АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/289/15 Справа № 705/2945/15-к Категорія: ст.ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2015 року про відмову в обранні відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 ,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 20.05.2015 року близько 09 години, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно і цілеспрямовано, за попередньою змовою з невстановленими особами на прізвиська « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 », попередньо розподіливши між собою ролі, згідно яких він повинен був залишитися на подвір`ї домоволодіння та слідкувати за тим, щоб їх ніхто не побачив та не викрив їх злочинні дії. В подальшому пройшли на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де « ОСОБА_10 » та «Заза» шляхом відкриття пластикового вікна проникли до приміщення будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрали майно та грошові кошти в сумі 3000 доларів США, чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на суму 500 000 грн.

За даним фактом 21.05.2015 року внесено відомості до ЄРДР за № 00000336 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

22.05.2015 року слідчий СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим зі старшим прокурором прокуратури Уманського району Черкаської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно ОСОБА_7 , в задоволенні якого ухвалою слідчого судді від 27.05.2015 року відмовлено та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання терміном на 60 днів.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді взяття під варту, слідчий суддя послався на те, що докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні, не дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з урахуванням ступеня суспільної небезпечності злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є достатнім застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_7 постійно проживає в с. Попельники Снятинського району Івано-Франківської області, вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів, не працевлаштований, постійного доходу не має та знає де мешкають потерпілий та свідки в кримінальному провадженні, що дає підстави вважати, що він спробує переховуватися від слідства та суду під острахом суворого покарання, продовжити злочинну діяльність, тобто існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляцію прокурора Уманського району та, з урахуванням викладених в ній доводів, просив задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про законність ухвали слідчого судді та безпідставність апеляційних доводів прокурора, вивчивши матеріали клопотання та матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України - є тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею виконані в повному обсязі, обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_13 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Так, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ухвалі зазначив, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що на момент розгляду клопотання суд прийняв обґрунтоване рішення про необхідність відмовити у його задоволенні, оскільки слідчий та прокурор довів лише наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, але не обґрунтував наявність обставини, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та те, що він постійно проживає в іншій місцевості, не працює, не має постійного джерела прибутку, не може бути самостійними підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і не свідчать про наявність в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, зокрема суспільна небезпечність вчиненого правопорушення, не працевлаштованість підозрюваного та проживання його в іншій місцевості, в сукупності з іншими, були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого і, на виконання вимог процесуального закону, не могли бути підставами для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому не можуть, і на даний час, бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Тому, доводи прокурора про необґрунтованість, невмотивованість ухвали слідчого судді та наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими і колегією суддів до уваги не приймаються.

Роз`яснення в резолютивній частині ухвали слідчого судді про те, що ухвала про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає апеляційному оскарженню, підлягає виключенню як таке, що не відповідає положенням ст. 309 КПК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються на підозрюваного (обвинуваченого) при застосуванні запобіжного західу у виді особистого зобов`язання, обчислюються місяцями, а не днями, як це зазначено в ухвалі слідчого судді. Однак зазначене, відповідно до ст. 409 КПК України, не є підставою для скасування судового рішення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.177,178,179,193,194,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2015 року про відмову в обранні відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, залишити без змін, а апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_9 без задоволення.

Виключити з резолютивної частини ухвали посилання на те, що ухвала про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає апеляційному оскарженню, як таке, що не відповідає положенням ст. 309 КПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :