ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа 274/5136/13-к
провадження: 1-в/0274/3/15
м. Бердичів
19.01.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адміністрації Бердичівської виправної колонії (№70) ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш мяким засудженому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, громадянина Сірії, з вищою освітою, не одруженого, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.04.2003 року за ст.185 ч.3, 187 ч.1 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
засудженого та відбуваючого покарання згідно вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 11.08.2008 року за ст.ст.187 ч.2, 187 ч.3 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,
Початок строку: 31.10.2007 року,
Кінець строку: 28.04.2015 року.
В с т а н о в и в :
На розгляд до Бердичівського міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш мяким.
Засуджений в судовому засідання підтримав заяву з підстав, викладених письмово. Пояснив, що з часу відбування покарання в БВК № 70 працював. Певний період не міг працювати за станом здоровя, так як отримав травму. В зв"язку із цим лікарі заборонили працювати на тяжких роботах. Йому пропонували працювати в швейній майстерні, але він не міг виконувати таку роботу через поганий зір. В безоплатних роботах в установі приймав участь. Вину у вчиненні злочину визнає. Позову немає. Просить замінити невідбуту частину покарання на обмеження волі.
Представник БВК (№70) щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Пояснив, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання у виді позбавлення волі порушував режим тримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що заміна невідбутої частини покарання більш мяким відносно ОСОБА_6 не може бути застосована.
Прокурор вважає, що за час відбування покарання ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому заява засудженого не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.
Згідно положень ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що заміну невідбутої частини покарання більш мяким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Відповідно до ст.. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи, як Бердичівської виправної колонії № 70, так і Житомирської установи виконання покарань № 8, не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті суд враховує, що ОСОБА_6 , засуджений за тяжкий та особливо тяжкий злочини, за місцем відбування покарання характеризується як такий, що не став на шлях виправлення, допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, зокрема: в Бердичівській виправній колонії № 70 пять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності із накладенням стягнень, в тому числі три рази у виді карцеру, двічі заохочувався; під час утримання в Житомирській установі покарань № 8 три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі двічі за зберігання заборонених предметів, один раз накладалось стягнення у виді 15 діб карцеру, заохочень не було, під час відбування покарання в БВК № 70 працював, а тому суд приходить до висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
Враховуючи наведене, підстави для застосування заміни невідбутої частини більш мяким засудженому ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього положень ст.82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш мяким відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Головуючий: