печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2013 Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді Царевич О.І.

при секретарі Гуцинюку Я.І.,

з участю прокурора Безкоровайного Б.В.,

обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, освіта повна загальна середня, працює сервісним інженером у ФОП «Гвоздецька», неодружений, раніше засудженого вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.12.2007 з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2008, за ч.1 ст. 308 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 25.08.2009 за постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області умовно - достроково на підставі ст. 81 КК України на 10 місяців 20 днів; вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2013 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі та зі звільнення від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої та мешкає за адресою: АДРЕСА_2, офіційно не працевлаштованої, освіта повна загальна середня, заміжня, на утриманні неповнолітня дитина1999 р.н., раніше судимої вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2010 за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі та зі звільнення від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.05.2011 за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненої 17.07.2012 за постановою Збаражського районного суду Тернопільської області умовно - достроково на підставі ст. 81 КК України на 8 місяців 4 дні:

кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.05.2013, приблизно о 16-00 год. маючи умисел на таємне викрадення майна, попередньо домовившись, зайшли до приміщення магазину «Адідас», який знаходиться за адресою: вул.. Хрещатик, 21 м. Київ. В приміщенні вказаного магазину, в одній із торгівельних залів, ОСОБА_1 вибрав дві чоловічі футболки, вартістю 440 грн. кожна, що становить 880 грн. і вказав на них ОСОБА_2, яка реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх спільними діями ніхто не спостерігає, взяла зазначені футболки з полиці та поклала їх до спеціально пристосованого пакету ОСОБА_1, всередині із екрануючим контейнером. Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з викраденими речами покинули приміщення магазину та того ж дня були затримані співробітниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна визнав, однак заперечив про свою попередню змову із ОСОБА_2 з приводу вчинення крадіжки та показав, що 10.05.2013 він зустрівся з своєю знайомою ОСОБА_2 в районі Бессарабського ринку в м. Києві та запропонував останній пройтись по магазинам щось придивитися, на що та погодилася. Вони разом пішли до магазину «Адідас», який знаходиться на вул.. Хрещатик в м. Києві, вказаний магазин обрали тому, що у інших магазинах, які знаходяться на вул. Хрещатик, вони обоє мали проблеми із законом, оскільки раніше там вчиняли крадіжки. Зайшовши до магазину «Адідас», вони пройшли у відділ, де продавали футболки, вибрали дві футболки, які йому сподобались і він сказав, щоб ОСОБА_2 поклала ці футболки до його пакету, який він мав із собою. При цьому зазначив, що вказаний пакет був спеціально облаштований з середини фольгою та обклеєний темним скотчем, щоб при проходженні через антикрадіжкову рамку така рамка не спрацьовувала. ОСОБА_2 поклала йому футболки до пакету і пішла в інший відділ магазину, а потім вийшла на вулицю, де стала його чекати. Через деякий час він теж вийшов з магазину з футболками, які вони викрали та сказав ОСОБА_2, що футболки він виніс з приміщення магазину і вони можуть іти. Після цього вони пішли до станції метро «Хрещатик» щоб подивитись на виступи вуличних співаків та йдучи геть звідти вони були затриманні співробітниками міліції, які і виявили в нього в пакеті викрадені речі. Про те, що він мав намір в магазині красти якісь речі, він ОСОБА_2 не розповідав та не просив йому в цьому допомагати, однак враховуючи її неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності так само як і його, вона здогадувалася чому вони ідуть по магазинам. При цьому, коли він пропонував ОСОБА_2 піти з ним по магазинам, він розумів, що таким чином він не буде до себе привертати зайвої уваги, оскільки вважав, якщо з ним буде особа жіночої статі, то ніхто не запідозрить їх у таємному викраденні майна.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 вину у вчинені інкримінованому їй діянні визнала повністю, в тому числі й щодо попередньої змови із ОСОБА_1 та показала, що з ОСОБА_1 вона знайома давно, вони мешкають по сусідству і знає вона його оскільки він так само як і вона не одноразово притягався до кримінальної відповідальності. 10.05.2013 вони зустрілися з ОСОБА_1 біля магазину «Рошен», який розташований в районі Бессарабського ринку в м. Києві. о котрій годині, вона вже точно не пригадує. Поспілкувалися з ним і останній запропонував їй пройтись по магазинам та подивитись якісь речі. При цьому вона розуміла, що він має на увазі придивитись речі, тобто їх викрасти. Вони разом пішли до магазину «Адідас», який розташований на вул.. Хрещатик, та зайшовши в приміщення почали придивлятись на якісь речі, приміряти до ОСОБА_1 Коли він вибрав дві спортивні футболки, він сказав їй покласти футболки до його пакету, що вона й зробила, при цьому вона розуміла, що за них платити ніхто не буде, і що ці футболки вони викрадають. Після цього, вона пішла у інший відділ подивитись на спортивні костюми, а ОСОБА_1 пішов у відділ, де продають кросівки. Через деякий час вона вийшла з магазину і на вулиці стала чекати ОСОБА_1 та після того як він вийшов з магазину, вони разом пішли в бік станції метро «Хрещатик», де через деякий час їх було затримано працівниками міліції.

