АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-92/2007 року Головуючий
Категорія:ст.121 ч.2
суддя: Богатирчук Г.А.
Доповідач апеляційного суду суддя: Губа О.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого: Ржепецького О.П.

суддів: Куценко О.В., Губи
О.О.

за участю прокурора:
Кириленка Є.В.

засудженого: ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за

апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського
районного

суду м. Миколаєва від 29 листопада 2006
року, яким засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не
працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ст. 121 ч. 2 КК України на 9 років
позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок
чого той помер за таких обставин.

З квітня 2006
року (точний час досудовим слідством не встановлено) на території
Миколаївської онкологічної лікарні, розташованій на перехресті вулиць
Миколаївській та Васляєва в м. Миколаєві ОСОБА_1
в стані алкогольного сп'яніння в ході сварки на ґрунті неприязних відносин
наніс удар ножем в спину своєму знайомому на ім'я "ОСОБА_2" (особа,
якого не встановлена в ході досудового слідства), спричинивши потерпілому тяжкі
тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення грудної клітки і
черевної порожнини, від яких потерпілий помер.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з
ч. 2 ст. 121 КК України на ч.
1 ст. 119 КК України,
посилаючись, що тілесні ушкодження потерпілому наніс не умисно, а по
необережності. Зазначає, що досудове розслідування і судове слідство велося
необ'єктивно, упереджено. Посилається на порушення кримінально-процесуального
закону, а саме: не був ознайомлений з матеріалами досудового слідства по його
закінченню; на досудовому слідстві не проводилася очна ставка між ним і свідком
ОСОБА_3, який не був за його клопотанням допитаний в судовому засіданні. Крім
того, апелянт зазначає, що в зв'язку з його перебуванням на обліку в
психіатричній лікарні відносно нього у обов'язковому порядку необхідно було
провести судово-психіатричну експертизу. Частково спростовує пояснення свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Посилається на застосування щодо нього недозволених методів
слідства. Просить врахувати, що у нього на утриманні є 2 неповнолітні
доньки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1,
який підтримав апеляцію і просив пом'якшити йому покарання, думку прокурора
Кириленка Є.В. про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали
кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_1 ґрунтуються на
доказах, детально викладених у вироку.

Так, з пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що 3.04.2006 року він в стані
алкогольного сп'яніння разом зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_3 та знайомим по
імені "ОСОБА_2"
знаходилися на території Миколаївської онкологічної лікарні. Збиралися
вечеряти. Він ножем різав щось із продуктів. "ОСОБА_2" в цей час почав
сам до себе розмовляти, чимось обурюватися. Він, розлютившись на
"ОСОБА_2", став його проганяти и
коли той почав вставати зі скату, товкнув його в спину рукою, в якій
знаходився ніж. Після чого "ОСОБА_2"
пішов. Потім він з братом викинули ніж в каналізаційний люк і покинули
місце події.

Пояснення свідка ОСОБА_3 на досудовому слідстві, які
перепровірені судом, підтверджують, що на території Миколаївської онкологічної
лікарні в ході сварки саме ОСОБА_1
наніс удар ножем "ОСОБА_2" в спину. Відразу потерпілий кудись
пішов. 05.04.2006 року
йому стало відомо, що потерпілий помер.

Свої пояснення свідок ОСОБА_3 в присутності понятих
підтвердив в ході відтворення обстановки і обставин події (а.с.46-51). Крім того,
вказав місце знаходження ножа -
каналізаційний люк, яким ОСОБА_1
наніс потерпілому удар.

Із висновків судово-медичної експертизи № 595 від 12.05.2006 року вбачається,
що смерть невстановленого чоловіка настала в результаті сліпого проникаючого
колото-різаного поранення грудної клітки і черевної порожнини з ушкодженням
діафрагми та селезінки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії
тяжких і могли утворитися від дії колюче - ріжущего предмету, можливо клинка
ножа.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що 05.04.2006 року вони були
учасниками відтворення обстановки і обставин події. В їх присутності ОСОБА_1
добровільно розповів обставини вчинення злочину на території Миколаївської
онкологічної лікарні, тобто як ножем наніс удар потерпілому в спину в область
лопатки зліва. Потім ОСОБА_1 показав місце куди викинув ніж.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що в
присутності вказаних понятих він в ході відтворення обстановки і обставин події
розказував про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також
показав місце куди він викинув ніж.

Підстав не довіряти поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у суду не було, оскільки їх пояснення щодо ОСОБА_1 послідовні, об'єктивно
підтверджуються перевіреними по справі доказами.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується і даними протоколу
огляду місця події від 04.04.2006
року, з яких вбачається, що на території Миколаївської онкологічної лікарні
виявлено труп невстановленого чоловіка з ознаками насильницької смерті.

Необгрунтованим є твердження у апеляції засудженого
ОСОБА_1 щодо спричинення потерпілому тілесних ушкоджень по необережності,
оскільки воно спростовується зібраними у справі доказами.

Також безпідставними колегія суддів визнає твердження про
застосування до нього незаконних методів ведення слідства, оскільки на
досудовому слідстві проводилась перевірка з цього приводу, за результатами якої
в порушенні кримінальної справи відмовлено (а.с. 146-147).

Наведеним доказам в сукупності з іншими доказами, які є
по справі, суд першої інстанції дав належну оцінку і обґрунтовано дійшов до
висновку про винність засудженого ОСОБА_1 в умисному нанесенні тяжких тілесних
ушкоджень потерпілому, внаслідок чого наступила смерть потерпілого.

З

Ці його злочинні дії судом першої інстанції за ст.121 ч. 2 КК України
кваліфіковані вірно.

Покарання засудженому ОСОБА_1 судом призначено з
додержанням вимог ст.ст. 65
КК України, тобто з урахуванням вчинення ним тяжкого злочину та даних про
його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
характеризується посередньо за місцем проживання, а також те, що він вчинив
злочин в стані алкогольного сп'яніння.

Підстав для перекваліфікації дій засудженого колегія
суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства,
які б тягнули за собою скасування або зміну вироку перевіркою матеріалів справи
не виявлено.

Що стосується твердження засудженого ОСОБА_1 про
проведення відносно нього судово-психіатричної експертизи, то воно є
необгрунтованим, оскільки в справі є акт №
392 амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_1 від 17.05.2006 року (а.с. 112-114).

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2006 року відносно
ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий: