Справа № 340/666/15-к
Номер провадження № 1-кп/340/97/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2015 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000160 від 01.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білоберізка та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із базовою середньою освітою, одруженої, знаходиться в декретній відпустці, на утриманні 3-є неповнолітніх дітей, раніше не судимої за ст.ст. 185 ч.2, 304 ч.1КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 таємно викрала чуже майно (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, а також у втягненні неповнолітньої особи у злочинну діяльність.

Злочин вчинила при наступних обставинах: ОСОБА_4 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів і підшукуючи співучасника для його вчинення, запропонувала 28.09.2015 року в с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, заздалегідь, знайомій їй неповнолітній особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, роль співучасника у здійсненні її злочинного задуму та втягнувши таким чином неповнолітню особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у злочинну діяльність. Ними було таємно викрадено 29.09.2015 року біля 20 год. 00 хв., шляхом вільного доступу із пасовища в присілку Борисівка с.Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, телицю великої рогатої худоби, яка належить ОСОБА_5 . Після цього, маючи можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, ОСОБА_4 та неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, намагалась продати викрадену телицю третім особам, та виручені від цього кошти розділити між собою, в результаті чого потерпілому ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди в розмірі 4200 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою у вчинених злочинах визнала повністю, суду пояснила, що в вересні 2015 року вона звернулася до дитячого педіатра у Верховинській ЦРЛ де оглядали її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Підчас огляду виявили в нього водянку та запропонували провести додатковий огляд в Івано-Франківській дитячій лікарні. Однак так як у неї не було коштів, то вона зателефонувала до своєї куми ОСОБА_7 , яка була неповнолітня, та розказала про синову хворобу, а також запропонувала їй, щоб викрасти із пасовища телицю та продати її чоловікові із с. Соколівка на ім`я ОСОБА_8 і дала неповнолітній телефон, а також запропонувала їй привести йому ту викрадену телицю та поділитися грошима. ОСОБА_7 погодилася на її пропозицію та сказала, що їй теж потрібні гроші.

Викравши із толоки, де випасалося багато худоби телицю, повели на черетівську дорогу де мали чекати уже покупці. Але замість покупів побачила ОСОБА_9 , та заховалася в кущі, а ОСОБА_10 повела телицю, а через дві години подзвонила ОСОБА_11 та просила забрати її із Верховинського РВ УМВС. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати так як шкода потерпілому відшкодована, а також вчинити злочин її змусила біда із-за хвороби сина.

Шкоду потерпілому від вчиненого нею злочину вона відшкодувала повністю. Просить врахувати те, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати і розглядати справу за спрощеною процедурою, в порядку ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства злочинах при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З враховуванням викладеного суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали, що характеризують її особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що неправомірні дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки, вона за попередньою змовою групою осіб вчинила таємне викрадення чужого майна, крім того, її дії слід кваліфікувати і за ч.1 ст.304 КК України, оскільки вона втягнула у злочинну діяльність неповнолітню особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчинених нею злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченої, що характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, що не притягувалася до кримінальної відповідальності, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, а також думку потерпілого ОСОБА_5 , який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої немає та не настоює на суворій мірі покарання, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнала свою провину у вчиненому, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала заподіяну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченої, її поведінки до і після вчинення злочину, відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів в межах санкцій статтей ст.185 ч.2, ст.304 ч.1 КК України без позбавлення волі із застосуванням умовного покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.349 ч.3,368, 370, 371, 374, 376,395 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною за ст.ст. 185 ч.2, 304 ч.1 КК України і призначити покарання:

за ст.185 ч.2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

за ст. 304 ч.1 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік..

Відповідно до п. п. 2, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої системи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1