АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дукора Пуховицького району Мінської області Республіки Білорусь, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

За обставин встановлених судом, 25 жовтня 2014 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння внаслідок попередньо вжитих спиртних напоїв, знаходячись за місцем
_____________________________________________
Справа: 11-кп/796/1516/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вступив в словесну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , в ході якої у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_11 , користуючись своєю перевагою в фізичній силі, подолавши опір з боку потерпілої ОСОБА_9 шляхом застосування щодо останньої фізичної сили, переслідуючи мету нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин, протягом ночі з 25 на 26 квітня 2014 року, перебуваючи за місцем спільного проживання у вищевказаній квартирі, умисно наніс останній руками та ногами численні удари в різні частини тіла, в тому числі в область життєво важливих органів. Продовжуючи свої протиправні дії та реалізацію вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_11 також наніс ОСОБА_9 ряд тілесних ушкоджень невстановленим гострим предметом з колюче-ріжучими властивостями.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень нанесених ОСОБА_13 відповідно до висновку експерта № 3069 від 9.12.14 року смерть останньої настала від черепно-мозкової травми з крововиливами під болонки головного мозку і розвитком його набряку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України. Зазначає, що при призначенні покарання, суд не врахував всіх обставин справи, зокрема стан його здоров`я, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, його позитивної характеристики, відсутність матеріальних та інших претензій зі сторони потерпілої. Таким чином захисник вважає, що суд не в повній мірі дотримався вимог Закону при призначені покарання, так як відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та пом`якшити йому призначене покарання. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що вчинив кримінальне правопорушення в стані сильного душевного хвилювання, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Також посилається на ту обставину, що за станом свого здоров`я потребує постійного догляду, а в умовах ізоляції це зробити неможливо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, посилаючись на законність

та обґрунтованість вироку суду, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.121 КК України, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та згідно висновку судово-психіатричної експертизи страждає на алкоголізм та потребує лікування, його щире каяття, що суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а також з урахуванням такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення та вважає, що підстави призначення обвинуваченому ОСОБА_7 саме такого покарання судом належним чином мотивовані, а апеляційні посилання захисника та обвинуваченого на ту обставину, що останній хворіє на тяжкі хвороби і в умовах ізоляції неможливо надати належну медичну допомогу, а також те, що вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив в стані сильного душевного хвилювання є безпідставними, оскільки ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставин його вчинення, в також дані про особу ОСОБА_7 , навіть за наявності неврахованих судом, на думку апелянта, таких пом`якшуючих обставин, як активне сприяння розкриттю злочину та відсутність моральних та матеріальних претензій з боку потерпілої, не дають підстав для висновку про можливість зміни призначеного судом покарання.

За вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме таке покарання буде необхідним йдостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вважає вирок суду законним та обґрунтованим, покарання справедливим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника і зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року у кримінальному провадженні №0011798 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Судді: __________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3