Справа № 11-1193/11 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Доповідач: Романюк М. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Романюка М.Ф.

суддів - Вовка А.С., Березюка О.Г.

з участю прокурора - Шахрайчук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора Тупчія В.Ф., засудженого ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова 12 жовтня 2011 року, -

встановила :

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 31 липня 2006 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 187 ч.3, 129 ч.1, 70 ч.1 КК України, та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років з конфіскацією особистого майна.

Адміністрація Личаківської виправної колонії № 30 у Львівській області та спостережна комісія Шевченківської державної районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2011 року у задоволенні подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської державної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 відмовлено у звязку з його безпідставністю.

Прокурор Тупчій В.Ф. в апеляції зазначає, що постанова суду про відмову в застосуванні до засудженого ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає матеріалам справи та суперечить вимогам ст. 81 КК України. Просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2011 року про відмову в застосуванні щодо засудженого ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення та справу скерувати на новий судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_2 просить переглянути рішення Шевченківського районного суду м. Львова, прийняти до уваги клопотання адміністрації ЛВК -30 та прокурора про його умовно дострокове звільнення та винести справедливе рішення, яким звільнити його умовно достроково. Зазначає, що в нього багато хвороб це туберкульоз, цукровий діабет і пережитий два місяці тому інсульт.

Заслухавши доповідача думку прокурора на підтримку своєї апеляції та апеляції засудженого, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.81 ч.2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обовязком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_1, судом першої інстанції враховано особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, зокрема і 01.06.1993р. Снятинським районним судом Івано Франкіської області за ст.140 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та звільнений 18.04.1998р. по відбуттю покарання, поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, обставини та наслідки вчиненого злочину та дійшов до правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого, а отже і відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання.

Також, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 за час відбування покарання не допустив порушень вимог режиму утримання, наявність у нього за час відбування кількох заохочень, місцевий суд правомірно визнав, не свідчить про те, що він став на шлях виправлення та характеристики від 22.09.2011р. в якій зазначено, що ОСОБА_2 під час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

Суд вважає, що адміністрація не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_2 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обовязків в період відбування покарання засвідчив успішність його виправлення. Належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне відношення до праці є для нього обовязком впродовж всього строку відбуття покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та задоволення апеляції немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 382, КПК України колегія суддів -,

у х в а л и л а :

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2011 року, якою засудженому ОСОБА_1 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін, а апеляцію прокурора та засудженого ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий

Судді