Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Березнівського районного суду від 6 жовтня 2014 року.

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працюючий, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком в два роки та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися для реєстрації.

Згідно положень ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 2879 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 12000 грн. моральної шкоди та 800 грн. - витрат на правову допомогу; речовий доказ - автомобіль ВАЗ 21-08 д.р.н. НОМЕР_1 повернути власнику.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 4 листопада 2010 року близько 18 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 25-30 км/год по вул. Незалежності в с. Богуші Березнівського району в напрямку с. Тинне Сарненського району Рівненської області, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості через опади дощу, незважаючи на технічну несправність системи зовнішнього склоочищення автомобіля, що виключало можливість подальшої його експлуатації в даних дорожніх умовах, здійснюючи поворот праворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в цьому напрямку, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась в зустрічному для нього напрямку біля краю проїжджої частини зустрічної смуги руху, заподіявши їй тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У поданій на вирок суду апеляції засуджений ОСОБА_6 доводить, що в момент виникнення небезпеки руху не мав технічної можливості уникнути контактування з потерпілою, яка перебувала на краю лівої смуги проїжджої частини дороги і раптово з`явилась перед капотом автомобіля, який здійснював маневр розвороту, що залишилося поза увагою, як досудового слідства, так і суду, який прийняв незаконне рішення, яке просить скасувати, а кримінальну справу за відсутністю події злочину закрити, повернувши йому, як власнику, автомобіль марки ВАЗ 2108, д.р.н. НОМЕР_1 , та відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 .

В поданих змінах до апеляції ОСОБА_6 вказує, що відмовляється від своїх апеляційних вимог в частині заперечення фактичних обставин вчиненого злочину та правильності кваліфікації його дій, і просить з врахуванням скрутного матеріального становища, наявності на утриманні двох малолітніх дітей зменшити розмір матеріального та морального відшкодування на користь потерпілої.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляції з внесеними змінами, думку прокурора, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 щодо залишення вироку без зміни, останнє слово ОСОБА_6 , який просить врахувати його становище і зменшити розмір відшкодування на користь потерпілої, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені апелянтом в змінах до апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_6 з внесеними змінами не підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що при апеляційному розгляді не заперечується ОСОБА_6 і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

При обранні покарання засудженому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що помякшують і обтяжують покарання, а також розяснень, що містяться в п. 2-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, і призначив ОСОБА_6 покарання в межах закону, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, яке апелянтом при апеляційному розгляді не оспорюється.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно яких матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 , частково їх задовольнивши, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також поведінки потерпілої у вказаній дорожній обстановці.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З матеріалів справи вбачається ( т. 1 а. с. 116-120), що потерпіла ОСОБА_8 отримала у дорожньо - транспортній пригоді середньої тяжкості тілесне ушкодження закритий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки із зміщенням уламків, внаслідок чого тривалий час знаходилася на лікуванні, перенесла операцію і їй дана інвалідність, що призвело до фізичних і моральних страждань, а тому визначена судом сума - 12000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, не є надто завищеною чи не співрозмірною отриманим ушкодженням і стражданням.

Із справи також слідує, що потерпілою було понесено витрати на лікування в розмірі 2879 грн. 70 коп, що підтверджується відповідними чеками ( т. 2 а. с. 10-18), а також сплачено адвокату, як представнику її інтересів в суді, 1000 грн ( т. 2 а. с. 11), з яких, враховуючи обєктивно необхідний час, витрачений представником на складання позовної заяви та тривалість його участі в судових засіданнях у даній справі, судом за надання правової допомоги стягнуто 800 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, і підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960 р.), колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 6 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_6 без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1