Єдиний унікальний номер 1-4/10
номер провадження № без номера
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 р. Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

судді -Костенко О.Ф.

при секретарі -Пирог В.В.

потерпілої -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмачі справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м.Бахмач, вул.Богунцева №18, українки, громадянки України, перебуває у цивільному шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_4, неповнолітніх дітей не має, не працює, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, групи інвалідності не має, раніше засудженою не була, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_7, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_8,одруженої, має одну малолітню дитину, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення віку 3-х років, раніше засудженою не була, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Бахмацького райсуду із скаргою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посилаючись на те, що вони 26 липня 2009 року, близько 12 години, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у дворі будинку, який розташований у м.Бахмачі, Чернігівської області, по вулиці Богунцева, №18, на грунті існуючих тривалий час неприязних відносин, під час сварки нанесли їй тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_2 накрутила руками вуха, а ОСОБА_3 нанесла їй декілька ударів (6-8 раз) кулаками рук по голові в різні точки, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у виді рубця та синця на голові, які по ступеню тяжкості згідно із актом освідування №219 від 11 серпня 2009 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя.

Постановою судді Бахмацького райсуду від 11 вересня 2009 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України.

Допитана в судовому засіданні, як потерпіла ОСОБА_5 свою скаргу підтримала і пояснила, що вона проживала разом із своєю дочкою ОСОБА_2 на протязі останніх 9 років у будинку №18 по вулиці Богунцева у м.Бахмачі, Бахмацького району, Чернігівської області. Але протягом останього року між ними часто виникали непорозуміння з приводу будинку, де вона проживала з дочкою, і з приводу грошей, які вона раніше давала дочці, на грунті чого виникали сварки. 26 липня 2009 року, біля 12 години, її дочка ОСОБА_2М, будучи напідпитку, у дворі будинку, затіяла гучну сварку, вимагала у неї 1000 гривень на облаштування газового опалення в селі. Але вона в цьому їй відмовила. Коли вона намагалася зайти до будинку, ОСОБА_2 придавила її до лутки вхідних дверей до будинку, схопила за вуха, гукнула онуку ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_2 утримуючи її за вуха, почала їх накручувати, а дочці ОСОБА_3 наказала бити її. Онука, виконуючи наказ матері, почала кулаками обох рук, наносити їй удари по голові в різні її частини. Вона стала кричати, кликати про допомогу. Співмешканець її дочки ОСОБА_6Є, який весь час знаходився у дворі і все це бачив, на її крик ніяк не зреагував. Але її крик почув співмешканець її другої дочки ОСОБА_7 ОСОБА_8, який якраз в цей час рубав дрова у своєму дворі, який знаходиться неподалік від господарства, де вона проживала. Він пішов і повідомив її дочці ОСОБА_7 про те, що її бють. Коли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 доходили до двору, ОСОБА_2 її відпустила, а ОСОБА_3 перестала її бити. Після бійки вона змушена була піти до своєї дочки ОСОБА_7, яка проживає поруч в будинку №16 по вулиці Богунцева де проживає і по теперішній час. На слідуючий день з приводу побиття звернулась із заявою до міліції, але дільничого інспектора не було і він прийшов лише через декілька днів, відібрав пояснення і направив до судмедексперта на освідування. Але експерта не було до 11 серпня 2009 року. Лише 11 серпня експерт її оглянув і в неї на голові були виявлені сліди побоїв. Звернулась до експерта з тієї причини, що 10 серпня 2009 року у неї погіршився стан здоровя. 11 серпня 2009 року вона зверталась за медичною допомогою до лікаря-невропатолога. Заявлений позов вона підтримує в повному обсязі.

Підсудна ОСОБА_2 в судовому засіданні скарги ОСОБА_1 не визнала и пояснила, що її мати ОСОБА_1 тривалий час зловживає спиртними напоями. Раніше вони з матірю жили окремо. Коли вона приїзджала до матері, остання постійно знаходилась в стані алкогольного спяніння. Вона з приводу цього часто матері робила зауваження, просила, щоб мати перестала пити. При цьому мати зауважила, що якщо вона переїде жити до неї у м.Бахмач, пити перестане. Вони почали проживати разом у ІНФОРМАЦІЯ_9, але мати продовжувала зловживати спиртними напоями, з приводу чого у них часто почали виникати сварки. 26 липня 2009 року мати була у її рідної сестри ОСОБА_7, яка проживає разом із співмешканцем ОСОБА_8 А, які також зловживають спиртними напоями. Близько 12 години мати повернулась додому пяна, на що вона зробила їй зауваження і сказала їй , щоб вона йшла туди, де пила. Мати після цього зайшла в хату, забрала свої речі, взяла банку сала, гроші і пішла до своєї другої дочки ОСОБА_7 С, зазначивши при цьому, що завтра до них прийде дільничий інспектор. Ніякої бійки у них не було. Звідки у Дзюби могли взятися тілесні ушкодження, визначені в акті освідування, їй невідомо. Не бачив ніяких тілесних ушкоджень на матері і дільничий інспектор Дворник, який 28.07.2009 року відбирав у них пояснення. Вказаний рубець на голові може бути результатом тілесних ушкоджень, які вона отримувала в 2000 році. Синець міг виникнути в результаті падіння, так як мати часто вживає спиртні напої, або від дій інших осіб, з якими вона разом вживає спиртні напої. Позову не визнає, так як тілесних пошкоджень Дзюбі не причиняла. Подала скарги до суду викликана тими обставинами, що мати хоче жити одна в будинку, який належить їй, ОСОБА_2, на праві власності, так як дочка ОСОБА_7 вигоняє її з будинку, який їй і не належить, і матері не має де жити.

