Апеляційний суд Житомирської області
Справа №11/0690/620/11 Головуючий у 1-й інст. Чернявський
Категорія ст. 296 ч.4, 121 ч.1 КК України Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого-судді Михайловського В.І.

суддів: Широкопояса Ю.В.,

ОСОБА_1

з участю: прокурора Селюченко І.І.

законних представників:

засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець с. Сонячне Житомирського району, вул. Хмільова, 15, не судимий,

засуджений: за ст.ст.296 ч.4 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі; за ст.121 ч.1 КК України на 5(пять) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено засудженому ОСОБА_2 - 5(пять) років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 визначено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахується з 28 жовтня 2010 року, зараховано час тримання під вартою під час затримання на досудовому слідстві: з 4 по 7 червня 2010 року.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.82 КПК України.

Стягнуто з законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 13810 грн. 71 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області 300 грн. 48 коп. за проведення експертизи холодної зброї.

Згідно змісту вироку суду, 23.05.2010 року о 16-й годині біля камяного карєру Соколовського дачного масиву в Житомирському районі Житомирської області під час виниклого конфлікту ОСОБА_2 із хуліганських спонукань, умисно, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, застосувавши биту для гри у бейсбол, безпричинно, ігноруючи норми поведінки та моралі у присутності інших осіб, наніс битою удар по голові ОСОБА_4, внаслідок чого умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забійної рани в скроневій ділянці голови зліва, підшкіряної гематоми в ділянці лівого ока, гострої епідуральної гематоми скроневої ділянки зліва, геморопічного забою лівої скроневої частки головного мозку, лінійного перелому луски лівої скроневої кістки, лобної кістки зліва з переходом на верхню та бокові стінки лівої орбіти, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

В апеляції законний представник засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить змінити вирок Житомирського районного суду від 22 червня 2011 року, помякшити обрану засудженому міру покарання, застосувавши ст.75 КК України.

В обгрунтування апеляції апелянт посилається на те, що суд не врахував відсутність попередніх судимостей у ОСОБА_2, його молодий вік, виключно позитивні характеристики, те, що ОСОБА_2 ніякої загрози для суспільства не представляє, частково відшкодував потерпілому збитки. На першому ж допиті ОСОБА_2 розповів слідчому про фактичні обставини вчиненого злочину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, крім того він не є завзятим злочинцем, а тому ОСОБА_3 просить проявити до неповнолітнього ОСОБА_2 гуманність та людяність.

Потерпілий ОСОБА_5 в поданих запереченнях просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, посилаючись не те, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, вирок суду є справедливим та обгрунтованим, винесеним з урахуванням фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідача по справі, законного представника засудженого ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляцію з наведених мотивів, прокурора та потерпілого ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляції, вважаючи вирок суду щодо ОСОБА_2 законним і обгрунтованим, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.296 ч.4, 121 ч.1 КК України підтверджена зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Юридичні висновки суду першої інстанції та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_2 ніким із можливих апелянтів не оспорюється.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та обставин, передбачених ст.ст.66, 67 КК України. У тому числі і тих, на які є посилання в апеляції.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_2 злочин вчинив у неповнолітньому віці, щиро розкаявся за вчинений злочин, та частково відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

З урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин та позитивної характеристики ОСОБА_2, але й, у той же час і виниклих внаслідок протиправних дій наслідків щодо стану здоровя потерпілого ОСОБА_4, суд першої інстанції обгрунтовано призначив засудженому ОСОБА_2 реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.ст.121 ч.1, 296 ч.4 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знайшла підстав для зміни вироку суду щодо засудженого ОСОБА_2 та помякшення йому міри покарання, визначеної судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію законного представника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Судді: