АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008645 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.01.1999 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140; ч. 2 ст. 215-3; ч. 1 ст. 145 із застосуванням ст. ст. 44, 42 КК України в редакції 1960 року на 3 роки позбавлення волі,

- 27.07.2000 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140 із застосуванням ст. 43 КК України в редакції 1960 року на 3 роки позбавлення волі,

- 20.11.2000 вироком Мінського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 140; ч. 3 ст. 141; ч. 1 ст. 145 із застосуванням ст. 42 КК України в редакції 1960 року на 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання. При цьому обвинувачений стверджує про суворість призначеного йому покарання та посилається на те, що він щиро розкаявся у вчиненому. Також просить врахувати наявність у нього хворої матері, яка потребує сторонньої допомоги.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 737 гривень 01 коп.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, скоєному повторно, за наступних обставин.

Так, 3 жовтня 2014 року приблизно о 19 год. 50 хв. ОСОБА_5 з метою таємного викрадення чужого майна через відчинений балкон проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_7 , а саме: ноутбук марки «Аsus» із зарядним пристроєм вартістю 1050 гривень, планшет марки «Samsung» вартістю 3766 гривень 66 копійок, а також шкатулку з речами, які не представляють собою матеріальної цінності для потерпілої, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4816 гривень 66 копійок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не заперечується та судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряється, оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і у такому випадку учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного йому судом першої інстанції покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також суд врахував дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, і, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив умисний злочин, і цю обставину рецидив злочинів визнав такою, що обтяжує покарання.

Поряд з цим суд врахував щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому, і цю обставину визнав такою, що пом`якшує покарання.

Виходячи із встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, обсягу і характеру дій ОСОБА_5 , наведених даних про його особу, суд першої інстанції прийшов до умотивованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначив йому покарання у мінімальному розмірі санкції кримінального закону.

Що ж стосується посилань ОСОБА_5 на наявність у нього хворої матері, яка потребує сторонньої допомоги, то такі відомості в матеріалах провадження відсутні та обвинуваченим не підтверджені.

З огляду на наведене, враховуючи характер злочинних дій та наведені дані про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0008645 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3