УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого, погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання стороною кримінального провадження зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.09.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626 за заявою Народного депутата України ОСОБА_5 та керуючого санацією Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство ОСОБА_6 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що ДСК ЧМП на підставі рішення Виконавчого комітету Народних депутатів Одеської міської ради від 06.09.1979 року № 694 на баланс Чорноморського морського пароплавства було передано споруди та будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 20 та закріплено територію площею 0,326 га за тією ж адресою.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів від 06.05.1980 року № 298 прийнято рішення про Затвердження рішення ОМР від 06.09.1979 року № 694. В підтвердження цього ДСК ЧМП отримало технічний паспорт від 20.08.2004 на будівлі та споруди за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 20 загальною площею земельної ділянки 0,326 га, з яких Пансіонат ветеранів флоту ДСК ЧМП площею 710,5 кв.м.

25.07.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові приміщення, загальною площею 710,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_8 .

Підставою для реєстрації права власності послужили договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 99.11-1116, виданий 30.11.1999 Жовтневою філією Одеської спеціалізованої біржи та рішення Приморського міського суду м. Одеси від 23.11.2001, без номеру.

Під час ознайомлення із договіром купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 99.11-1116, виданий 30.11.1999 Жовтневою філією Одеської спеціалізованої біржи та рішенням Приморського міського суду м. Одеси від 23.11.2001, без номеру, є достовірні підстави вважати, що вказані документи не відповідають дійсності та є підробленими.

В подальшому, 25.07.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові приміщення, загальною площею 710,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 20/1, за ОСОБА_9 на підставі договору дарування.

В ході допиту в якості свідка у кримінальному провадженні виконуючого обов`язки головного бухгалтера ДСК ЧМП ОСОБА_10 , останній підтвердив інформацію, про те що їм стало відомо, що невстановлені особи на підставі підроблених документів намагаються заволодіти державним майном, яке знаходиться у користуванні ДСК ЧМП, про що останні звернулись із заявою до правоохоронних органів.

Таким чином в ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи незаконним способом провели перереєстрацію нежитлових приміщень ДСК ЧМП шляхом присвоєння будівлям та спорудам розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 20, нового номеру 20/1.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення можливості подальшої незаконної перереєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , та фактичного повернення їх законному володільцю, слідчий вважав необхідним накласти арешт на вказане майно.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку слідчого, яки просив клопотання задовольнити, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, клопотання слідчого зазначеній вимозі закону не відповідає. Клопотання про арешт майна обґрунтовано лише формально, що свідчить про його необґрунтованість.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, з витягу з ЄРДР, та наданих до клопотання матеріалів, не вбачається, яке відношення до даного кримінального провадження має ОСОБА_9 , який як вбачається з клопотання слідчого, є власником нежитлових приміщень, загальною площею 710,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_9 на підставі договору дарування, крім того в даному кримінальному проваджені про підозру не повідомлено жодній особі та ніяких відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , до ЄРДР внесено не було.

Крім того, у даному кримінальному провадженні цивільний позов заявлений з боку будь-якої юридичної або фізичної особи не був.

У зв`язку з чим, доводи слідчого про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
Задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

Крім того, відповідно до абзацу 2 ч.6 ст. 170 КПК, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт нежитлових приміщень, загальною площею 710,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_9 , є необґрунтованим, не повним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: