У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
неповнолітнього ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього ОСОБА_7
розглянувши в м. Коростені клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 від 15.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відносно неповнолітнього
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2014 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з Коростенської міжрайонної прокуратури Житомирської області надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.190 ч. 2 КК України, у зв`язку з недосягненням ОСОБА_6 віку, з якого можлива кримінальна відповідальність.
В судовому засіданні прокурор підтримав вищевказане клопотання та з урахуванням особи неповнолітнього ОСОБА_6 , який за попереднім місцем навчання характеризується посередньо, просив застосувати до останнього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_7 .
Захисник, законний представник неповнолітнього та неповнолітній
ОСОБА_6 в судовому засіданні просили клопотання прокурора задовольнити. Потерпіла ОСОБА_4 вважала, що клопотання прокурора слід задовольнити.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 08.08.2014 року за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись біля гастроному № 15 по вул. Сосновського м. Коростеня, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , запропонували останньому продати їм мопед марки EDISKAY реєстраційний номер НОМЕР_1 за 2000 грн., який належить матері ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , на що ОСОБА_8 погодився. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, цього ж дня ОСОБА_6 спільно з двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_10 на таксі приїхали за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , де знаходився мопед. Після цього вивели мопед з гаража, оглянули та по черзі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 повели мопед в напрямку м. Коростеня. Довівши мопед до залізничного переїзду, що розташований в м. Коростені по вул. Сосновського, близько 18 години одна особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_8 , щоб той чекав його поряд з залізничним переїздом разом з ОСОБА_6 , а дві особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, заведуть вищевказаного мопеда за місцем проживання, після чого повернуться та розрахуються з ОСОБА_8 , на що ОСОБА_8 погодився та став чекати. Реалізуючи свої злочинні дії, дві особи завели мопед до гаражу однієї з цих осіб, де залишили мопеда, не розрахувавшись з ОСОБА_8 . В результаті цього шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 . ОСОБА_6 спільно з особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, заволоділи мопедом марки EDISKAY реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .
Неповнолітній ОСОБА_6 в судовому засіданні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав себе винним повністю, від дачі показань відмовився.
Причетність до вчинення даного кримінального правопорушення неповнолітнього ОСОБА_6 повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , зібраними в ході досудового слідства та дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 в суді дала показання про те, що їй належить мопед марки EDISKAY реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вона мала намір продати. Від свого сина ОСОБА_8 їй 09.08.2014 року стало відомо, що ОСОБА_6 в м. Коростені спільно з іншими хлопцями запропонували, щоб син їм продав мопед за 2000 грн., на що син погодився. На таксі вони приїхали до неї додому, оглянули мопед, мопед забрали, а з сином не розрахувались.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 29.09.2014 року слідує, що при проведенні вказаної слідчої дії ОСОБА_6 ствердив, що 08.08.2014 року, знаючи, що ОСОБА_8 має намір продати мопеда, у нього виник умисел на заволодіння мопедом шляхом шахрайства. Вчинити спільно злочин запропонував ОСОБА_11 , про це також чув ОСОБА_12 . Гончарук запитав, чи не напише ОСОБА_13 заяву в міліцію, на що він запевнив ОСОБА_14 , що ОСОБА_8 з заявою про вчинення злочину в міліцію звертатись не
буде. Після цього вони спільно з ОСОБА_8 на таксі поїхали в с. Шатрище Коростенського району за місцем проживання ОСОБА_8 , оглянули мопед та повели мопед до залізничного переїзду по вул. Сосновського в м. Коростені. Там ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_10 зачекати поки він заведе мопеда в гараж та винесе гроші, на що ОСОБА_13 не погоджувався. Побачивши це, він сказав ОСОБА_8 , що залишиться з ним доки не повернуться хлопці та не принесуть гроші, хоча йому достовірно було відомо, що ніхто ОСОБА_8 грошей не принесе. Зачекавши хвилин 30, він сказав ОСОБА_16 , що йде додому. Йдучи по вул. Сосновського в м. Коростені біля перехідного мосту зустрів ОСОБА_15 та Фініка. Гончарук дав йому 600 грн., з яких він ОСОБА_15 та ОСОБА_17 дав по 200 грн.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом .
Згідно з ч. 1 ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
В діях неповнолітнього ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.190 КК України, однак ОСОБА_6 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ст.501 КПК України при вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Відповідно до вимог ст.97 КК України, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Виходячи з вищезазначених вимог закону, з метою з`ясування питання про ефективність застосування до ОСОБА_6 вказаного прокурором в клопотанні примусового заходу виховного характеру, який найбільше забезпечить позитивний виховний вплив неповнолітнього, судом були досліджені дані про особу ОСОБА_6 , який є неповнолітнім, за попереднім місцем навчання характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, виховується в неповній сім`ї, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків, а саме: матері ОСОБА_7 , котра до виховання сина ставиться відповідально, характеризується по місця роботи позитивно та здатна забезпечити позитивний вплив на неповнолітнього ОСОБА_6 та постійний контроль за його поведінкою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити .
На підставі ст.97 ч.2КК України у зв`язку недосягненням ОСОБА_6 віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_7 , 1979 року народження, громадянці України, яка проживає в АДРЕСА_1 , строком на 1 рік.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня її оголошення.
Суддя: