АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/830/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: 11 /790/225/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
засуджених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9
представника потерпілого - ОСОБА_10
представника цивільного відповідача - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляціями захисника, засудженого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 березня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, працюючий трактористом в ПСГ «Схід» ГПУ «Шебелинкагазвидобування», зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
кожний засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно ст.75 КК України,кожному покарання призначено з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю 1 рік кожному.
На підставі ст.76 КК України, на кожного з засуджених покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації та повідомлять вказану інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Присуджено стягнути з кожного з засуджених в рівних долях судові витрати.
Присуджено стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_9 і ОСОБА_8 по 5000 грн. компенсації, спричиненої злочином моральної шкоди.
Цивільні позови прокурора та потерпілого про стягнення витрат на лікування залишені без розгляду.
Як встановив суд, ОСОБА_12 23 квітня 2012 року близько 9 години 30 хвилин, керуючи технічно справним трактором «МТЗ-80 УК» р.н. НОМЕР_1 з сівалкою «С3-36», що належить «Нафтогазопромисл», рухався по автодорозі Старий Мерчик- Мурафа-Красний Кут, з боку смт. Старий Мерчик-Мурафа в напрямку с. Мурафа зі швидкістю 15-20 км/год.
На вказаній автодорозі в с. Копанки Богодухівського району Харківської області ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п, 1.5, 9.2-6,10 Правил дорожнього руху України, здійснивши поворот вліво на ґрунтову дорогу, перед початком зміни напрямку руху, не включив покажчик повороту і не переконався у відсутності позаду автомобіля, який рухався в попутному напрямку та який здійснював маневр обгону, створив перешкоду для його руху, змусивши водія автомобіля ОСОБА_13 застосувати маневр об`їзду зліва і з`їхати в кювет, де автомобіль перевернувся і отримав технічні пошкодження, а пасажиру ОСОБА_9 та водію ОСОБА_13 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
ОСОБА_13 23 квітня 2012 року близько 9 години 30 хвилин, керуючи, на підставі довіреності, технічно справним автомобілем «Мітсубісі- Ланцер» р.н. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Старий Мерчик-Мурафа-Красний Кут з боку с.м.т. Старий Мерчик в напрямку с. Мурафа зі швидкістю 90 км/год. На шляху прямування по вказаній автодорозі, в с. Копанки Богодухівського району Харківської області, здійснюючи обгін трактора під керуванням ОСОБА_12 , який рухався в попутному напрямку, та почав здійснювати поворот наліво, в порушення вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України при виникненні небезпеки у вигляді трактора, який здійснює перед ним маневр повороту ліворуч, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і не переконавшись у безпеці, змінив напрямок руху вліво, виїхав у кювет, допустив перекидання автомобіля, в результаті чого автомобіль було пошкоджено, пасажир ОСОБА_9 та водій ОСОБА_13 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
В апеляціях:
- прокурор, змінивши доводи раніше поданої апеляції, просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з суттєвим порушенням вимог КПК України при постановленні вироку.
На обґрунтування зазначеного прохання прокурор зазначив, що судом не призначено покарання ОСОБА_8 , і навпаки два рази призначено покарання ОСОБА_14 , а винесення районним судом 26 березня 2015 року постанови про уточнення резолютивної частини вироку, на думку апелянта не відповідає вимогам ст.ст.409,411 КПК України, в редакції 1960 року.
Окрім того, наявний у матеріалах кримінальної справи текст вироку, за своїм змістом є іншим, порівняно з вироком, який надано учасникам кримінального провадження;
-захисник просить вирок щодо ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суттєвими порушеннями кримінально-процесуального закону України, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_12 та закрити справу відносно нього у зв`язку з відсутністю складу злочину в його діях.
Так, адвокат зазначив, що відповідно до матеріалів справи зібраних досудовим слідством та наданих суду, однозначно встановлено, що водій трактора ОСОБА_12 на відстані 150-200 метрів до наміру здійснити лівий поворот включив показник лівого повороту, а у місці повороту розпочав маневр вліво з працюючим лівим показником поворотів, що узгоджується з вимогами Правил дорожнього руху, і що належним чином не досліджено судом.
З наведених підстав захисник вважає необґрунтованим притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності і відповідно, стягнення з нього матеріальних витрат;
- засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає його ухваленим з суттєвими порушеннями норм кримінально-процесуального закону України.
Так, засуджений зазначив, що на порушення вимог ст.ст.22, 194 КПК України /в редакції від 28.12.1960р./, як при першому так і при другому відтворенні обстановки та обставин події не було забезпечено повне та об`єктивне дослідження обставин справи.
На думку засудженого, при призначенні експертиз судом не були задані конкретні початкові дані для її проведення, тому висновки експерта є неправильними;
- потерпілий ОСОБА_9 також просить вирок суду скасувати та направити на додаткове розслідування, вважає, що ОСОБА_8 непричетний до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що отримані ним тілесні ушкодження судом встановлені неправильно, оскільки судово-медичному експерту не були надані всі документи з іншого лікувального закладу, де здійснювалася операція потерпілому.
Окрім того, потерпілий вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його цивільного позову у повному обсязі, а також в задоволенні клопотання про збільшення суми компенсації нанесеної злочином моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши апелянтів, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, засудженого ОСОБА_15 , та представника цивільного відповідача, які вважали вирок суду щодо цього засудженого необґрунтованим, представника потерпілого, про необхідність скасування вироку,обговоривши ці доводи і вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ст. 365 КПК України (в ред.1960р.), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляції.
Оскільки факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди ніким не оскаржується, то висновки суду в цій частині перевірці колегією суддів не підлягають.
Доводи прокурора про суттєве порушення судом вимог КПК є обґрунтованими.
Так, пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» передбачено, що відповідно до ст. 8 Конституції, в Україні визначається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до пункту 2 наведеної Постанови, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Вирок суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам Конституції України і вимогам КПК України ( в ред.1960 року) зважаючи на наступне.

