Справа № 296/118/16-к
Провадження № 1-кс/296/74/16
УХВАЛА
Іменем України
12 січня 2016 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно її підзахисного ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвокат ОСОБА_5 звернулася в суд із клопотанням про зміну застосованого 24.12.2015 р. відносно її підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В клопотанні зазначено, що на даний час, після нетривалого перебування під вартою - утримання на гауптвахті Житомирського гарнізону, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 значно погіршився, тобто виникли нові обставини, що не розглядались при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому відпала реальна необхідність утримання ОСОБА_4 під вартою і є достатні підстави та можливість змінити запобіжний захід щодо нього на більш м`який - не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки для встановлення істини по даній справі та забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 достатньо застосування щодо нього домашнього арешту, який цілком може забезпечити явку її підзахисного для проведення досудового розслідування та розгляду справи в судовому порядку та буде сприяти слідству та допомогти встановити істину по справі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 вказане клопотання підтримали у повному обсязі.
Прокурор у своєму виступі у вирішенні клопотання послався на розсуд суду.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 201 КПК України слідчий суддя протягом трьох днів з дня одержання клопотання про зміну запобіжного розгляду, має згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, здійснити його розгляд і своєю ухвалою може змінити, скасувати або обрати інший запобіжний захід щодо підозрюваного. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч.1 ст.263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у період з 2006 року по 2015 рік без передбаченого законом дозволу зберігав вибухові речовини та бойові припаси, саме: 2 пакети з порохом, загальною вагою 11 кг 425 г; 196 зарядів вибухової речовини; 1 постріл калібру 23 мм; 435 імітаційні патрони; 2 запальні трубки саморобного виготовлення; 99 капсули детонатори типу КД-8А; 1206 електродитонатори типу «ЕДП»; 536 набоїв, калібру 5.45 мм; 351 набоїв, калібру 7.62 мм; 1 набій, калібру 5.6 мм; 3 набої калібру 9 мм; 3 гвинтівочні набої, калібру 7.62 мм., у гаражних приміщень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Автолюбитель», що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Котовського, 80.
08 грудня 2015 за підозрою у вчиненні вказаного злочину в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано.
09 грудня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у незаконному носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
10.12.2015 року за ухвалою слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира у справі № 296/13064/15-к при розгляді клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 було вирішено застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком один місяць, тобто до 10 січня 2016 року.
24 грудня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Житомирської області у справі № 296/13064/15-к щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, починаючи з 24.12.2015 р. по 22.01.2016 р. включно.
При дослідженні матеріалів представленого прокурором кримінального провадження № 0000527 встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджуються: протоколом огляду місця події від 08.12.2015, протоколом обшуку від 08.12.2015, довідками про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 08.12.15; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.12.2015; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 09.12.2015.
У своєму клопотанні захисник ОСОБА_4 вказує, що у останнього після нетривалого перебування під вартою - утримання на гауптвахті Житомирського гарнізону, значно погіршився стан здоров`я, тобто виникли нові обставини, що не розглядались при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому на думку захисту відпала реальна необхідність утримання ОСОБА_4 під вартою і є достатні підстави та можливість змінити запобіжний захід щодо нього на більш м`який - не пов`язаний із позбавленням волі.
На даний час ОСОБА_4 , за направленням начальника гауптвахти, пройшов попереднє обслідування в Житомирському гарнізонному госпіталі з попереднім діагнозом «нейроциркулярна дистонія по змішаному типу», тобто ОСОБА_4 мав низку хвороб, які неможливо лікувати в умовах позбавлення волі, в тому числі пов`язані з погіршенням психоневрологічного стану підозрюваного, які виникли за результатами виконання службових обов`язків в зоні АТО.
Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким він характеризується позитивно, за вказаним місцем мешкання з ним разом проживає дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, має на утриманні двох малолітніх дітей і його заробіток фактично є єдиним джерелом утримання сім`ї.
Також захисник вказує, що ОСОБА_4 завжди вів спокійний та розмірений спосіб життя, проходить кадрову військову службу у військовому званні «майор», на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебував, а тому, на думку адвоката, немає достатніх об`єктивних доказів того, що він буде намагатись ухилятись від суду і перешкоджати у виконанні процесуальних рішень та істини по справі чи продовжувати злочинну діяльність.
Крім того, адвокат у своєму зверненні до суду звертає увагу на те, що ОСОБА_4 добросовісно виконував свій обов`язок по захисту територіальної цілісності України в районі проведення АТО, приймав безпосередню участь в бойових діях та має статус учасника бойових дій.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, пов`язаного з незаконному зберіганням бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років.
Відповідно до ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч. 2 вказаної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого або особливо тяжкого ніяким чином не можуть бути підставою для обрання, або продовження строку тримання під вартою.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).
З огляду на встановлені обставини, вищенаведені факти погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , дані про його особу, зокрема те, що він є одруженим, має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей, яких утримує, є військовослужбовцем та має місце проходження військової служби, що свідчить про міцність його соціальних зав`язків, слідчий суддя вважає за доцільне змінити застосований 24.12.2015 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на один місяць та покласти на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України, оскільки домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом від застосованого раніше, втім, з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеному ризику будь - яким із передбачених у КПК України запобіжних заходів.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Змінюючи запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити підозрюваному цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 201, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.
Змінити запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на один місяць, до 12.02.2016 року.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - без дозволу слідчого, суду на строк один місяць, тобто до 12.02.2016 року.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Визначити строк дії обов`язків впродовж одного місяця з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом негайної доставки підозрюваного до місця проживання і звільнення з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1