АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2070/15 Справа № 205/7403/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні подання адміністрації виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 15.01.1998 року Амур- Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ст.ст. ч.1 ст. 86, ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 141, 44, ч. 2 ст. 140, 42, 45 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 27.05.1999 року Амур- Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 141, 43 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений умовно достроково на 1 рік 8 місяців.
- 18.11.2003 року Заводським районний судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15, ч. 2 ст. 186, 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання.
- 22.08.2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 14.07.2008 року на 1 рік 25 днів.
- 22.05.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі.
за участю:
- прокурора: ОСОБА_7
-засудженого: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року, було відмовлено в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно засудженого ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції зазначив, що відбута засудженим частина покарання, з урахуванням вчиненого злочину, є незначною, що не може свідчити про становлення засудженого на шлях виправлення та готовність до правомірної поведінки в суспільстві.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду від 16 жовтня 2015 року та застосувати до нього ст. 82 КК України. В обґрунтування зазначає, що адміністрацією установи а також прокурор Ленінського району міста дніпропетровська клопотали про застосування до ОСОБА_6 ст. 82 КК України, так як останній відбув половину покарання, характеризується позитивно, за час відбування покарання режим утримання не порушував, має 6 заохочень за сумлінне ставлення до праці, а так само має грамоту від митрополита за активну участь у благоустрої храму
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу бо вважає що він став на путь виправлення та прохав дати йому можливість виправитися,думку прокурора,який просив залишить апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений: 1) відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вказані вимоги закону належним чином не виконав.
Так, з вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2013 року вбачається, що ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5років.
Згідно матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89.
У поданні адміністрації Дніпропетровської ВК № 89 та міської спостережної комісії на підставі ст. 82 КК України порушується питання про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
При цьому вказується, що початок строку відбування покарання засудженого - 07 березня 2013 року, кінець строку - 07 березня 2018 року, станом на 16 жовтня 2015 року засуджений відбув більш ніж 1/2 строку покарання- 2 роки 8 місяців 18 днів.
ОСОБА_6 працевлаштований, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у відношенні до представників адміністрації проявляє тактовність, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. В індивідуальних бесідах відвертий, вказує позитивні плани на подальше життя після звільнення. Серед засуджених не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. За характером врівноважений, працьовитий. Провину у скоєному злочині визнає повністю, жалкує про скоєння.
Із довідки про заохочення та стягнення (а.п. 4) вбачається, що ОСОБА_6 має шість заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та по особовій справі не має жодного стягнення, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно медичної довідки медико-санітарної частини Дніпропетровської ВК № 89 (а.п. 13) ОСОБА_6 працездатний, стан здоров`я його задовільний, в умовах мінімального рівня безпеки може утримуватися, тобто може відбувати покарання у виді обмеження волі.
ОСОБА_6 працює та відшкодовує заподіяну злочином шкоду.
Оцінюючи наведене в сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що ще не можна вважати що засуджений ОСОБА_6 виправився або довів своє виправлення, але можна вважати що з приведених вище обставин вбачається що ОСОБА_6 став на шлях виправлення та йому можна замінити не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення у відповідності до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України ухвали суду апеляційної інстанції про задоволення подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на строк - 2 роки 3 місяці 12 днів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , скасувати.
Подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі щодо ОСОБА_6 , задовольнити.
Замінити ОСОБА_6 не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком на 2 року 3 місяці 12 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3