, призначити покарання у виді 6 місяців арешту та відпустити в залі суду, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під арештом. В задоволенні цивільного позову відмовити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 16.02.2014 року вона йшла разом зі знайомою ОСОБА_10 . По дорозі зустріли підозрюваного, якого ОСОБА_10 до цього знала, він вже був випивший, так як він нього йшов перегар. У нього був пакет, в якому були якісь залізяки. Вони поспілкувались, після чого ОСОБА_10 , на гроші підозрюваного, купила самогон, а вона купила напій та вони втрьох пішли на кладовище пити цю самогонку. Поряд з ними нікого не було. Самогонки було менше літри. Коли випивали і всі вжили приблизно по 150 грам, обвинувачений почав хапати її за руки та за груди, на що вона сказала, щоб він відстав. На це він штовхнув її і вона впала, при цьому він сказав, що зараз «поставить раком і буде робити козу». В цей час ОСОБА_11 підійшла до неї і нахилившись сказала, що треба втікати, на що обвинувачений схопив її за капюшон куртки і почав погрожувати, після чого ОСОБА_11 побігла він нього, а він погнався за нею. Вона піднялася, але не змогла спочатку вийти з того місця до тропинки через оградки , і коли вийшла до тропинки, побачила обвинуваченого , який йшов до неї. Коли вона, на його пропозицію зайнятися сексом, йому відмовила, він вдарив кулаком її по обличчю і коли вона впала вдарив ногою в пах і присів над нею , придавивши лівою рукою на груди до землі , правою рвонув штани і вони розійшлися. Потім він почав возитися внизу з її одягом і після цього вона закричала від сильної різкої болі внизу живота і втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона побачила, що вся в крові, все болить, намагалася піднятися та не змогла. Через деякий час до неї підійшов обвинувачений і запитавши,що «не захотіла по хорошому, по плохому понравилось» взяв за шиворот і ліву руку і посадив на лавку, яка була поряд і одягнув на неї штани. Це все, що вона пам`ятає. Прийшла до тями в машині швидкої допомоги просила її не бити, більш менш прийшла до тями через дві доби в реанімації. У неї з речей був мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, три срібних кільця та сережки, куди вони поділися їй не відомо. Телефон знаходився в кармані куртки на застібці і випасти самостійно ніяк не міг. Чому таке не казала раніше пояснює тим, що пояснення давала через три дні, коли була в шоковому стані і нічого не пам`ятала, при судовому розгляді при обранні запобіжного заходу обвинуваченому дуже погано себе почувала від болю і казала, що змогла. За три місяці після нанесення тілесних ушкоджень, вона перенесла підряд три тяжкі операції. Відсутність тілесних ушкоджень при експертизі на голові від ударів руками може пояснити сплином більше чотирьох місяців. Стосовно шапки і сумки пояснити нічого не може , там на місці була якась біла сумка. При слідчому експерименті казала загалом те ж саме, але без подробиць, так як поняті були молоді люди і їй було стидно казати все в подробицях. На обліку в наркодиспансері перебувала десять років тому, в психоневрологічному не була ніколи. Після травми приймає знеболююче « ОСОБА_12 » за рецептом лікаря. Зараз з такою хворобою на роботу її ніде не беруть, через розриви прямої кишки постійно ходить в памперсах, не може сидіти, тощо. Внаслідок фізичною болю, завданого спричиненими тілесними ушкодженнями, фізичними стражданнями при перенесенні хірургічних операцій, встановленням їй внаслідок спричинених травм та перенесених операцій ІІ групи інвалідності, психологічними та моральними стражданнями, наявності фізичних обмежень в подальшому житті та пов`язаних з цим моральних страждань, тощо. Враховуючи викладене, цивільний позов підтримує в повному обсязі і прохає його задовольнити. Також прохає суд винести обвинуваченому суворе покарання.

Представник потерпілої ОСОБА_5 за угодою адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121, ч.2 ст.185 КК України повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, потерпіла прямо вказала на обвинуваченого, як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження та, як потім було встановлено , викрала належний їй мобільний телефон « Самсунг»». Цивільний позов потерпілої підтримує і прохає його задовольнити в повному обсязі,стягнути витрати на правову допомогу, стосовно міри покарання згоден з думкою прокурора.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 16.02.2014 року вона йшла разом зі своєю знайомою ОСОБА_5 з супермаркету « АТБ» . По дорозі зустріли обвинуваченого, якого вона до цього знала по ОСОБА_13 , який запропонував випити і вони погодились. Після чого вона на гроші підозрюваного, купила приблизно 0,5 л самогону, а обвинувачений та потерпіла купила напій та вони втрьох пішли на кладовище де пили цю самогонку. Поряд з ними нікого не було. Коли випивали і вони вжили приблизно по 150 грам , то обвинувачений почав хапати потерпілу за груди та руки і щось казати, на що та сказала , щоб він відстав. На це він штовхнув її і потерпіла впала, вдарившись головою об оградку, а їй сказав « вали звідси». Вона підійшла до потерпілої, допомогла піднятися і нахилившись сказала, що треба втікати, на що обвинувачений схопивши її за капюшон куртки почав погрожувати. Обвинувачений почав штовхати її, вона побігла він нього, а він погнався за нею. Догнавши і збивши її з ніг, він почав бити її ногами по спині, ребрах , нанісши близько чотирьох ударів. Коли він зупинився її бити, вона, піднявшись, вибігла через хвіртку кладовища на дорогу, зупинила маршрутку і сівши в неї поїхала додому, вважаючи, що потерпіла також зуміла залишити кладовище. Про те, що сталося з потерпілою вона взнала через кілька днів. Бачила, що у потерпілої був мобільний телефон « Самсунг» білого кольору, який лежав в кармані і який вона на кладовищі не діставала, також к неї були срібні кільця та сережки.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що працює фельдшером на станції швидкої допомоги. Коли не пам`ятає, можливо і 16.12.2014 року , близько 2 години ночі надійшов виклик до жінки на кладовищі , якій погано. Вона в складі бригади швидкої допомоги прибула до кладовища , де водія зустрів якийсь чоловік і їх привели до місця на кладовищі, де знаходилася ця жінка, а саме біля могилки з оградкою жінка лежала на землі на спині, вся в грязюці, переохолоджена. Вона була одягнута в брюки, які були приспущені і якусь ветровку і босоніж. Жінка хоча і була у свідомості . але у запаморочливому стані і на питання не відповідала. Тиск у неї був слабкий, стан тяжкий. Слідів крові на жінці вона не бачила. Вона бачила пляшку з водою, алкогольних напоїв поряд не бачила. Чи була жінка в стані алкогольного сп`яніння не може сказати, як і те , чи був від неї запах алкоголю. Коли підійшов інший чоловік, вони всі разом поклали жінку на ноші , принесли в автомобіль швидкої допомоги і доставили у 2-гу Міську лікарню. Вона поставила діагноз переохолодження .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що працює постовою медичною сестрою приймального відділення 2-ї Міської лікарні м. Кременчука. Точної дати не пам`ятає, коли вона була на зміні, в 2 години 55 хвилин до приймального відділення лікарні машиною швидкої допомоги була доставлена на ношах потерпіла .Вона була одягнута в штани чоловічі темно-сірого кольору, не приспущені, светр, куртку, взуття було, слідів крові вона не бачила, одежа на ній була в грязюці - в землі і воді. Вона викликала чергового лікаря ОСОБА_16 , яка викликала також лікарів анестезіолога ОСОБА_17 та гінеколога ОСОБА_18 . Лікарі оглянули потерпілу, вона ставила їй крапельницю. Потерпіла не була без свідомості, а була в запаморочливому стані і все промовляла : « не бейте , простите» в множинному числі. З нею розмовляли лікарі. Вона з санітаркою ОСОБА_19 розділи і помили її, тілесних ушкоджень вона не бачила ,як і крові, можливо і були якісь синці , але де саме і які не пам`ятає. Потерпіла перебувала в приймальному відділенні до 8 години ранку , коли вона змінялася.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що працює молодшим медпрацівником в приймальному відділенні 2-ї Міської лікарні м. Кременчука. Точної дати не пам`ятає, коли вона була на зміні, близько 3 години до приймального відділення лікарні каретою швидкої допомоги була доставлена на ношах потерпіла .Як вона була одягнута та чи була взута не пам`ятає, слідів крові вона не бачила, одежа на ній була в грязюці. Чергова медична сестра ОСОБА_15 викликала чергового лікаря ОСОБА_16 та лікарів - анестезіолога ОСОБА_17 та гінеколога ОСОБА_18 . Лікарі оглянули потерпілу, ОСОБА_15 ставила їй крапельницю. Потерпіла не була без свідомості, а була в запаморочливому стані , вона розмовляла з лікарями, про що саме сказати не може. Вона з медичною сестрою розділи і помили її, тілесних ушкоджень вона не бачила, крові також не бачила, чи були якісь синці не пам`ятає. Потерпіла перебувала в приймальному відділенні до 8 години ранку , коли вона змінялася, потім казали , що її перевели і хірургію.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її чоловіком, у них є спільна дитина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілу вона не знає. 16.12.2014 року чоловік близько 10 години пішов в магазин за продуктами і повернувся тільки близько 16 години трохи сп`янілим. На питання чому був так довго казав, що зустрівся з друзями і трохи випив, де вживав не казав. Він був одягнутий в дублянку, джинси світло сині, темні черевики. На питання де пакет з продуктами відповів, що забув і пішов по нього десь через одну годину. Повернувся близько 18 години 30 хвилин з пакетом з продуктами молоко, хліб, тощо, При цьому, у чоловіка з`явився мобільний телефон білого кольору і на питання звідки сказав, що знайшов його і жінка, якій він допомагав відповіла , що телефон не її і він його взяв собі. 19.12.2014 року близько 12 години до квартири прийшли працівники міліції і сказали чоловіку одягатися так як треба проїхати ненадовго в міліцію. Однак до 18 години в квартиру зайшов чоловік з працівниками міліції і чоловік видав міліції штани, які були в крові вище колін і до низу, труси, носки, дублянку, які поклали в пакет, при цьому чоловік казав, що обмазався в кров від жінки, якій він допомагав піднятися на кладовищі. Потім міліція з чоловіком поїхали в райвідділ. В міліції їй повідомили, що чоловіка відпустять завтра 20 числа після проведення судово - медичної експертизи. Коли наступного дня чоловік прийшов у нього були рани на голові та синці на спині, і чоловік казав, що його били. Чоловік нормальна людина, не зловживає алкогольними напоями, не б`є її, заробляє гроші на сім`ю, тощо. Те, що джинси буди в крові вона бачила 16 числа , коли чоловік прийшов додому.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є цивільним чоловіком її сестри, потерпілу вона не знає. 20.12.2014 року вона прийшла до сестри коли обвинувачений вже був вдома. При цьому у нього були тілесні ушкодження на руках, ногах, синці на спині, шматки шкіри на голові. На питання обвинувачений казав, що його били в міліції. Сестра хотіла дзвонити в швидку допомогу , але він не захотів. Сестра жила з чоловіком нормально, ніякого насильства в сім`ї не було, чоловік нормальна людина .

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що є сусідкою обвинуваченого, потерпілу не знає. Показала , що була присутня, коли працівники міліції приходили до обвинуваченого додому 19 грудня і обвинувачений віддавав їй одежу джинси, куртку, тощо, але їх на оглядала , також обвинувачений добровільно видав мобільний телефон. При цьому обвинувачений був в якомусь стані , не такий як завжди. Працівники міліції казали , що когось побили Потім побачила його на слідуючий день 20 числа і він казав, що працівники міліції його били.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що взимку 2014 року близько 23 години 30 хвилин він разом з ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 стояли на Раківці біля магазину « Лілія» навпроти кладовища і пили пиво. Потім вони почули крики з кладовища , зайшовши через хвіртку і подивившись , вони нікого не побачили. Через 10-15 хвилин вони знову почули крики , після чого він та ОСОБА_29 пішли на кладовище знову і знайшли паспорт ОСОБА_30 , який він віддав продавцю магазина. Коли втретє десь через 5 хвилин вони знову почули крики , то пішли вже вчетверо і знайшли жінку , яка лежала на землі, ближче до оградки могили, де був столик та лавка. Штани в неї були приспущені до колін, була розбута, без головного убору. На ній були сліди крові, які були і на землі. Поряд вони нікого не бачили. На столі стояли якісь пляшки. Вони зразу ж викликали міліцію і швидку , запитували жінку , але вона не відповідала , тільки просила води .Через 10 хвилин приїхала міліція , потім машина швидкої допомоги. Вони посадили жінку на лавочку, і лікарі зразу ж поклали її на ноші. Жінку міліція і лікарі щось розпитували про побиття, але що казала жінка не розуміли, вона не могла повідомити і своє ім.»я, тільки стогнала.

Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 в судовому засіданні дали показання , аналогічні показанням свідка ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показав, що потерпілу та обвинуваченого знає близько 2 років так як проживають на одній вулиці, стосунки сусідські. Взимку 16 грудня 2914 року близько 18 години, коли він був разом з ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , зустрів обвинуваченого, який підійшов до магазину зі сторони будинку, де він проживає. Неподалік хвіртки до кладовища, якщо дивитися напряму від магазину, знаходилася лавка, на якій сиділа потерпіла з двома незнайомими чоловіками і щось пили. Відстань була близько 50 метрів. Потерпілу він бачив ще до того, як обвинувачений підійшов до них біля магазину. Підійшовши до них, той привітався з ними і потім він разом з товаришами пішов в сторону річки ОСОБА_36 через хвіртку кладовища навпроти магазину , а обвинувачений залишався біля магазину. Вони пройшли до річки і через 30 хвилин повернулись втрьох назад до магазину через кладовище близько 19 години. Проходячи по стежці, на відстані 10-15 м він побачив потерпілу , яка сиділа на іншій лавці і обвинуваченого біля неї , який зливав їй на руки воду. Ця лавка була на відстані близько 100 м від першої лавки, де сиділа потерпіла. Першим побачив жінку ОСОБА_37 , він з ними не розмовляв. За ОСОБА_38 йшов ОСОБА_39 та він, вони також з обвинуваченим не розмовляли. Вони втрьох вийшли з кладовища і пішли до магазину. Потерпіла сиділа одягнена але не обута, крові у неї та обвинуваченого він не бачив. Вони між собою на розмовляли, в якому вони були стані не бачив. Коли вони втрьох стояли біля магазину близько 19 години 40 хвилин з кладовища вийшов обвинувачений через хвіртку . Він був одягнений в куртку , штани, кросівки, в руках у нього нічого не було. Пройшовши біля них, а від нього на відстані близько 1 метра , обвинувачений пішов в сторону дома , в руках у нього нічого не було. У обвинуваченого на одежі він також нічого не бачив , в тому числі кров. Освітлення біля магазину було. Після цього вони втрьох ще простояли біля магазину і десь через одну годину розійшлися, спочатку пішли він з ОСОБА_38 , а потім ОСОБА_39 .

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні показав, що потерпілу не знає, обвинуваченого знає в обличчя. Восени 2014 року близько 15 години він з ОСОБА_41 та ОСОБА_42 зустрілися біля магазину « Лілія» і пішли втрьох на річку ОСОБА_36 через вул. Насосну. Були на річці десь до 20 години, після чого він з ОСОБА_43 вдвох пішли додому через кладовище , а ОСОБА_37 пішов з річки додому по дамбі. Коли вони йшли через кладовище до магазину «Лілія» по стежці то побачили за 1-1,5 м жінку , яка лежала на землі біля стежки поряд з оградкою , зкручену , зверху була одягнена , в чому не пам`ятає, з голими ногами, боса. Вони пішли в магазин і сказали двом продавцям, що на кладовищі лежить жінка і разом з одним продавцем втрьох повернулися до жінки, яку продавець взнала і на запитання, чи все нормально та відповіла нормально і вони повернулися назад. Тілесних ушкоджень на ній він не бачив, прикрас також не бачив. Повернувшись назад до магазину вони близько 21 години розійшлись з ОСОБА_44 по домам. Після річки він ОСОБА_45 більше не бачив. В той день обвинуваченого він також не бачив , ні біля магазину , ні на кладовищі.

Свідок ОСОБА_46 в судовому засіданні показав, що потерпілу не знає, обвинуваченого знає близько 2 років через товариша. 16.12.2014 року близько 16 години він, ОСОБА_39 та ОСОБА_47 пішли на дамбу до Дніпра по пров. Виноградному а не через кладовище. Біля магазину він бачив обвинуваченого і потерпілу, також бачив компанію з двох чоловіків за столиком на території кладовища біля дороги. Поверталися за дві години через кладовище, він йшов першим, позаду нього йшли ОСОБА_39 та ОСОБА_47 . Він побачив обвинуваченого, який виходив зправа з тропинки на дорогу . Вони привіталися і він пішов далі , обвинувачений привітався також з його друзями. За 5 м він побачив потерпілу, яка сиділа біля оградки зправа від тропинки, потерпіла сиділа можливо на лавці. З товаришами зустрівся вже біля магазину. З обвинуваченим він не розмовляв, чи розмовляли інші не знає. Потерпіла сиділа і була одягнена , бачив оголені коліна і була боса, вона нічого не казала. Крові у обвинуваченого та потерпілої він не бачив. Куди потім пішов обвинувачений не знає,можливо всередині кладовища. У обвинуваченого з собою був пакет. Біля магазину вони були ще годину, в цей час обвинуваченого він не бачив. Як розходилися біля магазину додому не пам`ятає. Друзі казали , що бачили якусь п`яну жінку , яка валяється.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 , ч.2 ст.185 КК України повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням , яке грунтується на всебічному , повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів , з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_5 , остання в судовому засіданні прямо вказала на ОСОБА_7 , як на особу , яка спричинила їй тілесні ушкодження 16.12.2014 року ввечері на території кладовища по вул. Республіканській м. Кременчука і запам`ятала його. ЇЇ показання є категоричними , наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Суд враховує, що потерпіла могла роздивитися обвинуваченого, при тому , що у неї було на це достатньо часу, так як останній при цьому знаходився в безпосередній близкості від неї при нанесенні ударів та заподіянні її тілесних ушкоджень, що в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої правдивими та достовірними і відсутності причин вважати її показання надуманими.

Посилання сторони захисту на те. що потерпілу примусили чи вмовили працівники міліції дати такі показання не заслуговують на увагу, так як ці твердження є безпідставними , надуманими, так як не доведені будь якими доказами і таким чином є такими, що не відповідають дійсності, Потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Аналогічним чином, суд не бере до уваги посилання сторони захисту на те, що в ході досудового розслідування потерпіла з самого початку прямо не вказувала на ОСОБА_7 , як на особу , яка вчинила відносно неї злочин і її показання протирічать показанням, даним в суді з тих підстав, що суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, які надавалися на стадії досудового розслідування, а тільки бере до уваги показання, надані безпосередньо в судовому засіданні.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що обставини вчинення злочину потерпіла ОСОБА_5 вказує послідовно, логічно, її показання стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим відповідають її раніше даним показанням в судовому засіданні 20.03.2015 року при розгляді слідчим суддею Крюківського районного суду м. Кременчука клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.03.2015 року пояснила, що 16.02.2014 року вона разом зі знайомою ОСОБА_10 та обвинуваченим втрьох пішли на кладовище де пили цю самогонку. Коли допили самогонку, то між ними виникла «п`яна» сварка, після чого вона втратила свідомість. Згодом вона прийшла до тями від сильного болю внизу живота та побачила біля себе підозрюваного. Після цього ще два рази приходила до тями від сильного болю внизу живота та знову втрачала свідомість і весь цей час біля себе бачила одного підозрюваного. Інших людей біля себе не бачила. Вночі прийшла до тями та почала кликати на допомогу, так як не могла самостійно піднятися.

Таким чином, дані показання потерпілої не протирічать її показанням в ході судового розгляду, а тільки доповнюють та деталізують їх в частині обставин сааме спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Суд враховує пояснення потерпілої, що деякі обставини вчиненого злочину, а саме механізм їх нанесення та інші, вона раніше не повідомляла з причини не бажання їх розголошувати для загалу , що принижує її гідність і в подальшому може слугувати їх « недобру славу ».

Також, при проведенні впізнання по фото особи, яка здійснила відносно неї злочин, в присутності понятих , потерпіла при огляді фотографій кількох осіб в протоколі , чітко вказала на обвинуваченого, як на особу , яка вчинила відносно неї злочин. Вказана слідча дія була проведена з дотриманням чинного законодавства , що підтвердили своїми підписами в протоколі гр. ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , які були понятими при проведенні даної слідчої дії. Протокол був підписаний вказаними свідками без будь - яких зауважень з їх сторони.

Згідно протоколу, перед проведенням впізнання потерпілу попереджали про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України , дані показання вона давала добровільно без будь якого примусу, а тому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними , або даними ними під примусом чи іншим впливом.

Згідно протоколу потерпіла чітко впізнала обвинуваченого по фото, пояснивши слідчому по яких рисах вона його впізнала, тощо та показала на ОСОБА_7 як на особу , з яким розпивала разом з подругою ОСОБА_11 на кладовищі по вул. Республіканській в м. Кременчуці спиртні напої, після чого ОСОБА_7 наніс їй удари по боку , після чого невідомим їй предметом почав пхати в піхву та анальний отвір , після чого ОСОБА_5 втратила свідомість Суд звертає увагу, що будь яких заперечень стосовно даного протоколу в ході судового розгляду стороною захисту та обвинуваченим не заявлялось.

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_5 повністю співпадають як з її показаннями, даними в ході пред`явлення особи на впізнання 05.01.2015 року, в судовому засіданні 20.03.2015 року та при розгляді справи по суті, що в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_5 правдивими та достовірними і відсутності причин вважати її показання надуманими.

