У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

2008 року червня „12” дня колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого
- Безверхого О.М.,

суддів
- Демченка М.О., Сахнюка В.Г.

за
участю прокурора - Ворфоломєєвої Н.П.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Суми кримінальну
справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на
постанову Зарічного районного суду м. Суми від 7 квітня 2008 року, якою кримінальна
справа по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 191 ч. 3 КК України направлена для
додаткового розслідування прокурору Зарічного району м. Суми,

ВСТАНОВИЛА
:

Згідно
зміненого прокурором в суді обвинувачення зі ст. 186 ч. 2 на ст. 191 ч. 3 КК
України ОСОБА_1 звинувачено у вчиненні повторно злочину проти власності, а
конкретно в тому, що 20 серпня 2007 року увечері в Суми в районі озера Чеха,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, він з дозволу ОСОБА_2 взяв належний
останньому мобільний телефон „Нокіа 6288” з сім - картою і шнуром вартістю 1601
грн., який залишив собі, а на другий день продав незнайомій особі, отримані
гроші витратив на власні потреби.

Розглядаючи
справу, Зарічний районний суд м. Суми дійшов до висновку про неповноту та
неправильність досудового слідства, мотивуючи при цьому своє рішення тим, що
при провадженні слідства були поверхово і однобічно досліджені обставини
справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зокрема,
органами досудового слідства не перевірено мотиви скоєння злочину та наявність умислу.

Визнаючи,
що неповнота та неправильність досудового слідства не можуть бути усунуті в
судовому засіданні, суд своєю постановою від 7 квітня 2008 року кримінальну
справу повернув прокурору Зарічного району м. Суми, на додаткове розслідування.

В
поданій апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, ставить питання про скасування постанови суду
і направлення справи на новий судовий розгляд, оскільки суд не вказав, які
слідчі дії необхідно провести. Вважає, що
вказану неповноту досудового слідства можливо усунути шляхом надіслання запитів
та надання окремих доручень, тобто з'ясувати дані обставини в ході судового слідства.

Вислухавши
доповідь судді, думку прокурора Ворфоломєєвої Н.П. про підтримку зазначеної апеляції і наявність підстав для скасування постанови суду, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції, пославшись на ст. 281 КПК України і прийнявши рішення про
направлення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та
неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому
засіданні , в той же час не навів у винесеній постанові переконливого обґрунтування,
в чому саме конкретно виявились такі неповнота і неправильність й чому
суд був позбавлений можливості усунути їх при судовому розгляді.

Навпаки
винесена постанова суду за своїм змістом є непослідовною і суперечливою. У ній
з одного боку даються вказівки органу слідства для перевірки та встановлення
тих обставин, які вже були з'ясовані при досудовому слідстві, або ж, які є
несуттєвими чи взагалі знаходяться поза предметом доказування у даній справі. З
іншого боку в постанові суду недопустимо наперед зроблено неправильний висновок
про те, що майно вибуло з фактичного володіння власника (потерпілого) в силу
випадкових причин і не може бути предметом злочину, тобто фактично - про
недоведеність обвинувачення, після чого дано відповідні однобічні вказівки
слідству щодо проведення ретельної перевірки на наявність у
обвинуваченого умислу на скоєння злочину та щодо визначення про
наявність в його діях складу злочину, як такого.

Зі
справи видно, що під час досудового слідства були встановлені обставини, за
яких обвинувачений заволодів і
розпорядився майном потерпілого. При цьому у справі, що надійшла до суду,
ніяких суперечностей між показаннями обвинуваченого, потерпілого і свідків не
було.

Дійсно,
вже наприкінці судового слідства підсудний і потерпілий змінили свої попередні
показання. Однак це не давало суду підстав для висновку про порушення органом
досудового слідства вимог ст. ст. 22, 64 КПК України та направлення справи на додаткове розслідування з дачею
вищевказаних вказівок.

При
таких обставинах суд повинен був сам ретельно дослідити та проаналізувати всі
показання, які дали підсудний, потерпілий і свідки під час досудового та
судового слідства, з'ясувати причину зміни показань, дати їм остаточну належну
юридичну оцінку в сукупності з іншими доказами, покластися на ті їх показання,
які визнає достовірними, й мотивовано відкинути інші показання з відповідними
висновками щодо вирішення питання про
притягнення до відповідальності потерпілого, свідків за відомо неправдиві показання.

У постанові суду про направлення справи на
додаткове розслідування також поставлено під сумнів правильність зміни
прокурором обвинувачення в судовому засіданні підсудному ОСОБА_1 на ст. 191 ч.
3 КК України за ознакою розтрати чужого майна.

Але при
судовому розгляді справи суд не поставив це питання для обговорення перед
учасниками процесу, чим позбавив прокурора права повторно змінити обвинувачення
в суді до закінчення судового слідства в порядку ст. 277 КПК України.

Таким
чином, колегія суддів дійшла до переконання, що вказана постанова суду підлягає
скасуванню, як незаконна і необґрунтована.

Тому,
керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367, 374, 377 КПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який затвердив обвинувальний
висновок у справі, задовільнити.

Постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 7 квітня 2008 року про направлення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 на додаткове розслідування -
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд, але іншим
суддею.

Запобіжний
захід підсудному ОСОБА_1 залишити той же - підписку про невиїзд.

Головуючий:

Судді: