Справа № 11 -а-293-2007 року Головуючий у І
Категорія: ч.3 ст. 187 КК України Доповідач у II
інстанції Палічук А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської
області

у складі:
головуючого - судді
Драного О.П.,

суддів - Олексієнко І.С.,
Палічука А. О. за участю прокурора- Соломонова М.Г. та потерпілого - ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2. на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської
області від 18 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, українець, громадянин України, раніше судимий: 07.05.2003 року
Знам'янським місцевим судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185,
ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці
позбавлення волі, звільнився умовно-достроково на 8 місяців 2 дні 12.08.2005 року на підставі
постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області

засуджений за
ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з
конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного
покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком
Знам'янського місцевого суду Кіровоградської області від 07.05.2003 року і остаточно
призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з
конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_1 227 грн. 60 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 2
000 грн. 00 коп.
моральної шкоди.

Суд визнав винним ОСОБА_2. в тому, що він 24 березня 2006 року близько 16.00 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном, розбивши
віконне скло у віконному отворі будинку, проник в домоволодіння по АДРЕСА_1 в
м. Бобринці Кіровоградської області, де всередині, побачивши господаря будинку - потерпілого ОСОБА_1, скоїв на нього
напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним
для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування
насильства, нанісши потерпілому удари в обличчя, спричинивши йому тілесні
ушкодження у вигляді множинних саден обличчя, відкритий перелом кісток носа, а
після того, як потерпілий втратив свідомість, заволодів

2

майном
останнього: грошовими коштами в сумі 100
грн. та продуктами харчування на суму 145
грн. 60 коп.,.
заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 245 грн. 60 коп.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи своєї вини у
скоєному злочині, просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши його дії з ч.
3 ст.187 КК України на ч.І ст.187 КК України, при цьому вказує на те, що кваліфікація
його дій за ч.3 ст.187 КК України є неправильною, оскільки вважає, що
проникнення в будинок потерпілого ОСОБА_1
не було, в зв'язку з чим необхідно виключити з його обвинувачення
кваліфікуючу ознаку - проникнення
в житло.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2., який
підтримав доводи, викладені в апеляції, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_1, які, вважаючи
вирок законним і обгрунтованим, просили залишити його без зміни, а апеляцію
засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не піддягає з наступних
підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2. в скоєні злочину при
обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних по справі доказах,
і, зокрема його показах, де він частково визнав свою вину, при цьому пояснив,
що дійсно, при вказаних вище обставинах він здійснив крадіжку продуктів
харчування, які належали потерпілому ОСОБА_1., однак
намір скоїти крадіжку у нього виник тоді, коли він знаходився у будинку і в
будинок проник не з метою розбійного нападу, а для того, щоб взяти в борг у
потерпілого горілки.

Однак, висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2. у скоєному злочині
також повністю підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому
засіданні доказах, і, зокрема: послідовних показах потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, у яких, як свідчать матеріали справи не було підстав для
обмови засудженого у скоєнні ним злочину, протоколах слідчих дій: протоколами
огляду місця події, протоколами поверхневого огляду ОСОБА_2., протоколами
відтворення обстановки і обставин події з участю засудженого, іншими
матеріалами справи.

Крім того, вина засудженого в скоєному злочині
підтверджується його показами, даними ним в ході досудового слідства та при
відтворенні обстановки і обставин події, де він повністю визнавав свою вину у
скоєному, розказував і детально на місці показував як, коли і при яких
обставинах ним було скоєно злочин.

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд правильно кваліфікував дії
ОСОБА_2. за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном , поєднаний із
насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, та з
погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло.

Доводи засудженого про необхідність перекваліфікації його
дій з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України в зв'язку з тим, що він
проник в будинок з метою взяти в борг у потерпілого ОСОБА_1 горілки, а
умисел на заволодіння продуктами харчування та грошима потерпілого у нього
виник вже у будинку після заподіяння останньому тілесних ушкоджень, є
безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_1, згідно з якими
він знаходився у своєму будинку і відпочивав, при цьому вхідні двері будинку
були закриті ззовні його дружиною ОСОБА_3, що підтвердила також остання в
судовому засіданні, і засуджений проник в будинок через вікно, де почав
викрадати з холодильника продукти

3

харчування, а
після того, як він прокинувся, засуджений наніс йому "удари в обличчя, від
яких він втратив свідомість, а засуджений заволодів його майном і з викраденим
через вікно будинку, таким самим способом як і проник у нього, - зник.

При призначенні міри покарання ОСОБА_2. суд в повній мірі врахував ступінь
тяжкості скоєного злочину, який належать до категорії особливо тяжких,
обставини справи, те, що засуджений скоїв злочин в період умовно-дострокового
строку та в стані алкогольного сп'яніння, а також дані про його особу, який
раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання
характеризується посередньо, і обгрунтовано прийшов до висновку про
необхідність ізоляції його від суспільства, призначивши йому міру покарання
згідно скоєного.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку немає,
в зв'язку з чим доводи апеляції засудженого задоволенню не підлягають.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.ст.365, 366
КПК України, колегія

суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого
ОСОБА_2 залишити без

задоволення, а
вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18

грудня 2006 року стосовно
нього без зміни.