Справа № 289/2225/15-к
Номер провадження 1-кп/289/21/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000630 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, обруженого, має неповнолітню доньку, не працюючого, раніше судимого 05.02.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 гривень,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений 05.02.2015 року вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., який в місячний строк після вступу вироку в законну силу в порушення вимог ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України не сплатив.

ОСОБА_4 був попереджений про необхідність виконання покарання і про кримінальну відповідальність за несплату штрафу. До встановленого судом строку ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи змогу та не бажаючи сплачувати штраф, призначений судом, на теперішній час штраф у розмірі 850 грн. не сплатив, чим ухилився від сплати штрафу.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що злочин було скоєно ним при обставинах, про які він дав добровільно та правдиво свідчення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні і які правильно вказані в обвинувальному акті. Пояснив, що штраф не сплатив бо не було чим сплатити, просить суд його суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і, як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справіщодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи зазначене суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим його вина підтверджується наступними доказами:
-копія вироку від 05.02.2015 року (а.с.6-7);
-копія повідомлення про зобов`язання добровільно сплатити штраф (а.с.8);
-копія розписки про ознайомлення з повним текстом вироку (а.с.9);
-копія постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.10).
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 389 КК України, так як він ухилився від сплати штрафу будучи особою, засудженою до цього виду покарань.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.6-7,18), не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра (а.с.15), посередньо характеризується за місцем проживання (а.с.13), одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, офіційно не працевлаштований, тяжких наслідків у результаті його протиправних дій не настало.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді обмеження волі.

При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, звільняє від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України та вважає, що відповідно до ст.72 КК України основне покарання у вигляді штрафу, призначене за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 р., виконується самостійно.

Запобіжний захід на досудовому розслідуванні відносно ОСОБА_4 не обирався.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає. Цивільні позови в кримінальному провадженні заявлені не були. Документально підтверджених процесуальних витрат не заявлено. Речових доказів у кримінальному проваджені зібрано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72, ч.2 ст. 389 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
На підставі ст. 76 п.п. 2, 3 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1