При цьому, потерпіла при дачі показань в судовому засіданні також попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Аналогічним чином, перед допитом свідка ОСОБА_10 суд попереджав останню про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України , дані показання свідок давала добровільно без будь якого примусу, даний свідок не є зацікавленою особою, а тому у суду відсутні підстави вважати її показання недостовірними , або даними під примусом чи іншим впливом .

Суд критично оцінює посилання сторони захисту на неспроможність показань свідка ОСОБА_10 про обставини злочину з тих причин, що остання є подругою потерпілої, раніше судима за тяжкі злочини, не працює та є особою, яка зловживає спиртними напоями. Суд вважає, що вказані причини є безпідставними та надуманими, так як перебування у дружніх стосунках з потерпілою, відсутність постійного місця роботи, тощо, не є підставами визнавати показання свідка недопустимими. При тому факт зловживання свідком спиртних напоїв суду взагалі не доведений, як не доведений і факт знаходження її під впливом правоохоронних органів. Суд враховує, що свідок прямо вказала на обставини перебування на кладовищі, що казав та які дії були вчинені обвинуваченим, тощо і у суду немає підстав не брати показання вказаного свідка до уваги.

Виходячи з логіки даних посилань сторони захисту , суд повинен взагалі не брати до уваги показання і інших свідків, які не працюють, зловживають алкогольними напоями, раніше судимі за вчинення умисних злочинів, в тому числі свідок ОСОБА_33 , захист якого при розгляді подання кримінально - виконавчої інспекції про скасування іспитового строку і направлення останнього в місця позбавлення волі здійснював захисник обвинуваченого.

Разом з тим, співвставляючи показання свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_50 та ОСОБА_51 між собою, суд приходить до висновку , що вони протирічать як одне одному, так і показанням обвинуваченого:

- згідно показань ОСОБА_33 близько 18 години , перебуваючи біля магазину з ОСОБА_34 та ОСОБА_38 він бачив потерпілу на кладовищі з двома незнайомими чоловіками , які щось пили, при цьому потерпілу він бачив ще до того, як обвинувачений підійшов до них біля магазину, хоча за показаннями обвинуваченого він підійшов до магазину разом з потерпілою та ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_46 підтвердив показання обвинуваченого;

- згідно показань ОСОБА_33 він разом з товаришами пішов в сторону річки ОСОБА_36 через хвіртку кладовища навпроти магазину , а свідок ОСОБА_40 показав, що вони втрьох пішли на річку Дніпро через вул. Насосну, а сідок ОСОБА_52 показав, що на річку вони йшли через пров. Виноградний;

- згідно показань ОСОБА_33 , проходячи по стежці на кладовищі на відстані 10-15 м він побачив потерпілу , яка сиділа на іншій лавці і обвинуваченого біля неї , який зливав їй на руки воду. Першим побачив жінку ОСОБА_37 , за ним йшов він та ОСОБА_39 , з обвинуваченим вони не розмовляли. А ОСОБА_53 показав, що з річки він повертався додому через дамбу, а ОСОБА_47 та ОСОБА_39 пішли через кладовище;

- згідно показань ОСОБА_33 близько 19 години 40 хвилин, коли вони втрьох стояли біля магазину, з кладовища через хвіртку вийшов обвинувачений. Після цього вони втрьох ще простояли біля магазину і десь через одну годину розійшлися, спочатку пішов він з ОСОБА_38 , а потім ОСОБА_39 . За показаннями ОСОБА_51 його взагалі біля магазину не було , аналогічні показання в цій частині дав і свідок ОСОБА_40 ;

- згідно показань свідка ОСОБА_40 він з ОСОБА_43 після річки вдвох пішли додому через кладовище , а ОСОБА_37 пішов з річки по дамбі додому, а ОСОБА_46 показав, що назад йшли втрьох через кладовище, він попереду , а інші за ним;

- згідно показань свідка ОСОБА_40 потерпілу вони побачили поряд зі стежкою за 1-1,5 м , яка лежала на землі біля стежки поряд з оградкою , зкручену , зверху одягнена , в чому не пам`ятає, з голими ногами та боса. А свідок ОСОБА_47 показав, що проходячи по стежці, на відстані 10-15 м він побачив потерпілу , яка сиділа на іншій лавці і обвинуваченого біля неї , який зливав їй на руки воду. При цьому, свідок ОСОБА_37 показав, що побачив обвинуваченого коли той виходив зправа з тропинки на дорогу і пішовши далі за 5 м він побачив потерпілу, яка сиділа біля оградки зправа від пропинки;

- свідок ОСОБА_46 показав, що з річки ОСОБА_36 вони поверталися через 2 години , свідок ОСОБА_47 , що поверталися назад через 30 хвилин , а свідок ОСОБА_39 , що поверталися близько 20 години і розійшлися близько 21 години при тому , що пішли туди , за його показаннями близько 15 години, тобто були там близько 5 годин;

- згідно показань свідка ОСОБА_51 після повергнення з кладовище де зустріли обвинуваченого, вони вийшли до магазину « Лілія» , куди потім пішов обвинувачений не знає, можливо в внутрь кладовища, а свідок ОСОБА_47 показав, що коли вони втрьох стояли біля магазину з кладовища через хвіртку вийшов обвинувачений і в руках у нього нічого не було. Пройшовши біля них обвинувачений пішов додому. .А свідок ОСОБА_39 показав, що той день обвинуваченого він взагалі не бачив , ні біля магазину , ні на кладовищі;

Враховуючи вищевикладені протиріччя та розбіжності в показаннях даних свідків , які не були усунуті в ході їх одночасного допиту, при тому , що свідки плутались в своїх показаннях, вказували , що не пам`ятають усіх подробиць за сплином часу , були в стані алкогольного сп`яніння, тощо, суд критично оцінює дані показання в частині того, що вони бачили потерпілу на кладовищі з двома невідомими чоловіками, обставини зустрічі з потерпілою та обвинуваченим.

Також, суд вважає за можливе, що не спростовується матеріалами справи, що обвинувачений, після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій повертався назад на кладовище за забутим на місці події пакетом, що підтверджують показання як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_21 - цивільної дружини обвинуваченого і цілком імовірно міг допомогти потерпілій , яка перебувала на місці події.

Також, суд критично відноситься до показань обвинуваченого стосовно застосування до нього незаконних методів ведення дізнання та слідства з боку оперативних працівників міліції при його першому затриманні в грудні 2014 року, та як останній зі скаргами до прокуратури м. Кременчука на незаконні дії міліції не звертався, як не звертався і до бюро СМЕ для встановлення наявності вказаних тілесних ушкоджень та обставинам їх нанесення.
З аналогічних підстав суд критично відносить до даних показань обвинуваченого , як на підставу його переховування від органів досудового розслідування , враховуючи , що останній з 26.12.2014 року був оголошений в розшук.

