Ухвала

іменем україни

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_8

суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10

за участю прокурора ОСОБА_11,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу відносно ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за їх касаційними скаргами на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 127 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Також ОСОБА_4 позбавлено спеціального звання «капітан міліції».

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 127 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Також ОСОБА_5 позбавлено спеціального звання «старший лейтенант міліції».

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 127 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Також ОСОБА_3 позбавлено спеціального звання «капітан міліції».

Апеляційним судом Запорізької області зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 залишений без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що будучи співробітниками міліції: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - оперуповноваженими СКР Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_5 - дільничним інспектором міліції СДІМ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, виконуючи функції представників влади та являючись посадовими особами, 10 липня 2009 року близько 12 год. 30 хв. в ході проведення перевірки за заявою про злочин та з метою перевірки належності до вчинення крадіжки привезли ОСОБА_7 на службовому автомобілі «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1, до приміщення опорного пункту охорони громадського порядку, що розташований по вул. Київській, 5, в с. Київське Новомиколаївського району Запорізької області.

Перебуваючи в приміщенні зазначеного опорного пункту, у період часу з 12 год. 30 хв. по 14 год. 30 хв. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, перевищуючи надану їм владу та виходячи за межі наданих їм законом прав та повноважень, за відсутності підстав для застосування до ОСОБА_7 заходів фізичного впливу з метою отримання від нього зізнання у вчиненні крадіжки з території тракторної бригади №2 ДП «Запорізький кінний завод №86», по черзі нанесли йому численні удари руками в область голови, спричинивши ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи свої злочинні дії, схиляючи ОСОБА_7 до визнання своєї вини у вчиненні злочину, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з метою завдання ОСОБА_7 сильного фізичного болю, підійшли до нього, лежачого на животі на підлозі, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 різко вигнули ноги ОСОБА_7 назад, у напрямі протилежному звичайному згинанню хребта, а ОСОБА_5 в цей час наступив потерпілому ногою на спину в область попереку, в наслідок чого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В результаті застосування до ОСОБА_7 катувань та незаконних методів ведення слідства, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 завдали суттєвої шкоди охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого, що виразилось у спричиненні йому тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеню тяжкості, сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, а також завдали суттєвої шкоди державним інтересам.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить змінити судові рішення, застосувати положення ст. 75 КК, при цьому посилається, що судами при призначенні покарання не враховані всі обставини, що пом'якшують покарання, дані про його особу, також, зазначає, про неправильне застосування кримінального закону, зокрема, про пред'явлення обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК в редакції, яка на час вчинення злочину вже не діяла. Зазначає, що вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить змінити судові рішення, звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, при цьому посилається, що судами при призначенні покарання не враховані всі обставини, що пом'якшують покарання, дані про його особу, також, зазначає, про неправильне застосування кримінального закону, зокрема, про пред'явлення обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК в редакції, яка на час вчинення злочину вже не діяла. Зазначає, що вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3 просить зміни судові рішення, застосувати положення ст. 75 КК та звільнити його від відбування покарання, при цьому посилається, що судами при призначенні покарання не враховані всі обставини, що пом'якшують покарання, дані про його особу, також, зазначає, про неправильне застосування кримінального закону, зокрема, про пред'явлення обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК в редакції, яка на час вчинення злочину вже не діяла. Зазначає, що вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційних скарг засуджених, пояснення захисників, які підтримали касаційні скарги засуджених, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг засуджених, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням кримінальної справи на новий апеляційний розгляд з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставою для скасування ухвали судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК, та, застосувавши положення ст. 70 КК, призначив кожному з них покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати в правоохоронних органах посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На вказаний вирок місцевого суду засудженими ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подані апеляції, в яких наводились доводи щодо неправильного застосування кримінального закону, у тому числі аналогічні доводам їх касаційних скарг, і порушувались питання про перекваліфікацію їх дій з ч. 2 ст. 127 на ч. 1 ст. 127 КК, застосування положень ст. 75 КК та звільнення їх від відбування покарання з випробуванням, виправдання їх у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК.

В подальшому засудженими до зазначених апеляцій були подані зміни, в яких вони просили скасувати вирок суду та направити справу на додаткове розслідування.

За положеннями ст. 377 КПК 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Вказаних вимог кримінально-процесуального закону судом апеляційної інстанції не виконано.

Так, апеляційний суд в ухвалі доводи засуджених, наведених у апеляціях та змінах до них, у тому числі і тих доводів, які є аналогічні доводам їх касаційних скарг, зокрема, щодо пред'явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК та щодо можливості застосування положень ст. 75 КК, належним чином не перевірив і, як наслідок, відповідних мотивів на спростування зазначених доводів в ухвалі не навів, формально зазначивши про їх безпідставність.

Зазначені порушення, допущені апеляційним судом, на думку колегії суддів, є такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведене ухвала апеляційного суду, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального закону, підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи на новий апеляційний розгляд, касаційні скарги засуджених - частковому задоволенню.

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи, наведені в апеляціях засуджених зі змінами, перевірити обґрунтованість вимог, наведених у їх касаційних скаргах, і постановити законне та мотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - скасувати, матеріали кримінальної справи направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10