справа № 642/9056/2015
провадження № 1кп/642/695/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Зилоїрського району Республіки Башкортостан, громадянина України, росіянина, з середньо - технічною освітою, одруженого, пенсіонера, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125; ч. 1 ст. 185 КК України,-
22 вересня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 та в нього виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 наніс кулаком своєї правої руки не менше 2 ударів ОСОБА_6 в область голови. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 4603-ая/15 від 29.09.2015 року наступні тілесні ушкодження: синець та садно на обличчі, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 22 вересня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , побачив на тумбочці мобільний телефон марки «Nokia» модель «Asha202», який належить ОСОБА_6 та в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи із корисливих мотивів, таємно шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Nokia» модель «Asha202» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4278 від 30.09.2015 року - 447 гривень 33 копійки. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння кримінального правопорушення і розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохає його строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом врахована позиція потерпілого який не заперечував проти зазначеного порядку розгляду справи та при призначенні покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 умисно наніс легке тілесне ушкодження та вчинив таємне викрадання чужого майна (крадіжку), тому ці його дії кваліфікує відповідно за ч. 1 ст. 125; ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу вимог ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, пенсіонер, одружений, страждає переліком хронічних захворювань.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції статей 185 ч.1, 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу в доход держави.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 та ч. 1 ст. 185 КК України, за якими призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в сумі 850 грн;
за ч.1 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу у сумі 1700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно засудженому призначити покарання у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу у сумі 1700 грн. в доход держави.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia» модель «Asha202» - після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілому.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №4278 від 30.09.2015 року у розмірі 306 грн. 90 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1