ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5237/14-к
Провадження № 1-кс/362/566/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2014 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей і документів,
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила його задовольнити, оскільки отримання запитуваних нею речей надасть змогу провести низку слідчих дій, в тому числі проведення експертизи, що забезпечить швидкий, повний та неупереджений судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Разом з тим, надати доказів належності саме ОСОБА_7 відеокамери марки "Соні" та автомобіля марки Шевроле Авео, д/н НОМЕР_1 , вона не має можливості, але доводи клопотання в цій частині, на її думку, обґрунтовуються на підставі показів свідків, які вказали на приналежність відеокамери ОСОБА_7 , та дружини останнього, яка не заперечувала проти надання доступу до належного чоловікові автомобіля.
ОСОБА_7 , будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився.
Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, оскільки речі, які просить витребувати захисник не є важливими доказами у справі, а також відсутня реальна загроза їх знищенню.
Слідча СВ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи на відсутність відомостей про те, у кого саме та де знаходяться речі, доступ до яких просить надати захисник.
Заслухавши адвоката ОСОБА_5 , прокурора та слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Визначена Кримінальним процесуальним кодексом України система заходів забезпечення кримінального провадження за своєю правовою природою має примусовий характер, пов`язаний із втручанням державних органів до сфери прав людини.
Однією з дієвих гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні є судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини, який покладається на слідчого суддю або суд, залежно від стадії провадження.
Поряд з цим, застосування заходів забезпечення кримінального провадження обумовлюється обов`язком сторони обвинувачення довести ряд, визначених кримінальним процесуальним законом, обставин, які виправдовують потреби досудового розслідування у такому втручанні в конституційні права і свободи людини.
В ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є загальними засадами кримінального провадження.
Передбачений в главі 15 розділу ІІ КПК інститут тимчасового доступу до речей і документів як захід забезпечення кримінального провадження, який пов`язаний з втручанням до наведеної вище сфер прав людини, нормативно закріплює та чітко окреслює межі такого втручання і здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Сутність тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до положень ст. 159 КПК, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею або судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Застосування такого заходу не допускається, якщо сторона кримінального провадження не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для досягнення якого слідчий, прокурор звернувся із клопотанням.
Сторонами кримінального провадження, які мають право звернутися до слідчого судді, суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів є: з боку обвинувачення слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий та його представник; з боку захисту підозрюваний, обвинувачений, підсудний, їхні захисники та законні представники.
Згідно вимог ст. 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.
За вимогами ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України (надалі - КПК), для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК, саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
У вимогах до змісту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, встановлених ст. 160 КПК, відсутня вимога про надання інформації про прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати доступ до речей і документів, оскільки на органи досудового розслідування не покладається обов`язок надавати такі відомості, а в ухвалі слідчого судді ці відомості мають бути обов`язково зазначені, що закріплено ст. 164 КПК.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
Крім того, при вирішенні цього питання слід враховувати, що ч. 1 ст. 163 КПК передбачено обов`язок слідчого судді здійснити судовий виклик такої особи, оскільки без зазначення особи, яка має надати доступ до речей та документів, клопотання не може бути визнано обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 КПК, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання про надання доступу до речей і документів обґрунтовано лише формально: не долучено жодного належного доказу на обґрунтування викладених адвокатом обставин, в тому числі витягу з ЄРДР; не надано повних та конкретних відомостей про речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; не долучено доказів, які б давали підстави вважати, що речі та документи належать та знаходяться у володінні саме ОСОБА_7 , відомості про місце проживання якого відсутні, що виключає можливість виконання ухвали суду про доступ до речей і документів, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; не вказано прізвище, ім`я та по батькові особи, якій слід надати право тимчасового доступу до речей і документів, а також, поза увагою захисника залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку і т.п.).
Отже, з огляду на серйозність і важливість рішень про доступ до речей і документів, задля недопущення зловживання можливостями розглядуваного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 132, 160, 163, 164 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей і документів - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8