Такі показання обвинувачених були перевірені судом шляхом дослідження наявних у справі доказів під час судового розгляду кримінального провадження.

Незважаючи на таку процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_1 та окрім повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_2, вина обвинувачених у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинувачених в інкримінованому їм діянні.

Так, відповідно до даних, які містяться в протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.05.2013, 10.05.2013 близько 15 год. 35 хв. двоє невідомих викрали дві футболки вартістю 880 грн. з приміщення магазину «Адідас», який знаходиться за адресою: вул.. Хрещатик, 21 м. Київ. (Т.1 а.с. 8).

Кількість, найменування та вартість викраденого майна визначається судом на підставі даних, які містяться у довідці від 10.05.2013, виданої ДП «Адідас Україна» (Т.1 а.с. 45), що також не заперечувалось стороною захисту.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 10.05.2013, який проведено в приміщенні магазину «Адідас» в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та з пакету ОСОБА_1, який облаштовано контейнером, вилучено дві спортивні футболки, які ним спільно з ОСОБА_2 було викрадено з вказаного магазину. (Т.1 а.с. 49-55).

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв'язку , з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об'єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їм діяння.

Оцінюючи послідовність становлення показань обвинуваченого ОСОБА_1, суд звертає увагу, що останній при допиті його як підозрюваного, визнавав свою вину, зазначав, що злочин скоєно ним у співучасті із ОСОБА_2 за їх попередньою змовою (Т.1 а.с. 102-105). Аналогічні за змістом показання надала як підозрювана ОСОБА_2 11.05.2013 на стадії досудового розслідування та підтвердила їх в судовому засіданні (Т.1 а.с. 126 - 129).

Показання ОСОБА_1 в частині вчинення ним злочину без попередньої змови із ОСОБА_2, суд оцінює критично, виходячи з послідовних показань обвинуваченої ОСОБА_2, в якої відсутні підстави для самообмови, та інших досліджених в судовому засіданні доказах, а його твердження, що він підписував свої показання на стадії досудового розслідування не читаючи, суд визнає неспроможними.

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їм злочину та в межах пред'явленого обвинувачення кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особи обвинувачених, спосіб вчинення злочину, ставлення обвинувачених до вчиненого, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили тяжкий злочин (ст. 12 КК України).

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_1, суд враховує, що він на обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога, характеризується формально позитивно, що злочин вчинено при незнятій та непогашеній судимості проти власності під час іспитового строку, визначеного судом, обвинувачений раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України визнає часткове визнання вини та щире каяття в частині визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов'язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст. ст. 69 та 75 КК України, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив злочин під час строку, на який його було звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, суд у відповідності до вимог ст. 71 КК України призначає остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_2, суд враховує, що вона на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується формально позитивно, що злочин вчинено при незнятій та непогашеній судимості проти власності, обвинувачена раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробила, що свідчить про те, що остання на шлях виправлення не стала.

В якості пом'якшуючих покарання обставин, згідно з ст. 65 КК України, суд визнає наявність на утриманні в обвинуваченої неповнолітньої дитини, повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, наявність декількох пом'якшуючих покарання обставин, наведені характеристики особи, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення їй покарання не пов'язаного з позбавленням волі, а також для застосування до неї ст. ст. 69 та 75 КК України, а тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі наближене до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування у справі відсутні.

Крім цього, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченими продовжувати злочинну діяльність, виходячи з даних про особи винних, а також можливість ухилення від виконання вироку останніми, суд приходить до висновку про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з особистого зобов'язання на тримання під вартою, взявши останніх під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підстав ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2013 та призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_1 у виді особистого зобов'язання до набрання вироком законної сили змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду - негайно.

Строк відбування покарання обраховувати з 25.11.2013.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_2 у виді особистого зобов'язання до набрання вироком законної сили змінити на тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду - негайно.

Строк відбування покарання обраховувати з 25.11.2013.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі - відсутні.

Речові докази: сумку чорного кольору з шкірзамінника з однією ручкою через плече, поліетиленові пакети темного кольору, в середину яких поміщено 2 паперові пакети, які з обох боків обклеєні чорним скотчем, пінцет, ліхтарик, скотч, монтажні щіпці, медичне дзеркальце, медичний пластик, губка для взуття, які зберігаються в камері схову Печерського РУГУ МВс України в м. Києві - знищити.

2 чоловічі футболки фірми «Адідас», які вилучені у гр.. ОСОБА_1 та передані на зберігання представнику ДП «Адідас Україна» повернути представнику ДП «Адідас Україна».

Документи, долучені до матеріалів судового провадження - залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: