Провадження №1-в/485/12/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-5 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2015 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , в якій він просить суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін покарання згідно ст.81 КК України.
У судовому засіданні засуджений заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що під час відбування покарання залучався до праці, постійно працював, працює і на теперішній час, але адміністрація установи не застосовувала до нього заохочення, а 23 вересня 2014 року відмовила йому у звільненні умовно-достровоко на цій підставі. Вважає дії Снігурівської ВК №5 неправомірними, а тому просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін.
Представник Снігурівської ВК №5 з заявою засудженого не погодився, суду пояснив, що ОСОБА_5 під час відбування покарання характеризується посередньо, дійсно стягнень і заохочень за час відбування покарання не має, залучався до робіт, але до їх виконання ставився не завжди сумліно, у зв"язку з чим не отримував заохочення. За час відбування покарання засуджений не довів свого виправлення, не в повній мірі розкаюється у вчиненому злочині та потребує подальшого виховного впливу з боку адміністрації установи. Просив суд відмовити у задоволенні заяви засудженого.
Вислухавши пояснення учасників розгляду заяви, думку прокурора, який вважав, що заява не підлягає задоволенню, дослідивши надані суду докази та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення на підставі наступного.
Відповідно до положень ч.1-ч.3 п.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовнодострокове звільнення від відбування покарання.
Умовнодострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з вироку Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до двох років восьми місяців позбавлення волі, тобто за злочин середньої тяжкості, але раніше ОСОБА_5 відбував покарання в місцях позбавлення волі за умисні злочини і до погашення судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі.
Таким чином, для застосування положень ст.81 КК України засудженому слід відбути 2/3 частини призначеного покарання.
Згідно з вироком суду строк покарання засудженому слід рахувати з 11 лютого 2012 року.
2/3 строку покарання відбуто засудженим станом на 21 вересня 2014 року.
Рішенням засідання комісії Снігурівської ВК №5 від 23 вересня 2014 року засудженому відмовлено у поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення як недовівшому своє виправлення.
За час відбування покарання засуджений заохочень не має, хоча і залучався до праці, характеризується як такий, що не став на шлях виправлення, потребує подальшого виховного впливу з боку адміністрації установи та часу для усвідомлення наслідків скоєнного ним злочину, про що свідчать характеристика на засудженого та матеріали особової справи.
Посилання засудженого на ту обставину, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення спростовуються дослідженими судом доказами, а тому суд не бере їх до уваги.
За такого, суд дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці під час відбування покарання в Снігурівській ВК №5 не довів свого виправлення, а тому відмовляє у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд протягом 7 діб.
СУДДЯ