Справа № 209/2407/15-к
Провадження № 1-кп/209/249/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громаданина України, освіта середня професійно-технічна, розведеного, не працюючого, мешкаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Згідно виконавчого листа № 2-1237/4145/2012 від 30.10.2012 року, виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.05.2012 року, до досягнення старшою дитиною повноліття. Але ОСОБА_5 , який є фізично здоровим та має можливість виконувати рішення суду, офіційно не працює, аліменти не виплачує, участі у вихованні дітей не приймає. Він неодноразово викликався до державного виконавця та 23.10.2014 року був попереджений про необхідність виплачувати аліменти, але заборгованість по аліментам до теперішнього часу не погасив. Таким чином ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим в період з січня 2014 року по 12.04.2015 року допустив заборгованість з виплати аліментів на загальну суму 17422,97 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та надав показання про те, що з 1996 року по 2008 рік він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розлучення проживають з матір`ю. Згідно рішення суду з 2012 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей. В березні 2014 року він був звільнений з роботи, бо ТОВ, в якому він працював замісником директора, фактично припинило свою діяльність. Отримавши при звільненні розрахункові кошти він дав дружині в рахунок аліментів 2000 грн., але розписки від неї не взяв, а також дав дочці 1100 грн. на випускний вечір. Після березня 2014 року він офіційно не працював, а працював за угодами у приватних осіб, але аліменти не сплачував. На обліку в центрі зайнятості населення він не перебував. Його викликав державний виконавець і в жовтні 2014 року попереджав про можливу кримінальну відповідальність за ухилення від спрати аліментів. В скоєному він розкаюється, обіцяє в подальшому сплачувати аліменти та погасити наявну заборгованість.

За клопотанням прокурора та зі згоди потерпілої і обвинуваченого, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють потерпіла і обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей.

Його діяння правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує обставини і тяжкість злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не має постійної роботи, задовільно характеризується за місцем проживання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття ОСОБА_5 , сприяння встановленню істини у справі.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога, а також враховуючи обставини які помєякшують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання у вигляді обмеження волі, і він, згідно ст.75 КК України, може бути звільненим від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки в період іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1