Справа № 224/632/12
Провадження №11/772/55/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляцією з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 , та апеляцією потерпілого ОСОБА_9 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с. Жолоби Томашпільського району,

мешканець

АДРЕСА_1 ,

громадянин України, раніше не судимий,

виправданий за ч. 1 ст. 129 КК країни, за відсутністю в його діях складу цього злочину.

Вирішено долю речових доказів.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 22 жовтня 2011 року біля 00:00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на вул. 50-річчя СРСР у дворі будинку № 3 смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, в ході виниклої суперечки з ОСОБА_10 на яку здійснив наїзд власним автомобілем марки «ВАЗ 2105» д.н. НОМЕР_1 , почав погрожувати вбивством її чоловіку ОСОБА_9 , який намагався вступитися за дружину. Під час цього, ОСОБА_7 , взявши з свого автомобіля шило, наніс ним ОСОБА_9 удар в область правої руки, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правої кисті, які за висновком експерта № 266 від 12.12.2011 року по ступеню тяжкості віднесені до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, більше як 6 діб, але менше як 21 доба.

Як зазначено у вироку в ході судового слідства встановлені і досліджені всі обставини з`ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи, належним чином перевірені обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, досліджені усі представлені суду докази, які суд уважає вичерпними та які у своїй сукупності не дають суду підстав для винесення стосовно ОСОБА_7 обвинувального вироку у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Висновки суду мотивовані тим, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.129 КК України, при цьому суд діє в межах пред`явленого обвинувачення, доведення вини це є виключна функція прокуратури, а тому, враховуючи позицію прокурора, вважаючи всі можливості щодо збирання нових доказів у справі вичерпними, обвинувачений підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу даного злочину.

Прокурор ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі з доповненнями вважає вирок незаконним і необґрунтованим, посилається на істотні порушення вимог кримінально - процесуального закону, неправильне застосування судом кримінального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить вирок скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі зі стадії попереднього розгляду. Вказує, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, не відповідають фактичним обставинам, судом не вжито всіх заходів щодо їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження, у справі не проведений попередній розгляд належним складом суду, немає повного фіксування судового процесу технічними засобами, порушені права обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки йому не надана можливість виступити в судових дебатах, не допитано всіх свідків.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 також вважає вирок незаконним, якій не відповідає фактичним обставинам справи та зібраним доказам, а тому просить його скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. Посилається на невірну оцінку судом зібраних доказів, безпідставне залишення поза увагою показів свідків з боку потерпілої сторони, наголошує на тому, що суд не допитав усіх свідків по справі, не дав належної оцінки висновку експерта № 347 який сфальсифікував тілесні ушкодження у ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію з доповненнями прокурора ОСОБА_8 і просив задовольнити, виправданого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , які заперечували проти поданих апеляцій і вважали вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обсудивши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 365 КПК України (1960 року) апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляцій.

Згідно ст. 323 КПК (1960 року) України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Стаття 22 КПК України (1960 року) передбачає всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

На думку колегії суддів ці вимоги закону не були дотримані судом першої інстанції при розгляді справи.

Так, всупереч положень ст.87 КПК України (1960 року) у справі не забезпечено повного фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки в двох судових засіданнях (20.05.2014 р. та 02.09.2014 р.) фіксація з технічних причин не здійснювалася, проте судовий розгляд проводився.

В порушення ст.237 КПК України, після самовідводу судді ОСОБА_12 , який не мав права розглядати дану справу, вподальшому не був проведений її попередній розгляд належним складом суду.

Крім того, в судовому засіданні не допитані всі свідки події, на що обґрунтовано посилаються в апеляціях прокурор і потерпілий; також суд, задовольнивши клопотання прокурора про допит слідчого ОСОБА_13 , вподальшому його так і не допитав, чим допустив неповноту судового розгляду.

Враховуючи наведене, висновки суду про те, що всі можливості для збирання нових доказів у справі вичерпані слід визнати передчасними.

Виправдовуючи ОСОБА_7 суд взяв до уваги лише показання свідків з одного боку ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вважав достовірними і поклав в основу вироку, при цьому залишив поза увагою показання свідків з боку потерпілої сторони, а саме ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які вказували про те, що ОСОБА_7 висловлював погрози вбивством, які вони сприймали реально, не проаналізувавши їх у вироку та не навівши переконливих мотивів свого рішення.

Також, замість допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , суд обмежився оголошенням їх показів, наданих на досудовому слідстві, не перевіривши безпосередньо в судовому засіданні їх достовірності, чим недотримався положень ст.257 КПК України (1960 року).

Наведені порушення кримінально-процесуального закону колегія суддів вважає істотними, а тому постановлений вирок не може бути залишений в силі і підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції прокурора ОСОБА_8 щодо порушення судом права підсудного ОСОБА_7 на виступ в судових дебатах, а також посилання на те, що прокурор, нібито, не мав можливості ознайомитися з протоколом судового засідання, оскільки це не відповідає дійсності і спростовується матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України (1960 року) та п.11 розділу 11 Перехідних Положень КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію з доповненнями прокурора ОСОБА_8 та апеляцію потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі зі стадії попереднього розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

З оригіналом вірно: