У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Жука В.Г.,

суддів

Верещак В.М. і Заголдного В.В.,

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні 8 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на вирок
апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Красновішерська Пермської

області Російської Федерації, такого, що

не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено
за п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України до
довічного позбавлення волі.

ОСОБА_1 за вироком суду визнано винним
за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_1 8 вересня 2006 року,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, зайшов у будинок АДРЕСА_1 в м.
Житомирі, де проживали його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, де між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виник черговий конфлікт,
під час якого у ОСОБА_1 виник умисел на вбивство батьків на грунті неприязних
стосунків.

ОСОБА_1, знаходячись у кімнаті
вказаного будинку завдав своєму батькові ОСОБА_3 численних ударів руками та
ногами у життєво важливі органи, частини тіла і голову, усвідомлюючи, що
спричиняє потерпілому особливий фізичний біль та страждання і, заподіявши
велику кількість тілесних ушкоджень, умисно вбив потерпілого ОСОБА_3 з
особливою жорстокістю. Смерть потерпілого настала від сполученої тупої травми
тіла, численних переломів кісток носа, ребер, які ускладнилися травматичним
шоком.

Потім ОСОБА_1 наздогнав свою мачуху -
ОСОБА_4 на сходах біля дверей будинку, штовхнув у спину рукою, внаслідок
чого потерпіла впала на асфальт. З метою
доведення до кінця умислу, направленого на вбивство ОСОБА_4 та заподіяння їй
особливих фізичних страждань, ОСОБА_1мисно завдав лежачій ОСОБА_4 численні
удари ногами у життєво важливі органи, частини тіла і голову, усвідомлюючи, що
спричиняє потерпілій фізичний біль та страждання від чого ОСОБА_4 померла.

Смерть потерпілої ОСОБА_4 настала від
сполученої тупої травми тіла, численних переломів ребер, кісток носа, нижньої
щелепи справа, що ускладнилося настанням травматичного шоку.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку та
просить пом'якшити покарання. Посилається на неповноту та
однобічність судового слідства у розгляді справи. Зазначає, що причиною скоєння
злочину стала довготривала, неправомірна поведінка потерпілої, яка протягом тривалого
часу прискіпливо ставилася до нього. Крім того, посилається на
недобросовістність, некомпетенцію та
халатність захисника ОСОБА_2 під час його захисту, тобто на порушення його
права на захист;

- захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 порушує
питання про зміну вироку у зв'язку з призначенням, на його думку, надмірно
суворої міри покарання та просить пом'якшити його. Вважає, що судом недостатньо
враховані пом'якшуючі обставини.

У запереченні на скаргу засудженого захисник ОСОБА_2
зазначає, що він здійснював захист ОСОБА_1 згідно вимог закону в межах наданих
йому прав.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_1, який пітримав касаційні скарги та просив пом'якшити покарання, прокурора, який вважав, що вирок
постановлено законно і обгрунтовано, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не
підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненому злочині ґрунтується на сукупності досліджених і
належно оцінених доказів, які відповідають фактичним обставинам справи і такі
висновки в касаційних скаргах не оспорюються.

Так, сам засуджений ОСОБА_1 вину свою
визнав повністю і показав, що 8 вересня 2006 року він, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння під час сварки наніс спочатку декілька ударів своєму
батьку ОСОБА_3, а потім мачусі ОСОБА_4, а вранці, біля сіновалу викопав яму в
якій поховав батьків. На питання сусідів де батьки відповів, що батько
знаходиться у лікарні, а мачуха виїхала за межі України.

Свідок ОСОБА_5 показала, що востаннє
бачила подружжя ОСОБА_1

7-8
вересня року, а коли до неї звернулася поштарка, щоб віддати пенсію ОСОБА_1, і
повідомила, що не може зайти на подвір'я, бо там бігає собака, а на її
запитання сусід ОСОБА_6 показав, що засуджений сказав про те, що батьки виїхали
до Росії.

Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 показали, що
засуджений бив своїх батьків, навіть одного разу викликали швидку допомогу, а
ОСОБА_8 доповнила, що їй ОСОБА_4 якось сказала, що у разі зникнення її самої та
чоловіка це означатиме, що їх убив ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 суду
показали, що на початку жовтня

2006
року були очевидцями того, як засуджений вказав місце вбивства та захоронення
потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4, тіла яких, під час розслідування справи, були
викопані у дворі будинку АДРЕСА_1 у м. Житомирі. ОСОБА_1 не тільки вказав місце
поховання своїх батьків, а й повідомив про обставини вчинення злочину.

Даними протоколів огляду місця події і
трупів загиблих ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтверджено, що у присутності ОСОБА_1 було
оглянуто місце вчинення злочину, з місць
захоронення АДРЕСА_1 у м.
Житомирі були вилучені тіла ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а сам ОСОБА_1 розповів про
обставини та спосіб вчинення вбивства своїх батьків, вказавши також місце, де
він згодом закопав тіла загиблих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 13-29, 45-47).

При цьому з даних протоколу огляду
місця події та огляду безпосередньо помешкання АДРЕСА_1 у м. Житомирі з
приєднаними фотознімками, вбачається, що
побиття ОСОБА_1 відбувалося в їх помешканні досить тривалий час, удари
наносилися фактично по всім частинам тіла потерпілих, плями крові
розташовані на стінах, підлозі, білизні, одязі та взутті, на предметах
домашнього вжитку, а також на одязі й самого засудженого ОСОБА_1 (а.с. 13-29,
180-189, 278-290).

Про причину смерті потерпілих подружжя
ОСОБА_1 свідчать висновки судово-медичних експертиз, згідно з якими смерть
ОСОБА_3 настала від сполученої тупої травми
тіла, численних переломів ребер, кісток носа, яка ускладнилася
травматичним шоком. Також були виявлені тілесні ушкодження: синці, перелом
кісток і хрящів носа, крововилив на верхній губі, переломи ребер, з 2 по 8
справа та з 2 по 8 зліва по середньо-ключичній лінії.

Смерть ОСОБА_4 настала від сполученої
тупої травми тіла, переломів ребер, кісток носа, нижньої щелепи справа, що
ускладнилось травматичним шоком. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної
рани у скроневій області, синців, виходу з орбіти правого ока, перелому кісток
і хрящів носа, синцю в області лівого ока, перелому нижньої щелепи справа між 2 і 3 зубами,
переломів ребер по середньо-ключичній лінії, справа з 2 по 7, зліва з 2-го по
8-ме.

Виявлені у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 тілесні
ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути кулак,
взута нога та знаходяться у причинному
зв'язку зі смертю потерпілих. (а.с. 180-183, 187-189).

З висновку комплексної
судово-психолого-психіатричної експертизи видно, що ОСОБА_1 у період часу, до
якого відносяться інкриміновані йому вчинки, будь-якими психічними
захворюваннями не страждав і у тимчасовому хворобливому розгляді психічної
діяльності, який позбавляв би його
здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними - не перебував. ОСОБА_1 під
час вчинення злочину перебував у стані звичайного алкогольного сп'яніння, діяв
послідовно, цілеспрямовано, під час виниклого конфлікту бив батьків, виходив з
будинку за спиртними напоями, а повернувшись у домоволодіння, викопав яму в
садку, де закопав трупи загиблих батьків.

ОСОБА_1 міг давати звіт своїм діям та
керувати ними у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому вчинки,
може давати звіт своїм діям та керувати ними у даний час, примусових заходів
медичного характеру не потребує. (а.с. 195-196).

Всебічно та об'єктивно дослідивши
обставини справи та належно оцінивши
докази, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК
України.

При призначенні покарання, суд
відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, а
саме, що цей злочин є особливо тяжким, врахував дані про особу винного, що він
характеризується негативно, обставини, за яких було вчинено злочин, та
обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

При цьому, обставини, що могли б
пом'якшити призначене ОСОБА_1 покарання колегія суддів не знаходить.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 є
виключно небезпечною особою для суспільства та правильно призначив йому
покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Доводи у касаційній скарзі засудженого
про порушення його права на захист через те, що захисник ОСОБА_2 не
кваліфіковано та несумлінно відносився до своїх обов'язків захисника слід
розцінити як надумані, та такі, що не грунтуються на матеріалах справи.

Як в ході досудового слідства, так і в
судовому засіданні, як це вбачається із матеріалів справи, захисник
ОСОБА_2, брав участь у слідчих діях (т.
1, а.с. 87, 91, 96-101, 108, 113, 116-119, 197, 293-297, 302; т. 2, а.с. 51,
53, 56, 62, 65, 70-71, 75, 88-89, 118-118). задавав питання, висловлював свої міркування,
вивчав матеріали справи, виступав у дебатах, подав касаційну скаргу. В судовому
засіданні жодних претензій до захисника ОСОБА_1 не заявляв.

Підстав вважати, що захист ОСОБА_1 був
проведений неналежним чином немає.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 і
захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду
Житомирської області від 16 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

В.Г. Жук В.М. Верещак В.В. Заголдний