Крім цього, вина ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину , передбаченого ч.1 ст.121,ч.2 ст.185 КК України також повністю підтверджується іншими доказами по справі, що безпосередньо досліджені судом:

- витягом з кримінального провадження від 18.12.2014 року про внесення заяви потерпілої ОСОБА_5 до ЄРДР 19.12.2014 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України та внесення до ЄДРР 02.02.2015 року даних про вчинення відносно потерпілої кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України ;

- протоколом огляду місця події від 18.12.2014 року , згідно якого проводився огляд місця пригоди і було виявлено та вилучено рідина бурого кольору з грунту , сумку , картуз, палиця,жіночі гамаші чорного кольору,з шкарпетками і жіночими трусами білого кольору з плямами рідини бурого кольору;

- заявою про добровільну видачу гр. ОСОБА_54 працівникам міліції паспорту ОСОБА_7 , який останній був переданий невідомими особами та протоколом огляду місця події від 19.12.2014 року , згідно якого був вилучений вказаний паспорт;

- протоколом добровільної видачі ОСОБА_7 працівникам міліції особистих речей - джинси, светра, куртки, футболки, ботинок, телефону « Самсунг» ;

- протоколом огляду місця події від 19.12.2014 року , згідно якого по місцю мешкання ОСОБА_7 останнім було добровільно видано працівникам міліції його особисті речі джинси зі слідами бурого кольору , светр, куртку, футболку,труси, черевики, мобільний телефон « Самсунг» , модель , імей НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 без сім-карти , білого кольору;

- протоколом огляду місця події від 20.12.2014 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_5 добровільно видала працівникам міліції свої особисті речі - куртку, бюстгальтер, кофту спортивну, штани, кофту;

- висновком експерта № 22 від 02.02.2015 року , згідно якого при судово медичній експертизі трусів , вилучених у ОСОБА_7 виявлена кров людини, встановити статеву приналежність якої не представилось можливим. При визначенні групової належності крові виявлені антигени А, В і Н, ізосерологічної системи АВО які можуть походити від однієї особи , в тому числі від потерпілої ОСОБА_5 або від декількох осіб в разі змішування. При цьому плями світло бурого кольору виявлені на лицевій стороні на відстані 0,5 см від пояса вздовж центральної лінії розміром 3х2 см ; жовтувато - бурого кольору на виворотній поверхні резинки поясу переду трусів розміром 1,2 х 2.,2 см; на виворотній поверхні центральної частини переду на відстані 6 см від краю резинки трусів сірувато - буруватого кольору розмірами 4,5х3 см; на виворітній поверхні переду трусів вздовж лівого шва центральної частини на відстані 11, 5 см від краю резинки трусів пляма сірувато - буруватого кольору розмірами 4,4 х3 см;

- висновком експерта № 20 від 04.02.2015 року , згідно якого при експертизі піднігтьового вмісту нігтьових пластин правої кисті ОСОБА_7 знайдені епітеліальні клітини, статеву належність яких не встановлено; при експертизі піднігтьового вмісту нігтьових пластин лівої кисті ОСОБА_7 знайдена кров людини та епітеліальні клітини. Статеву належність крові та клітин не встановлено. При дослідженні слідів крові виявлені антигени А,В, ізосерологічної системи АВО, які можуть походити або від однієї особи , в тому числі потерпілої ОСОБА_5 або від декількох осіб .

- висновком експерта № 74 від 20.01.2015 року , згідно якої кров потерпілої ОСОБА_5 належить до АВ( 1У) групи , якій властиві антигени А і В.;

- висновком експерта № 78 від 27.01.2015 року , згідно якого та трусах та колготках знайдена кров людини без домішок сперми, де виявлені антигени А і В.Кров у цих слідах може походити від ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 75 від 28.01.2015 року , згідно якого на фрагменті грунту , що наданий на дослідження , знайдена кров людини, де виявлені антигени А і В , ця кров може походити від ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 81 від 28.01.2015 року , згідно якого на джинсових штанах, наданих на дослідження знайдена кров людини, де виявлені антигени А і В, ця кров може походити від ОСОБА_5 ;

- постановою про визнання і приєднання речових доказів від 05.01.2015 року , згідно якої жіноча сумочка білого кольору , мобільний телефон « Самсунг 2202» , флеш карта « Мікро СД», об`ємом 4 Гб визнані речовими доказами і приєднані до кримінального провадження ;

- актом судово - психіатричного експерта № 202 від 03.04.2015 року , згідно якого ОСОБА_7 в даний час будь яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи інших хворобливих розладів психічної діяльності . В період часу , що стосується інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_7 не страждав будь яким хронічним психічним захворюванням , не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності і міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством та судом і самостійно захищати свої права та законні інтереси при досудовому слідстві та суді..;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2015 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_5 по фото впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу , з яким розпивала разом з подругою ОСОБА_11 на кладовищі по вул. Республіканській в м. Кременчуці спиртні напої, після чого ОСОБА_7 наніс удари по боку , після чого невідомим їй предметом почав пхати в піхву та анальний отвір , після чого ОСОБА_5 втратила свідомість . До тями прийшла 17.12.2014 року близько 2 години . Василь мав вигляд років 35-40, зростом 170-174 см, худорлявої статури , обличчя овальне , очі малі, підборіддя видовжене вперед.
- карткою виклику станції швидкої медичної допомоги № 56536 від 17.12.2014 року , згідно якої адреса виклику вул. Республіканська в м. Кременчуці біля магазину « Лілія» з приводу поганого стану невідомої жінки , з вказанням попереднього діагнозу - загальне переохолодження, алкогольне сп`яніння середнього ступеня.

- висновком експерта з оцінки майна від 05.02.2015 року , згідно якого вартість мобільного телефону « Самсунг 2202» становить 262 грн. Вартість флеш-карти « Мікро СД 4Гб» становить 71 грн.;

- речовими доказами - штани джинсові які належать ОСОБА_7 які визнані речовими доказами і приєднані до кримінального провадження за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року;,

- речовими доказами - зразки крові потерпілої ОСОБА_5 , труси та колготки потерпілої ОСОБА_5 , картуз, кофта потерпілої, паспорт ОСОБА_7 які визнані і приєднані як речові докази до кримінального провадження за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року;

- речовими доказами - светр та куртка ОСОБА_7 , куртка, спортивна кофта та спортивні штани потерпілої ОСОБА_5 , палиця, які визнані речовими доказами і приєднані до кримінального провадження за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року;

- протоколом затримання особи від 19.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 був затриманий 19.03.2015 року о 14 годині 00 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.01.2015 року .

- ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.01.2015 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , на підставі якої останній і був затриманий ;

- ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.03.2015 року, згідно якої відносно ОСОБА_7 обраний запобіжний захід в вигляді тримання під вартою , строк рахувати з часу затримання , тобто з 19.03.2015 року ;

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року , згідно якої нитки стерильної марлі з нанесеними на них витяжками до висновків експерта № 21, 20 , фрагменти грунту , вилучені з кладовища при огляді місця події , зрізи ногтьових пластин ОСОБА_7 , визнані речовими доказами і приєднані до кримінального провадження;

- висновком експерта № 440 від 08.04.2015 року , згідно якого кров гр. ОСОБА_7 належить до А (11) група , якій властивий антиген А та ізогемоглютінін анти-В.;

- висновком експерта № 80 від 13.02.2015 року , згідно якого кров потерпілої ОСОБА_5 належить до АВ ( 1у) групи , якій властиві антигени А і В. На футболці, представленій на дослідження виявлена кров людини, де виявлені антигени А і В і може походити від потерпілої ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 128-МК від 27.04.2015 року , згідно якого на штанях обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено: «по передній поверхні штанів, зліва і справа, по низу штанів в області правого боку шва, по внутрішній поверхні пояса зліва, по задній поверхні зліва і справа, по внутрішній поверхні планок застібки «блискавка» виявлені помарки речовини подібної до крові, наявністю мазків по краях, які могли утворитися при зіткненні з поверхнею покритою речовиною подібною до крові, або при попаданні рідкої речовини на поверхню штанів з послідуючим утворенням коротких мазків; по передній поверхні штанів зліва, по передній поверхні по низу штанів зліва і справа, і по задній поверхні, по низу штанів справа, виявлені різнонаправлені сліди мазки, які утворилися внаслідок ковзного дотику з предметом між якими була незначна кількість речовини, подібної до крові; по задній поверхні штанів зліва і справа, біля крокових швів, виявлені три сліди краплі, речовини подібної до крові, з утворенням коротких потьоків, які утворилися внаслідок вільного падіння крапель рідкої речовини, подібної до крові, нижче рівня відриву крапель, при попаданні на похилу поверхню». На трусах обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено: «по передній поверхні виявлена помарка, речовини подібної до крові, яка могла уторитися при зіткненні з закривавленою поверхнею».

