АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 11-кп/791/330/15 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: УДЗ Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 року квітня місяця «07» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року було відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:
громадянина України; уродженця м.Херсона,
АДРЕСА_1 ; засудженого
23.11.2009 року апеляційним
судом Херсонської області за ч.4 ст.187; ч.3
ст.15 - п.п.6,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.70 КК України
на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
22.02.2011 року Верховним судом
України за ч.4 ст.187; ч.3 ст.15 - п.п.6,12 ч.2
ст.115; ч.1 ст.70 КК України на 12 років
позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.
Початок строку відбування покарання -18.12.
2008 року. Кінець строку відбування покарання
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, вказавши, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , в інтересах якого він діє, є незаконним та необґрунтованим, оскільки, відповідно до Рекомендацій №22 Комітету Міністрів Ради Європи п.4, п.20, умовно-дострокове звільнення за законом має бути доступним кожному ув`язненому, і таким, щоб всі ув`язненні мали можливість звільнитись. Крім того, вказує що даними Рекомендаціями не встановлено конкретного терміну ув`язнення, який повинна відбути особа для того, щоб у неї з`явилося право на умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим, вважає, що судом було безпідставно прийнято до уваги одні положення Рекомендацій і відхилені інші. Прохає ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою заяву ОСОБА_7 , щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та прохав її залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , відповідає фактичним обставинам провадження.
Відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного за умисний особливо тяжкий злочин.
А як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 , він відбуває покарання за вироком апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2009 року, який ухвалою Верховного суду України від 22 лютого 2011 року змінено, і його засуджено за ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, і на даний час не відбув три чверті строку призначеного йому покарання, у зв`язку з чим до засудженого ОСОБА_8 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Крім того, посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 на те, що судом безпідставно прийнято до уваги одні положення Рекомендацій і відхилені інші, не знаходить свого підтвердження, оскільки при постановленні ухвали суд керувався лише кримінальним та кримінальним процесуальним законом України, а посилання в ухвалі на Рекомендації №22 Комітету Міністрів Ради Європи, жодного правового підґрунтя не мають щодо застосування умовно-дострокового звільнення, бо вони є лише рекомендаціями, тобто носять рекомендаційний характер.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в застосуванні заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання не суперечить вимогам матеріального права, у зв`язку з чим його можна визнати законним та обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно: ОСОБА_9 Черства