печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9054/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А., при секретарі Павлишин В.І., за участю прокурорів Капелюшного О.В., Балабан Р.М., Олексюк Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 17.04.2012 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України, вчинене громадянами Республіки Білорусь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 В подальшому, він повторно звернувся до Генеральної прокуратури України із аналогічною заявою від 20.08.2012. Разом з тим, відомості по його заявам в Єдиний реєстр досудових розслідувань, як цього вимагає ст.214 КПК України, внесені не були.

Посилаючись на викладені обставини та положення ст.ст. 134-137, 214, 303-307, 350КПК України просить зобов»язати відповідного слідчого Генеральної прокуратури України чи Генерального прокурора України внести відомості по його заяві щодо посадових осіб Республіки Білорусь до ЄРДР.

Особа, яка подала скаргу в судовому засіданні доводи скарги підтримав з підстав, викладених в скарзі.

Прокурор просив відмовити у задоволенні скарги з огляду на безпідставність доводів та вимог скарги. Заперечення надав в письмовому виді.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, прокурора, оглянувши матеріали наглядового провадження ГПУ № 06/1-28774-06, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 17.04.2012 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України, вчинене громадянами Республіки Білорусь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 В подальшому, він повторно звернувся до Генеральної прокуратури України із аналогічною заявою від 20.08.2012. Дані заяви були отримані Генеральною прокуратурою, відповідно, 17.04.2012 та 20.08.2012.

Згідно матеріалів наглядового провадження, вказані заяви перенаправлені до прокуратури м. Києва за належністю для проведення перевірки. Такі дії Генеральної прокуратури м. Києва відповідають вимогам ст. 97 КПК України в редакції 1960 року, нормами якої передбачена можливість направлення заяви або повідомлення за належністю.

Оскільки дії Генеральної прокуратури України щодо перенаправлення вказаних заяв ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва відбулись до набрання чинності КПК України 2012 року, відсутні підстави стверджувати про необхідність їх внесення до ЄРДР, відповідно до положень ст. 214 КПК України 2012 року, як про це стверджується в скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ю.А.Фаркош