АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/568/15 Справа № 192/2964/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року щодо засудженого

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Жовті Води

Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

якому відмовлено в застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році»

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8 .

Засудженим ОСОБА_6 принесена апеляційна скарга на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року, в якій він просить рішення суду скасувати та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки при розгляді його заяви про застосування амністії судом не враховано його стан здоров`я, що він має тяжкі хронічні захворювання такі як СНІД 3 ступеню, та супутні йому захворювання, не взято до уваги характеристику адміністрації Солонянської виправної колонії №21, за час перебування в якій він дисциплінарних порушень не вчиняв. Звертає увагу на те, що він двічі раніше судимим за вчинення тяжкого злочину не був, а санкція статті ч.2 ст.186 КК України за якою він був засуджений вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2003 року, передбачала покарання менше 5 років, і відносилась до злочину середньої тяжкості.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування амністії, керуючись вимогами п.«в» ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», суд своє рішення вмотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, тому амністія до нього не застосовується.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги засудженого, прохав ухвалу суду залишити без змін як обґрунтовану та законну, оскільки засуджений ОСОБА_6 не є суб`єктом застосування амністії, оскільки має декілька судимостей за вчинення тяжких злочинів.

Засуджений ОСОБА_6 просив ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ЗУ «Про амністію у 2014 році», зазначивши, що остання судимість за якою він відбуває покарання, не може враховуватися при застосуванні амністії, тому він має тільки одну судимість за вчинення тяжкого злочину, у зв`язку з чим до нього повинно бути застосовано Закон про амністію.

Захисник ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги підзахисного та просила задовольнити її в повному обсязі, врахувавши стан здоров`я ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідача, вислухавши думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо незаконності та безпідставності прийнятого рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Вказана норма закону, до якої відсилає Закон України «Про амністію у 2014 році», забороняє застосовувати амністію до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до змісту матеріалів судового провадження ОСОБА_6 було засуджено вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2003 року за ч.2 ст.186 КК України та вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2012 року було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, які відносяться до тяжких злочинів.

Доводи ОСОБА_6 з приводу того, що останній судимий за вчинення одного тяжкого злочину, оскільки на момент його засудження 12 листопада 2003 року злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України відносився до категорії середньої тяжкості, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Санкція статті ч.2 ст.186 КК України в редакції кодексу на 2003 рік передбачала покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років позбавлення волі, що згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Таким чином, за наявності у засудженого ОСОБА_6 двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вимог Закону відмовив останньому в задоволенні заяви про застосування амністії.

Не обґрунтовані доводи засудженого про те, що остання судимість не може враховуватися при застосуванні Закону про амністію, оскілки відповідно ЗУ «Про амністію у 2014 році» засуджені звільняються від відбування покарання, за яке вони засуджені та яке вони відбувають саме на час застосування амністії.

Під час перевірки матеріалів провадження підстав для зміни або скасування судового рішення передбачених ст. 409 КПК України не виявлено.

Колегія суддів звертає увагу про описку в рішенні суду першої інстанції, в якому невірно зазначено по-батькові засудженого « ОСОБА_9 ", тоді як вірно анкетні дані- ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді