Справа № 367/6863/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1269/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 03.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
3 листопада 2015 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року про відмову в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове його звільнення.

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_7 .

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що має заохочення та декілька стягнень, які, на момент подання клопотання, погашені у встановленому законом порядку.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Як видно із ухвали суду вироком Святошинського районного суду м. Києва від 9 листопада 2012 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2013 року, ОСОБА_7 засуджений за ст. ст. 186 ч. 2, ст. 185 ч. 1, ст. 309 ч. 1 КК України та за сукупністю вироків до позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців. Строк відбуття покарання засудженому рахується з 28 квітня 2011року.

До Бучанської ВК № 85 засуджений ОСОБА_7 прибув 03 квітня 2013 року та був працевлаштований днювальним відділення, за час відбування покарання характеризувався негативно, мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та мав одне заохочення за добру поведінку та сумлінне відношення до праці.

Так судом встановлено, що на момент розгляду судом справи, залишок не відбутого покарання засудженим складає 1 рік 4 місяці 27 днів, тобто засуджений хоча і відбув встановлений ст. 81 КК України строк, 3/4 частини призначеного судом покарання, необхідний для застосування умовно дострокового звільнення, однак за висновками суду не довів свого виправлення і тому не підлягає умовно достроковому звільненню..

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, оскільки на його думку він довів своє виправлення, на даний час має два заохочення, сумлінно виконує всі доручення які дає адміністрація.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляції і звільнення засудженого від відбування покарання умовно достроково, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки засуджений неодноразово судимий, після звільнення із місць позбавлення волі, у т.ч. умовно-достроково, на шлях виправлення не став, знову вчинив ряд умисних злочинів, у період відбування покарання у місцях позбавлення волі порушував вимоги режиму утримання/відбування покарання, за час відбування покарання мав дисциплінарні стягнення.

Також було взято до уваги і заохочення, яке засуджений отримав під час відбування покарання.

На думку, колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, мотивувавши належним чином в ухвалі, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки за тривалий період він має лише одне заохочення, мав стягнення, які хоча і погашені в передбаченому законом порядку, однак в даному випадку свідчать про його неналежну поведінку під час відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року не вбачається. Прийняте судом рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4