"05" листопада 2015 р.
Справа №150/553/15-к
Провадження по справі №1-кп/150/54/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 листопада 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000105 від 20.03.2013 року з угодою про примирення між підозрюваним та потерпілим відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи зобов*язаним відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30.06.2010 року сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.06.2010 року добровільно рішення суду не виконував, кошти на утримання дитини з червня 2010 року по лютий 2012 та з квітня 2012 року по червень 2012 року не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 14588,80 гривень. Протягом вказаного періоду ОСОБА_4 працював на тимчасових заробітках у фізичних осіб шляхом виконання будівельних та оздоблюваних робіт та отримував дохід, однак, достовірно знаючи про існуючу заборгованість, злісно ухилявся від сплати аліментів.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що від спільного подружнього життя із ОСОБА_5 народилися доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення Чернівецького районного суду від 30.06.2010 року з нього на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти для утримання неповнолітніх доньок, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_4 із червня 2010 року по лютий 2012 та з квітня 2012 року по червень 2012 року аліменти не сплачував, у зв*язку із відсутністю коштів. Зазначив, що постійного місця роботи не мав і на даний час ніде не працює, постійний та регулярний заробіток відсутній, на прожиття заробляє тимчасовими заробітками. Внаслідок несплати аліментів утворилася заборгованість, яка становить 14588,80 гривень.

В скоєному щиро кається, просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним і потерпілою ОСОБА_5 , та призначити затверджену сторонами міру покарання. Зазначив, що на виконання умов угоди про примирення ним в повному обсязі буде відшкодовано потерпілій завдані матеріальні збитки в обумовлений в угоді строк не пізніше 19.07.2016 року.

Потерпіла ОСОБА_5 претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченої не має, просить затвердити угоду про примирення, укладену між нею та підозрюваним ОСОБА_4 .

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей.

Відповідно до ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти мирову угоду.

Відповідно до ч.1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Частиною 3 статті 469 КПК України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

19.07.2015 року в ході досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у відповідності до ст., ст.468, 469 КПК України укладено угоду про примирення, відповідно до якої ОСОБА_4 зобов*язався в строк не пізніше 19 липня 2016 року сплатити потерпілій грошові кошти в розмірі 7000 гривень. Сторонами узгоджено міру покарання ОСОБА_4 в разі дотримання ним умов угоди штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень.

Відповідно до ч.1, 5 ст.469 КПК України угоду про примирення укладено між сторонами після повідомлення ОСОБА_4 про підозру за ініціативою підозрюваного.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України угоду про примирення укладено між потерпілою та підозрюваною у провадженні щодо кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є невеликої тяжкості.

На виконання умов укладеної між сторонами угоди ОСОБА_4 обіцяє в повному обсязі в строк не пізніше 19 липня 2016 року сплатити потерпілій грошові кошти в розмірі 7000 гривень.

Частиною 1 статті 475 КПК України встановлено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , відповідає вимогам КПК України та закону, підстав, передбачених пунктами 1-6 частиною 7 статті 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З*ясувавши у обвинуваченого та потерпілого, що вони цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, суд в силу положень ст.475 КПК України приходить до висновку про затвердження угоди про примирення, укладеної в ході досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризується по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, умову укладеної між сторонами угоди ОСОБА_4 обіцяє виконати та сплати потерпілій в строк не пізніше 19 липня 2016 року грошові кошти в розмірі 7000 гривень, відсутність у відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 19 липня 2015 року в ході досудового розслідування відповідно до статей 468, 469 КПК України, між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 / однієї тисячі сімсот/ гривень.

Запобіжний захід, обраний 14.07.2015 року відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов*язання, залишити до вступу вироку в законну силу.

Наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є: для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу; для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п*ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1