Провадження № 1-кс/344/4163/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 28 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000756 від 23 лютого 2015 року; зобов`язання старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_5 розглянути питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000756.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання з`явилася, підтримала викладені у скарзі вимоги та просила їх задовольнити.

Слідча в судовому засіданні надала пояснення по суті скарги та в судових дебатах не заперечувала проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши зміст скарги та матеріали кримінального провадження № 0000756, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено Судом, станом на час розгляду даної скарги в провадженні старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000756 від 23 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Так, 19 лютого 2015 року в управління МВС звернулася ОСОБА_3 із заявою про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в якій зазначила про те, що між нею, як підприємцем, та ТОВ «Турбота», ТОВ «Турботабудінвест», ТОВ «Екстім» укладені договори на поставку товарів в сумі 400 000грн., за які останні не розрахувались із заявницею.

23 лютого 2015 року за даною заявою було розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000756.

Крім того, у заяві від 19 лютого 2015 року ОСОБА_3 просила її визнати потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 30 вересня 2015 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000756.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року вищевказану постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 30 вересня 2015 року скасовано.

Постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 28 жовтня 2015 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000756.

Вищевказану постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Як випливає зі змісту Постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 28 жовтня 2015 року, підставою відмови ОСОБА_3 у залученні її до кримінального провадження №0000756 в якості потерпілої став висновок слідчого про те, що до заяви надано не завірені належним чином копії договорів, накладних та податкових накладних; наявність всіх ознак цивільно-правових відносин , а не ознак злочину, які вирішуються в судовому порядку; не підтвердження факту поставки матеріалів ПП ОСОБА_3 у відповідні ТОВ.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до змісту частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відтак, подаючи заяву про визнання особи потерпілою в рамках відповідного кримінального провадження, дана особа повинна зазначити та підтвердити належними засобами доказування факт завдання їй кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

В той же час, в поданій слідчому заяві про залучення до провадження, як потерпілої, ОСОБА_3 зазначила про завдання їй матеріальної шкоди, а також надала відповідні наявні в неї підтверджуючі докази існування правовідносин із зазначеними в заяві товариствами.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження №0000756 відсутні докази, які б підтверджували той факт, що з моменту внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР та до моменту винесення оскаржуваної постанови про відмову у визнанні потерпілою від 28 жовтня 2015 року, слідчий викликав ОСОБА_3 з метою допиту її в якості свідка чи потерпілої, а також з метою надання нею оригіналів доданих до її заяви документів, з метою встановлення змісту спірних правовідносин, які виникли між ОСОБА_3 та зазначеними у її заяві від 19 лютого 2015 року товариствами.

Отже, слідчим не було вжито всіх заходів з метою виконання визначених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження.

Зважаючи на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що висновок старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_5 щодо відмови ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні № 0000756, викладений в постанові про відмову у визнанні потерпілим від 28 жовтня 2015 року, є передчасним, оскільки не ґрунтується на основі всебічного аналізу та правової оцінки відомостей, викладених в заяві ОСОБА_3 про визнання її потерпілою.

Відтак, проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 та знаходить підстави для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 214, 221, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
1. Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Скасувати постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітана міліції ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 28 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000756 від 23 лютого 2015 року.

3. Зобов`язати старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000756 від 23 лютого 2015 року та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 19 листопада 2015 року об 10 год. 15 хв.