- висновком експерта № 317 від 29.04.2015 року, згідно якого у потерпілій ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву промежини з повним розривом сфінктера і передньої стінки прямої кишки, а також задньої стінки піхви, рани на правій гомільці, синців сідниць, лобка і пахових ділянок, які загострилися комбінованим ШОКОМ ТЯЖКОГО ступеню. Вище перераховані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний період часу , про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації, та за ступенем тяжкості відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень , як небезпечних для життя в момент їх спричинення;

- проведеним слідчим експериментом від 20.12.2014 року , згідно якого підозрюваний ОСОБА_7 детально показав про обставини нанесення ударів та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 і яким знаряддям , тощо;

- проведеним слідчим експериментом від 25.04.2015 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_5 показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим;

- висновком експерта № 456 від 30.04.2015 року , згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_55 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту , можуть відповідати об`єктивним судово - медичним даним при судово - медичній експертизі гр. ОСОБА_5 ;

- світлокопіями виписки з медичної картки хворого ;№ 4357 від 22.12.2014 року 2-ї міської лікарні, з медичної картки хворого ;№ 5722 від 09.01.2015 року 3-ї міської лікарні, з медичної картки хворого ;№ 200 від 19.01.2015 року 3-ї міської лікарні, згідно яких вказані діагноз отриманих потерпілою травм та проведеного лікування;

- випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 14.04.2015 року та консультативними висновками спеціаліста від 14.05.2015 року та 02.07.2015 року та іншими доказами.

Враховуючи досліджені судом докази , суд звертає увагу на наступному :

Потерпіла при доставці її в приймальне відділення 2-ї лікарні перебувала в стані алкогольного сп`яніння, так як , згідно картки виклику швидкої допомоги мала діагноз: загальне переохолодження, алкогольне сп`яніння середнього ступеню , а за показаннями медичної сестри мала з рота запах алкоголю, була в свідомості , щось бормотала, прохала води , на питання не відповідала, тощо. Враховуючи це, суд вважає, що її слова, «не чіпайте та не бийте її у множинному числі» об`єктивно можуть бути викликані її наявним станом , що не є беззаперечним доказом того, що тілесні ушкодження , за версією захисту, спричинив не один чоловік, а кілька.

За висновком експерта № 317 від 29.04.2015 року зі слів підекспертної відомо, що під час розпиття спиртних напоїв невідомий штовхнув , при цьому впала а той почав наносити удари руками , ногами і дерев`яною палицею по голові та різним частинам тіла , від чого втратила свідомість. Обставини травми пам`ятає не повністю, коли прийшла до тями нікого поряд не було , почала кричати і перехожі викликали швидку допомогу.

Суд звертає увагу, що потерпіла прямо вказує на нанесення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим. Враховуючи показання свідка ОСОБА_10 , які співпадають в цій частині з показаннями потерпілої, є послідовними і логічними, суд обґрунтовано приходить до висновку , що показання обвинуваченого , дані ним в ході судового розгляду з приводу знайомства, розпиття спиртних напоїв , залишення ним місця події разом зі свідком є неспроможними. Судом встановлено факт сварки між потерпілою та обвинуваченим на грунті домагань останнього і факт нанесення обвинуваченим потерпілій ударів руками і ногами.

Стороною захисту в ході судового розгляду спростовуються показання потерпілої в частині спричинення саме обвинуваченим тих тілесних ушкоджень , які вказані у висновку № 317 від 29.04.2015 року мотивуючи це не повідомленням потерпілою лікарям та працівникам міліції про конкретну особу , яка їх спричинила , тощо. Але вказані дії обвинуваченого, а саме нанесення ним ударів руками і ногами потерпілій ще до втрати останньою свідомості після його домагань є непрямим доказом, що саме обвинуваченим були спричинені дані тілесні ушкодження потерпілій в подальшому.

Вказані обставини спростовуються , як показаннями потерпілої та свідків, так і матеріалами справи , в тому числі протоколом впізнання від 05.01.2015 року , згідно якого потерпіла чітко впізнала обвинуваченого по фото, пояснивши слідчому по яких рисах вона його впізнала, тощо та показала на ОСОБА_7 як на особу, з яким розпивала разом з подругою ОСОБА_11 на кладовищі спиртні напої, після чого останній наніс їй удари по боку , після чого невідомим їй предметом почав пхати в піхву та анальний отвір , після чого вона втратила свідомість. Тобто, потерпіла 5 січня 2015 року прямо вказала на обставини вчинення саме обвинуваченим відносно неї злочину.

А стосовно обставин, виникнення конфлікту , нанесення ударів потерпілій руками і ногами та інших дій , в тому числі розмов при цьому в присутності ОСОБА_10 безпосереднього свідка подій, сторона захисту посилається на те , що свідок зловживає спиртними напоями, не працює, веде антисоціальний спосіб життя , раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, є подругою потерпілої , тощо, тобто намагається будь яким чином поставити під сумнів її показання, скомпрометувавши свідка з різних надуманих підстав.

В цьому суд вбачає намагання не брати до уваги показання свідка, хоча в них свідок чітко вказує на виниклий конфлікт між потерпілою та обвинуваченим при розпиванні спиртних напоїв на кладовищі з приводу його сексуальних домагань та побиття потерпілої обвинуваченим, агресивні дії обвинуваченого до свідка , яка намагалася разом з потерпілою залишити місце пригоди, що у сукупності з показаннями потерпілої , які не тільки співпадають але і доповнюють один одного , в тому числі дають зрозуміти слова обвинуваченого до потерпілої після нанесення їй тілесних ушкоджень «не хотіла по хорошому , по плохому понравилось», що є непрямим доказом вчинення злочину обвинуваченим.

Невизнання обвинуваченим факту виниклої під час розпивання спиртних напоїв сварки між ним та потерпілою на ґрунті його домагань до останньої, нанесення ним ударів руками і ногами потерпілій , його агресивна поведінка, слова, тощо, які були вчинені при свідку, суд вважає доведеним фактом, спростування якого при судовому розгляді з компрометуючих свідка підстав, є намаганням визнати показання цього свідка неналежними та недопустимими, що також є непрямим доказом вчинення злочину обвинуваченим.

В разі визнання вищевикладених обставин ставиться під сумнів обрана стороною захисту позиція щодо непричетності обвинуваченого до вчиненого злочину , а саме розпивання останнім з малознайомими особами спритних напоїв, яке відбувалося без жодних сварок , після чого обвинувачений разом зі свідком без будь яких конфліктів покидає місце пригоди і що потім відбувалося з потерпілою, немає до обвинуваченого жодного відношення. В іншому випадку необхідно пояснювати, з яких причин виник конфлікт , його дії при цьому, чи мали місце сексуальні домагання з його боку , чому , через годину , повернувшись на місце події за пакетом , він допомагає піднятися з землі , за його показаннями незнайомій йому жінці, з якою він годину тому на цьому ж самому місці розпивав спиртні напої.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ,коли допоміг піднятися незнайомій жінці, одягти їй штани та посадити на лавочку не міг її не впізнати , навіть за умов відсутності освітлення. Однак, обвинувачений наполягає, що не впізнав потерпілу, таким чином не пов`язуючи виниклий конфлікт з потерпілою та свідком за годину до цього.

Непрямим доказом також є той факт, що обвинувачений не міг не побачити на своїх руках та одежі кров після « допомоги» жінці на кладовищі, враховуючи їх кількість на одежі коли йшов додому, перебував біля магазину , роздягався вдома, тощо, однак не вчинив жодних дій з цього приводу , як то зателефонувати до міліції, швидкої допомоги , повідомити перехожим , продавцям магазину , тощо.

Непрямим доказом вини обвинуваченого є обставина залишення свідком ОСОБА_10 місця події без потерпілої , залишивши останню в темний час доби на кладовищі, яка за показання останньої втікала від обвинуваченого , який гнався за нею, вважаючи , що потерпіла також втекла звідти , як вони і домовлялись.

Суд бере до уваги , що в ході судового розгляду встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 не бачила , чим саме обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження, як і не стверджувала це в суді при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Остання вказувала , що відчула сильний , різкий біль внизу живота , при цьому обвинувачений , який був над нею, щось робив при цьому .

Разом з тим, допитаний судово - медичний експерт ОСОБА_56 показав, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження за висновком експерта № 317 від 29.04.2015 року у вигляді травматичного розриву промежини з повним розривом сфінктера і передньої стінки прямої кишки, а також задньої стінки піхви, тощо, утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, яким могла бути як дерев`яга палиця так і металевий прут. Тому , посилання сторони захисту на не встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не відповідає дійсності і не може бути взято до уваги, так як експерт показав, що наявні тілесні ушкодження могли бути спричинені як дерев`яною палицею так і металевим прутом.

Суд бере до уваги, що в обвинувальному акті по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 дерев`яною палицею, при цьому на вилученій з місця пригоди дерев`яній палиці, яка визнана речовим доказом відсутні сліди крові потерпілої і в ході судового розгляду не було встановлено знаряддя злочину. Однак, посилання на цю обставину , як на доказ того, що обвинувачений не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій є безпідставним і жодним чином не спростовує того факту , що вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені як палицею так і металевим прутом.

Суд допускає, що знаряддя злочину могло бути умисно вилучено з місця вчинення злочину і його відсутність при огляді місця події також не може слугувати беззаперечним доказом непричетності обвинуваченого до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Суд бере до уваги показання ОСОБА_7 дані ним в ході слідчого експерименту 20.12.2014 року про обставини нанесення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення повністю відповідають висновку експерта № 456 від 30.04.2015 року , згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_7 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту , можуть відповідати об`єктивним судово - медичним даним при судово - медичній експертизі гр. ОСОБА_5 ;

При цьому, суд критично відноситься до показань обвинуваченого при проведенні додаткового слідчого експерименту від 18.04.2015 року , так як показання обвинуваченого прямо притирічать показанням потерпілої, свідка ОСОБА_10 , які співпадають між собою та взаємодоповнюють одне одного, висновкам експертів, проведеним слідчим експериментом з потерпілою від 25.04.2015 року та обвинуваченим від 20.12.2014 року, висновку експерта № 456, згідно якого покази ОСОБА_55 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту , можуть відповідати об`єктивним судово - медичним даним при судово - медичній експертизі гр. ОСОБА_5 , показанням інших свідків по справі у їх сукупності .

Суд також критично відноситься до посилань сторони захисту на факті виявлення на місці події шапки, яка не належить обвинуваченому як доказу того , що злочин вчинений не ОСОБА_7 в іншою особою, враховуючи , що суду не доведено, що дана шапка не була на місці події ще до розпиття там спритних напоїв потерпілої , свідком та обвинуваченим , не з`явилася після вчинення злочину чи до проведенні його огляду.

Стосовно викрадення інших речей у потерпілої і відсутність останніх в підозрі ОСОБА_57 суд вважає, що то ця обставина також не є доказом не причетності останнього до вчиненого злочину , так як потерпіла прямо вказала на обвинуваченого , як на особу , яка спричинила їй тілесні ушкодження.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні 19 березня 2015 року при обрання запобіжного заходу ОСОБА_58 потерпіла вказала , що «згодом вона прийшла до тями від сильного болю внизу живота та побачила біля себе підозрюваного. Після цього ще два рази приходила до тями від сильного болю внизу живота та знову втрачала свідомість і весь цей час біля себе бачила одного підозрюваного. Інших людей біля себе не бачила».

При допиті в судовому засіданні потерпіла показала , що втратила свідомість від ударів обвинуваченого і коли прийшла до тями від сильного болю внизу живота то побачила обвинуваченого, який сидячи над нею робив якісь рухи, від чого їй було боляче. Тобто , в даному випадку суд не вбачає протиріч в показаннях потерпілої, а тільки їх уточнення.

Суд бере до уваги пояснення потерпілої, чому при проведенні слідчого експерименту вона повідомила слідчому не всі обставини вчиненого відносно неї злочину , а саме через те, що понятими при проведенні даної слідчої дії були обрані молоді особи чоловічої статі , перед якими вона не хотіла соромитися, повідомляючи подробиці .

При проведенні експерименту з обвинуваченим останній детально показав про вчинення ним злочину, на запитання слідчого відповідав чітко, досконально , надаючи необхідні пояснення на місцевості , по завершені слідчої дії будь яких скарг на її проведення не заявляв, як не заявляв скарг і в подальшому. Суд звертає увагу, що при проведенні слідчої дії до обвинуваченого не застосовувались як фізичні заходи так і інші заходи впливу , у останнього відсутні на тілі будь які тілесні ушкодження.

Твердження сторони захисту про невизнання як допустимого доказу даних проведеного слідчого експерименту без присутності захисника та під фізичним впливом є безпідставними, так як вже вказувалось на відсутність заяв обвинуваченого чи інших осіб з приводу застосування незаконних методів ведення дізнання та слідства до останнього до органів прокуратури. А відсутність захисника при проведенні даної слідчої дії була обумовлена волевиявленням самого обвинуваченого і відповідно відсутність при даній слідчій дії захисника суд не може прийняти як підставу не визнати дані слідчого експерименту.

При цьому, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті , тому посилання сторони захисту на буцім то врахування судом зізнавальних показань обвинуваченого і неприйняття показань потерпілої про непричетність останнього до вчиненого злочину на досудовому слідстві є безпідставними.

Посилання сторони захисту на невизнання даних слідчого експерименту з тієї причини, що суд не долучив до справи та не визнав доказом пояснення потерпілої, які остання також давала в ході досудового розслідування є порушенням принципу сторін у процесі також є безпідставними.

Так, при надання пояснень особа не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснення надавались оперативному працівнику в довільній формі, і відповідно не можу бути допустимим доказом, так як доказ визнається допустимим , якщо він отриманий в порядку , встановленому КПК України. Крім того, потерпіла безпосередньо в судовому засіданні пояснила обставини, при яких вона їх надавала і підстави , з яких вона не вказувала на обвинуваченого як на особу , яка вчинила злочин відносно неї.

Суд критично оцінює посилання сторони захисту на доведеність вини обвинуваченого виключно на показаннях потерпілої . При цьому , суд звертає увагу на безпідставність тверджень захисту на те, що вказані показання потерпіла надала суду « під тиском працівників правоохоронних органів, під дією психотропних засобів , хворіючи алкогольною залежністю, перебуваючи в «неадекватному стані( за слів потерпілої)» , тощо.

Так, в ході судового розгулу стороною захисту жодним чином не доведено вчинення на потерпілу будь якого тиску в боку працівників міліції, тому суд вважає дане твердження тільки припущенням сторони захисту, яке нічим не підтверджене. Приймання потерпілою, згідно її показань , медичних препаратів за рецептом лікарів, не може слугувати твердженням перебування останньої під дією психотропних речовин , при тому , що при даванні показань в судовому засіданні у суду не виникло питань до її психологічного стану і перебування в такому стані саме під дією психотропних речовин взагалі є безпідставним та надуманим. Стосовно перебування потерпілої з її слів в «неадекватному стані» необхідно оцінювати у сукупності тих обставин , при яких дані слова були виказані , а саме при допиті потерпілої про обставини вчиненого відносно неї злочину, наявних фізичних наслідків, спричинених невідворотних ушкоджень здоров`я та фізичних вад , які виникли внаслідок тілесних ушкоджень, тощо.
Потерпіла обґрунтовано пояснила, чому давала раніше такі показання , а саме що була в шоковому стані після тяжких травм і фізичного болю, що не могла нормально сприймати все, як і дачі показань знову «пережила» це, тому і застосувала даний вислів, в який сторона захисту вкладує своє значення , наполягаючи при цьому проведення потерпілій судової психіатричної експертизи, посилаючись також на факті перебування потерпілою із-за зловживання алкоголем на обліку в наркологічному диспансері, не надавши суду доказів цього. Суд враховуючи дані обставини не знаходить вагомих підстав для призначення даної експертизи.

Посилання сторони захисту на буцім то задоволення всіх клопотань прокурора та залишення без задоволення клопотань захисту є суб`єктивною думкою захисника , яка нічим не підтверджуються. Всі клопотання сторін обвинувачення та захисту розглядалися судом з дотриманням норм кримінального процесу з урахуванням думки всіх учасників кримінального провадження .

Наявність окремої думки судді Апеляційного суду Полтавської області за ухвалою від 21 квітня 2015 року за апеляцією сторони обвинувачення на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.03.2015 року, згідно якої відносно ОСОБА_7 обраний запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, а саме не доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину , передбаченого ч.1 ст.121 КК України на стадії досудового розслідування вказує тільки , на думку судді , на відсутність такої підозри на даній стадії і не відноситься до наявних і досліджених при судовому розгляді доказів.

Таким чином , суд вважає вищевказані твердження сторони захисту надуманими , безпідставними та такими, які не грунтуються на матеріалах справи і не підтверджені наявними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку , що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України вірна, так як він спричинив умисне тяжкі тілесні ушкодження,небезпечні для життя в момент заподіяння.

Також, суд приходить до обґрунтованого висновку , що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України вірна, так як він таємно викрав чуже майно, вчинене повторно.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів проти особи, на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, на обліку у лікарів нарколога та психіатра Арбузинської ЦРЛ Миколаївської області не перебуває, працездатний, по місцю проживання характеризується посередньо, є інвалідом 111 групи з дитинства.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України суд визнає відшкодування завданої шкоди за епізодом викрадення мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 .

При цьому , суд не може визнати пом`якшуючою обставиною щире каяття , так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. В даному випадку обвинувачений визнав вину тільки в тому, що знайшов даний мобільний телефон на землі , а не витяг його з кишені потерпілої , і коли брав його собі то не вважав , що викрадає його.

Також, суд не може визнати пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю злочину , так як активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного і всебічного його розкриття. В даному випадку обвинувачений тільки повідомив та добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон потерпілої, який в подальшому їй переданий і остання претензій матеріального характеру до обвинуваченого стосовно телефону не має. Але при цьому обвинувачений стверджував, що знайшов його на землі , коли буцім то надавав допомогу потерпілій і з`ясував у останньої , що це не її телефон. Враховуючи показання потерпілої , згідно яких на кладовищі вона телефоном не користувалася і телефон весь час знаходився в закритому кармані , і в подальшому зник при невідомих їй обставинах , суд приходить до висновку про відсутність даної обставини.

Стосовно епізоду умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України судом не встановлено, так як обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення в ході судового розгляду не визнав і заперечував свою причетність до вчинення даного злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст.121, ч.2 ст.185 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі за умисний злочин проти життя та здоров`я особи, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання , яке пов`язане з ізоляцією від суспільства.

В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 заявлений позов до ОСОБА_55 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, згідно якого остання прохає стягнути з обвинуваченого на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 11 125 грн. , яка складається з витрат на медикаменти, медичні матеріали, продукти харчування, засоби гігієни, тощо та моральну шкоду в сумі 100 000 грн. , яку вона обґрунтовує тривалістю лікування після спричинених тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим та моральними, психологічними стражданнями внаслідок перенесених травм, тощо.

Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України матеріальне та моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи . яка потерпіла від злочину та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу , вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду .

Також, судом встановлено, що вчиненим злочином потерпілій ОСОБА_5 завдано моральну шкоду , яка виразилась у емоційних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з фізичним болем та стражданнями , завданими при спричиненні тілесних ушкоджень,, фізичними стражданнями при перенесенні хірургічних операцій, встановленням їй внаслідок спричинених травм та перенесених операцій 2 групи інвалідності, тобто невиправних втрат здоров`я , наявності фізичних обмежень в подальшому житті та пов`язаних з цим моральних страждань та перенесенням нервових потрясінь. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого вона буде обмежена в подальшому житті користуватися всіма благами життя, тощо. Все це негативно вплинуло на її усталений ритм життя, роботи, відпочинку , тощо.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати , зокрема : у приниженні честі , гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо. Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: тривалість моральних страждань потерпілої ,їх характер ,протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що завдало потерпілому моральних страждань, суд приходить до висновку, що вимога потерпілої щодо виплати їй моральної шкоди в сумі 100 000 грн. обґрунтовані частково, а тому слід стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн., що підтверджена квитанцією № 600 від 01.11.2015 року.

Долю речових доказів визначити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст.ст. 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання :

- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу затримання, а саме з 19.03.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 11 125 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон « Самсунг 2202» , флеш карта « Мікро СД», об`ємом 4 Гб за постановою про визнання і приєднання речових доказів від 05.01.2015 року, куртка, спортивна кофта, спортивні штани та кофта ОСОБА_5 за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року повернути власнику ОСОБА_5 ;

- штани джинсові, светр та куртка, які належать ОСОБА_7 , паспорт ОСОБА_7 за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року повернути власнику ОСОБА_7 ;

- нитки стерильної марлі з нанесеними на них витяжками до висновків експерта № 21, 20 , фрагменти грунту , вилучені з кладовища при огляді місця події , зрізи ногтьових пластин ОСОБА_7 зразки крові потерпілої ОСОБА_5 , картуз, труси та колготки потерпілої ОСОБА_5 , палиця, жіноча сумочка білого кольору за постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20.02.2015 року - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1