Так, при викладенні обставин дорожньо-транспортної пригоди, судом (в фабулі вироку) зазначено про порушення водієм трактора ОСОБА_12 вимог п.п.1.5, 9.2б,10.1 Правил дорожнього руху України.

Окрім зазначеного висновку, незрозуміло, як суд встановив інших осіб, причетних до зазначених дій, хто саме і якими діями скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Зміст тексту вироку суду (т.3 а.с.48-49) не узгоджується між собою, у зв`язку з чим незрозуміло які пункти Правил дорожнього руху України у зазначеній пригоді були порушені водієм автомобіля, не зазначено реєстраційний номер автомобіля, судом не викладено якими саме діями водія автомобіля було порушено безпеку руху.

Зазначені недоліки вироку свідчать про те, що суд, на порушення вимог ст.ст.324, 333-334 КПК України (в ред.1960року) фактично не встановив всі обставини дорожньо-транспортної пригоди.

В мотивувальній частині вироку при кваліфікації дій ОСОБА_8 , судом також не зазначено які ж пункти Правил дорожнього руху України були порушені водієм автомобіля.

В резолютивній частині вироку (т.3 а.с.53) відсутній висновок про винність, або про виправдання ОСОБА_8 у вчиненні будь-якого злочину, йому також не призначено будь-якого покарання, що не узгоджується з вимогами ст.335 КПК України ( в ред.1960року).

Вищезазначені норми Конституції України і КПК України свідчать про те, що правова безпосередність розуміється як обов`язок державного органу забезпечити учасникам розгляду кримінального провадження розуміння своїх прав і можливість реалізувати ці права, знати обсяг і зміст підозри, мати можливість ефективно захищатися від пред`явленого звинувачення.

На порушення вищенаведених вимог, суд, належним чином не забезпечив реалізацію процесуальних прав ОСОБА_8 , а матеріалами кримінальної справи не спростовуються доводи прокурора про порушення прав вказаної особи.

Відповідно до змісту ст.ст.409, 411 КПК України (в ред.1960 року), питання, що підлягають вирішенню на підставі ст.335 КПК України (в ред.1960 року), не можуть вирішуватися як питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироків, тому колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про незаконність постанови районного суду від 26 березня 2015 року ( т.3 а.с.55), якою суд уточнив зміст резолютивної частини оскаржуваного вироку.

Відсутність в тексті вироку встановлених обставин скоєння конкретною особою злочину, відсутність вказівки на конкретні порушення пунктів Правил дорожнього руху України, що для складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України є обов`язковою вимогою закону, відсутність в тексті вироку висновку суду про призначення покарання, або виправдання підсудного, згідно змісту ст. 370 КПК України (в ред.1960року) колегією суддів визнається суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, що є підставою для безумовного скасування вироку.

Оскільки судом першої інстанції кримінальна справа розглянута з істотним порушенням кримінального процесуального закону, апеляція зі зміненими доводами прокурора - підлягає задоволенню, апеляції захисника, засудженого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в повному обсязі з направленням кримінальної справи на ново судовий розгляд в суді першої інстанції іншим складом суду.

Під час нового розгляду справи суду необхідно дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінивши всі зібрані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України (в ред.1960 року) а також перевірити доводи викладені в апеляціях захисника, потерпілого та засудженого ОСОБА_8 , та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України ( редакції 1960року) колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію зі зміненими доводами прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити.

Апеляції захисника, засудженого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 березня 2015 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_8 скасувати, а кримінальну справу направити до цього ж суду на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді