Справа № 1604/3036/2012
провадження № 1/1604/218/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2012 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю прокурора - Стіхіна А.М.,

захисника - ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Глобине кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, інвалідності не має

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 19 квітня 2009 року близько 23-ї години в с. Липове Глобинського району, будучи в стані алкогольного спяніння, з метою припинення бійки, що відбувалася біля кафе-бару «Теремок» з участю його знайомих, шляхом демонстрації зброї, дістав із свого автомобіля ВАЗ 2108 рушницю марки ТОЗ-34Е калібру 12 № ШЕ 2951, та прямуючи до місця бійки, спіткнувся і випадково натиснув на спусковий гачок. Проведеним пострілом ОСОБА_3 влучив у ОСОБА_4, яка сиділа за столиком біля кафе-бару, при цьому остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної евісцерапії правого ока, проникаючого вогнепального поранення лівого ока с тотальним гемофтальмом, вогнепальних ран верхньої та нижньої повік правого ока, мяких тканин обличчя, нижньої носової раковини, 2,3,4 пальців обох кістей, переломом середніх фаланг 2-х пальців обох кістей, параорбітальної гематоми справа, субконюктивальних гематом обох очей, які утворилися від одиночного пострілу дробовим зарядом із мисливської зброї і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за стійкої втрати працездатності, не менш, як на 1/3.

Дії ОСОБА_3 органами досудового слідства були кваліфіковані за ст. 128 КК України як необережне спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Кримінальна справа надійшла до суду з обвинувальним висновком для розгляду по суті 19.11.2012 року, в звязку з чим, у відповідності до вимог п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, розглядається судом у порядку, який діяв до набрання чинності Кодексом.

В попередньому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_2 заявив клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Мотивував тим, що досудове слідство було проведено необ»єктивно, упереджено, на низькому професійному рівні, з грубим порушенням кримінального та кримінально-процесуального законодавства, зокрема невірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ст. 128 КК України, оскільки його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор Стіхін А.М. був проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що під час досудового слідства всі обставини справи були досліджені всебічно, повно і обєктивно, відповідно до вимог ст. 22 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3, його захисник ОСОБА_1 прохали відмовити в задоволенні клопотання з тих же підстав, що і прокурор, додатково пояснивши, що заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не охоплюється складом ч. 4 ст. 296 КК України, тому перекваліфікація не можлива, крім того, в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відмовлено.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 246 КПК України 1960 року при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. Ч.2 ст.246 КПК України встановлено, що за клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя може повернути справу на додаткове розслідування і у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для предявлення йому обвинувачення, яке до цього не було предявлене.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ від 21.02.2005 року № 2 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення кримінальної справи, провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права та інтереси.

Кримінальна справа у будь-якому випадку не може бути призначена до судового розгляду, якщо вона не порушена або порушена некомпетентною особою, її розслідування провадила не уповноважена на те особа, чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обовязковість предявлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при проведенні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою, чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Посилання представником потерпілої ОСОБА_2 на неповноту і необєктивність досудового слідства не може бути підставою направлення справи на дорозслідування згідно вимог ст.246 КПК України, разом з тим, істотних порушень вимог Кримінально-процесуального кодексу України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, представником не наведено.

Крім того, ствердження представника потерпілої ОСОБА_2 про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ст. 128 КК України та необхідність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КПК України є безпідставним. В ході досудового слідства проводилася перевірка за вказаним фактом, за результатами якої встановлено, що в діях ОСОБА_3 не вбачається ознак злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України та 15.09.2012 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. Зазначена постанова міститься в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 128 КК України (а.с. 67), не була оскаржена у встановленому ст. 236-1 КПК України (1960 р.) порядку жодним з учасників процесу та є чинною.

З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених законом підстав для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Керуючись ст.237, 246, 273 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2 суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про повернення справи на додаткове розслідування відмовити.

СУДДЯ Т. В. Левицька