Справа № 738/10/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/220/2015
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Чернігові кримінальне провадження в порядку виконання вироку суду за спільним поданням адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комісії Менської районної держадміністрації про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_7 на обмеження волі та за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на виправні роботи, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено спільне подання адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 та спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області та засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці 29 днів на обмеження волі. В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на виправні роботи відмовлено.

Задовольняючи спільне подання адміністрації виправної колонії та спостережної комісії суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та відбув більше ? частини призначеного строку покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання на більш м`яке, виправні роботи, суд вказав, що з урахуванням принципів інституту кримінального покарання, даних про особу засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину, його клопотання є необґрунтованим та таким, що не може бути задоволене, оскільки заміна судом більш м`якого покарання у виді виправних робіт призначається в межах строків, установлених у загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного за вироком суду. Крім того, ОСОБА_7 засуджений за тяжкі злочини, невідбута частина покарання становить більше двох років, а виправні роботи, на які просить змінити засуджений, є видом покарання не пов`язаним з ізоляцією від суспільства і відповідно до ст. 57 КК України встановлюється на строк до двох років.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким замінити йому не відбуту частину покарання на виправні роботи, мотивуючи тим, що положення ст. 82 КК України не містять заборони проти такої заміни. З лютого 2014 року він перебуває на ділянці соціальної реабілітації, де умови аналогічні умовам відбування покарання у виді обмеження волі. Крім того, переведення його до Домницького виправного центру погіршує його становище, оскільки центр розташований за межами автобусного та залізничного сполучення і він втратить соціальні зв`язки з родиною, а також звертає увагу на те, що його дружина є інвалідом другої групи в зв`язку з онкологічним захворюванням.

Заслухавши доповідача; думку засудженого ОСОБА_7 , який просив його клопотання про заміну невідбутої частини покарання на виправні роботи задовольнити, а ухвалу Менського районного суду Чернігіської області від 27.01.2015 року змінити та задовольнити його вимоги викладені в апеляційній скарзі; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вказуючи, що прийняте судове рішення відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону; дослідивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи щодо ОСОБА_7 ; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого безпідставною та необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки. Зараховано в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 16 квітня 2005 року по 19 квітня 2005 року.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року змінено. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 127 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. З ст. 365 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 1 рік. На їдставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого скарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки.

Строк відбування покарання рахується з 29 травня 2012 року.

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 відбув більше від половини строку основного покарання, відповідно до положень пункту 2 частини 4 ст. 82 КК України, до ОСОБА_7 може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Сам засуджений не заперечував проти заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання, проте вважає, що суд повинен був замінити позбавлення волі на виправні роботи.

ФОП ОСОБА_8 видав гарантійний лист, в якому зобов`язується працевлаштувати ОСОБА_7 на посаду юриста та відраховувати визначений судом відсоток на користь держави. Проте, не зрозуміло скільки осіб працює у даної ФОП окрім директора, як вбачається з довідки посада юриста була 05.12.2014 року введена саме під працевлаштування засудженого ( а. п. 59).

Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є та обставина, що засуджений не виправився, а тільки став на шлях виправлення, і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього. Праця на приватному підприємстві, де фактично не має колективу, такого впливу не забезпечить.

При заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, районний суд керувався переліком видів покарань з урахуванням їх розташування в системі покарань, зазначених у ст. 51 КК України, а також виходив з того, щоб забезпечити ефективність та гарантованість процесу виправлення засудженого, що неможливе за відсутністю контролю за його поведінкою.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що у Домницькому виправному центрі він буде позбавлений можливості спілкування з рідними, не заслуговують на увагу. Незручності з транспортним сполученням, ніяким чином не погіршують становища засудженого, який відбуваючи обмеження волі, зможе проживати за межами виправного центру разом із сім`єю, носити цивільний одяг та мати інші зручності, які заборонені для осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, засуджений не звертався з заявою чи клопотанням про заміну невідбутої частини основного покарання на більш м`яке, а саме на виправні роботи до адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комісії Менської районної держадміністрації.

Також, засуджений в апеляційній скарзі не оспорює задоволення спільного подання, а оспорює лише незадоволення його клопотання.

Отже, рішення суду ґрунтується на вимогах матеріального і процесуального закону і є правильним. Підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 336, 376, 404-405, 407, 532, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі та відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4