Справа № 738/302/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/457/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000006 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2015 року

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 05 грудня 2006 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 152 КК України до 5 років позбавлення волі; 28 квітня 2010 року звільненого Прилуцьким районним судом Чернігівської області умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 7 днів позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вимоги якої зводяться до прохання змінити обрану судом міру покарання щодо обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з застосуванням ст.ст. 75, 76, КК України та виключити з мотивувальної частини вироку формулювання суду, щодо не визнання обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття та визнання вини.

Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України та призначено йому покарання за ст. 185 ч. 3 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Застосовано до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого забов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у відповідності до вимог КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого не оспорюючи фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації вчинених кримінальних правопорушень, оскільки вину в скоєнні даних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України, як на досудовому так і під час судового слідств ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю правопорушення. За таких обставин захисник-адвокат ОСОБА_6 вважає, що вирок суду першої інстанції в цій частині слід змінити, визнавши обставинами, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та визнання вини. Зазначає, що є всі підстави для пом`якшення покарання, а саме: раніше хоча і був судимий, але повністю відбув покарання за попереднім вироком, визнає вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочини через скрутне матеріальне становище, вибачився перед потерпілими та має намір відшкодувати збитки. Також звертає увагу, що таке висловлювання суду, які містяться в мотивувальній частині вироку: «За таких обставин, суд не може врахувати щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого лише на основі голослівної заяви захисника, оскільки сторона захисту об`єктивно нічим не підтвердила шкодування обвинуваченим про вчинене підлягає виключенню з вироку суду, оскільки суд даним висловлюванням порушив ст. 374 КК України та ч. 1 п. 11 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 під час непогашеної судимості, вчинив нові тяжкі умисні злочини при наступних обставинах.

В кінці грудня 2014 року, вночі ОСОБА_7 з метою крадіжки прибув до господарства ОСОБА_9 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , шляхом зняття незамкненого навісного замка з дверей сараю, проник в сарай, звідки умисно таємно викрав належний ОСОБА_9 електролобзик марки «BLAUCRAFT» моделі «BPS650E ELECTRONIC» вартістю 719,19 грн., заподіявши таким чином ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Повторно, 03 січня 2015 року, вночі ОСОБА_7 з метою крадіжки прибув до господарства ОСОБА_9 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , шляхом зняття незамкненого навісного замка з дверей сараю, проник в сарай, звідки умисно таємно викрав належну ОСОБА_9 кутову шліфувальну машинку марки «SPARKY» моделі М2000/2001 вартістю 1166,04 грн., заподіявши таким чином ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Повторно, 05 лютого 2015 року, близько 1-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Бімекс Льон» по вулиці Перемоги, 18 б в селі Семенівка Менського району Чернігівської області, знайшов ключ від одного з гаражів, відкрив ним навісний замок та проник в гараж, звідки, умисно таємно намагався викрасти належний ОСОБА_9 верхній вал похилої камери СК-5 «Нива» 54-60607А вартістю 425,68 грн., але не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був помічений на місці вчинення злочину агрономом ТОВ «Бімекс Льон» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що в дійсності він скоїв крадіжки майна, які йому інкримінуються.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного провадження судом апеляційної інстанції перевірені встановлені судом першої інстанції обставини, які знаходять своє підтвердження в показаннях обвинуваченого який вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та не заперечував фактичні обставини справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду. Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України.

Твердження адвоката стосовно неврахування судом першої інстанції в повній мірі всіх пом`якшуючих вину обвинувачених обставин не знаходить свого підтвердження в засіданні апеляційного суду і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував особу винного, те, що він не непрацюючий, за місцем проживання характеризується як такий, що схильний до вживання алкогольних напоїв, протягом 2014 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, перебуває на обліку в КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» у лікаря-психіатра - з 2003 року з діагнозом Р70.0 та у лікаря-нарколога - з 12 червня 2013 року з діагнозом Р 10.25, раніше судимий за вчинення умисного злочину, під час непогашеної судимості, вчинив нові умисні тяжкі злочини.

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства на певний строк, а саме у виді позбавлення волі, мотивувавши своє рішення тим, що враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що дало підстави вважати, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на вимоги ст. ст. 65, 66, 67 КК України, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як на те вказує адвокат обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі, так як всі обставини, на які посилається скаржник як на такі, що пом`якшують покарання, місцевим судом враховані. Наведені захисником доводи щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не переконують колегію суддів у необґрунтованості прийнятого місцевим судом рішення та дають підстави вважати міру покарання у виді позбавлення волі достатньою та необхідною для виправлення, виховання та соціальної реабілітації обвинуваченого.

Зазначені факти свідчать про явне небажання обвинуваченого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404,407,419,488 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4