Підсудна ОСОБА_3 в судовому засіданні скарги не визнала і пояснила, що ніяких тілесних ушкоджень особисто вона і її матері ОСОБА_1 не причиняли. Вона повністю погоджується з поясненнями, які виклала в судовому засіданні її мати ОСОБА_2 Позову не визнає, так як не вважає себе винною.

Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_1, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, так як вина підсудних не доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2009 року, коли ОСОБА_1 близько 12 години повернулась від своєї дочки ОСОБА_7 до свого місця проживання у дочки ОСОБА_2 в будинку №18 по вулиці Богунцева, у м.Бахмачі, в дворі знаходились: ОСОБА_2М, ОСОБА_3І, ОСОБА_6Є співмешканець ОСОБА_2М, дочка ОСОБА_2 ОСОБА_9І, і громадянка ОСОБА_10 Дочка ОСОБА_1 ОСОБА_7 знаходилась вдома і в літній кухні свого господарства по вулиці Богунцева , №16 у м.Бахмачі, Чернігівської області, займалася консервацією, а співмешканець ОСОБА_7 ОСОБА_8 знаходився в дворі цього ж господарства і рубав дрова.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 пояснила, що 26 липня 2009 року в своєму господарстві під №16 по вулиці Богунцева у м.Бахмачі, Чернігівської області, у літній кухні вона займалася консервацією. Потім до неї підійшов її співмешканець. ОСОБА_8 і повідомив, що кричить її мати ОСОБА_1І, що її убивають. А тому вона побігла і позвала свого сусіда, так як боялася сама йти у господарство ОСОБА_9. Коли вона прийшла в двір то побачила, що матір били ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на порозі будинку, ОСОБА_9 придавила матір, а ОСОБА_3 била її кулаками по голові.

Але ці пояснення свідка розходяться із поясненнями самої потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_1 не пояснювала про наявність період сварки якихось інших осіб, крім ОСОБА_9, ОСОБА_3 і ОСОБА_6, і зазначала, що коли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 доходили до двору, ОСОБА_9 її відпустила, а ОСОБА_3 перестала її бити. А свідок стверджувала, що бачила, як матір били ОСОБА_9 та ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є співмешканцем ОСОБА_7М, яка є рідною дочкою ОСОБА_1 26 липня 2009 року він знаходився у своєму дворі, рубав дрова, і почув, як кричала Дзюба, що її бють. Він пішов до своєї співмешканки ОСОБА_7, яка займалася консервацією у літній кухні і сказав їй, що напевне, бють її матір. Вона побігла їх розбороняти, а він залишився на дорозі. А потім він побачив, що бють і його співмешканку у фірточці, а Дзюба в цей час знаходилась у дворі. Він бачив, як ОСОБА_3 і ОСОБА_9 били Дзюбу в дворі, але куди саме він не бачив, так як знаходився на вулиці. Його співмешканка нікуди не зверталася з приводу її побиття.

Але ці пояснення свідка розходяться з поясненнями самої потеріплої Дзюби, і свідка ОСОБА_7

Свідок не зазначив за наявність якогось сусіда, і про те, що співмешканка бігала і звала такого сусіда для допомоги. Потерпіла зазначала, що коли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 доходили до двору, ОСОБА_9 її відпустила, а ОСОБА_3 перестала бити. ОСОБА_11 не зазначала, що її хтось бив у дворі ОСОБА_9. Не зазначала цього ж і потерпіла ОСОБА_1. Свідок не міг пояснити суду, хто саме і куди бив потерпілу ОСОБА_1.

А тому, суд не може пояснення свідка ОСОБА_11 і ОСОБА_8 покласти в основу обвинувального висноку, так як вони є суперечливими, і не підтверджують іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, як виникла словесна лайка між ОСОБА_1 і ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили очевидці.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 26 липня 2009 року вона зайшла до ОСОБА_9 у своїх справах. І коли вона знаходилась у дворі господарства ОСОБА_9, додому звідкісь прийшла Дзюба, яка була пяна. ОСОБА_2 зробила їй зауваження з приводу такого стану і сказала, щоб вона йшла туди, де пила. ОСОБА_1 забрала свої речі і пішла. Ніякої бійки в її присутності вона не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є співмешканцем ОСОБА_2 і проживав разом з нею по вулиці Богунцева №18 у м.Бахмачі. 26 липня 2009 року Дзюба зранку була пяна, а потім кудись пішла. В обід повернулася знову пяна. А тому ОСОБА_2 зробила їй зауваження, і сказала, щоб вона йшла туди, де пила. Після цього Дзюба пішла в хату, забрала свої речі, взяла банку сала, гроші і пішла до своєї другої дочки ОСОБА_7 Ніякої бійки не було, і ніхто тілесні пошкодження Дзюбі не наносив.

Пояснення свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні також підтвердила і свідок ОСОБА_9, дочка підсудної ОСОБА_9, і сестра підсудної ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює дільничим інспектором Бахмацького РВ УМВС. 28 липня 2009 року до Бахмацького РВ УМВС надійшла заява від імені ОСОБА_1І, що їй були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_2 і ОСОБА_14 В цей же день йому було доручено провести перевірку цієї заяви. Цього ж дня він пішов додому до зазначених в заяві осіб і відібрав у них пояснення. Ніяких тілесних ушкоджень у Дзюби він не бачив, але Дзюба скаржилася на головний біль, а тому, він видав направлення Дзюбі до судово-медичного есперта. Але в установлений законом 10-ти денний строк для перевірки скарги Дзюба акту не надала. А тому дочка ОСОБА_1 ОСОБА_7 написала від імені матері розписку, що вона не має ніяких претензій до ОСОБА_14 і ОСОБА_3, і що не буде звертатись до судово-медичного експерта. А тому, 07 серпня 2009 року їм була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по даному факту. Підспис у розписці ставила Дзюба. До міліції були також і інші звернення від ОСОБА_14. Чи вживає спиртні напої Дзюба, йому не відомо. Але дочку ОСОБА_1 ОСОБА_7 і її співмешканця ОСОБА_8 він бачив пяними, а ОСОБА_8 навіть, притягувався до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із акту судово-медичного огляду №219 (а.с.9) ОСОБА_1 звернулась до судово-медичного освідування лише 11 серпня 2009 року за направленням Бахмацького райсуду від 11.08.2009 року. Під час освідування у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубця та синця на голові. Рубець наслідок забійної рани.

Згідно із висновком комісійної судово-медичної експертизи №35, у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки та забійної рани основи правої вушної раковини, що могли утвориться 26.07.2009 року за обставин, на які вказує потерпіла (внаслідок удару по голові та викручування вушної раковини). Атрофічний рубець правої потиличної ділянки може являтись результатом заживлення забійної рани, яка могла утворитись від дії тупих предметів 14.07.2000 року. За наявними судово-медичними даними встановити характер поверхні тупого предмета не представляється можливим. Забійна рана основи правої вушної раковини відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя; синець правої завушної ділянки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно із ст. 67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розладі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд вважає, що наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, підтверджених актом судово-медичного огляду і висновком судово-медичної експертизи, не свідчить про те, що ці тілесні ушкодження були спричинені саме ОСОБА_14 і ОСОБА_3.

Ч.2 ст. 67 КПК України вказує на те, що ніякі докази для суду прокурора, слідчого і особи, яка провадить дізнання, не мають наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 27 ч.1 КПК України справи про злочини, передбачені ст. 125 КК України, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право підтверджувати обвинувачення. Але потерпілою ОСОБА_1 надано не достатньо доказів, які б підтверджували винність ОСОБА_3 і ОСОБА_14 у причиненні їй тілесних ушкоджень, зазначених у акті освідування і у висновку комісійної судово-медичної експертизи. А тому, суд вважає, що підсудній ОСОБА_14 і ОСОБА_3 підлягають виправданню за недоведеністю участі підсудних у вчиненні злочину щодо Дзюби.

П.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, з послідуючими змінами вказує на те, що відповідно до ч.4 ст. 327 КПК України виправдувальний вирок постановляється: за проведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно-небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Потерпрілою ОСОБА_1 був предявлений цивільний позов про стягнення з підсудних матеріальної шкоди, спричиненої злочином, в розмірі 3000 гривень. ОСОБА_14 і ОСОБА_3 заявлений позов не визнали, так як не вважають себе винними у спричиненні потерпілій-тілесних ушкоджень. Суд вважає, що в задоволенні позову потерпілій слід відмовити з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 328 ч.2 КПК України при виправданні підсудного через недоведення його участі у вчиненні злочину або при відсудності події злочину суд відмовляє в цивільному позові.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, в звязку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_3 визнати невинною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, в звязку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_5 відмовити в задоволенні її позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 тисячи гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: