Справа № 214/2838/15-к
1-кп/214/385/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000124 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Олександрійського району, Кіровоградської області, вірмен, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, навчається у Міжрегіональному центрі підготовки та перепідготовки військових в запасі, студента, раніше не судимого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
8 березня 2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги пр. 200-річчя Кривого Рогу з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку вул. Тухачевського рухався автомобіль «ВАЗ2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 який в районі будинку № 9 мкр. Ювілейного в порушення вимог п. 12.1 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого :

12.1«Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» не врахував дорожньої обстановки та не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху в наслідок чого виїхав за межі дороги де допустив наїзд на опору освітлення №87.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди був травмований пасажир автомобіля «ВАЗ2103» ОСОБА_5 , який відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 615 від 02.04.2015 року отримав травми у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: забою головного мозку 1 ст., численних забійно-різаних ран та садна обличчя, рани язика, перелому бокових мас ліворуч тіла С2 хребця; закритої травми живота: розриву селезінки з наступним її видаленням. Субарахноідального крововиливу, гемоперітоніум, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Між порушенням ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п.12.1«Правил дорожнього руху» України і наслідками що настали спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень вбачається прямий причинний зв`язок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 08 березня 2015 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, він рухався за кермом автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який орендує у директора підприємства на якому проходив виробничу практику, по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги пр. 200-річчя Кривого Рогу з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку вул. Тухачевського. Поряд з ним, справа, в якості пасажира знаходився потерпілий ОСОБА_5 , з яким вони каталися на вказаному автомобілі з вечора 07 березня 2015 року до 13 год. 30 хв. 08 березня 2015 року, після проходження виробничої практики. За весь цей час він та потерпілий не спали, алкоголь не вживали, періодично зупинялись на автозаправках, щоб попити чаю. В районі будинку № 9 мкр. Ювілейного він вирішив здійснити розворот, після того нічого не пам`ятає, отямився лише в лікарні, де йому розповіли що трапилось. Саме зіткнення він не пам`ятає, однак не заперечує викладені в обвинувальному акті обставини ДТП. Вину визнає повністю. Він частково відшкодував шкоду потерпілому в розмірі 7 000 грн., оскільки останній продовжує лікуватися, і в подальшому не відмовляється від відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі. Щиро розкаюється у скоєному злочині. Претензії у зв`язку з ушкодженням ним автомобіля, власник цього автомобіля до його не має, позов не заявляв.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 та товаришує з ним з 2014 року. Дійсно з вечора 07 березня 2015 року до 13 год. 30 хв. 08 березня 2015 року, після проходження виробничої практики, вони катався з обвинуваченим на автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_3 , а з права від нього на передньому сідині в якості пасажира сидів він. За цей час алкоголь вони не вживали, періодично зупинялись на автозаправках, щоб попити чаю. Приблизно о 13 годині 30 хвилин 08 березня 2015 року вони рухались по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги пр. 200-річчя Кривого Рогу з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку вул. Тухачевського, в районі мкр. Ювілейного, після того він нічого не пам`ятає, прийшов до тями в лікарні лише 12 березня 2015 року, а 20 березня 2015 року йому, про те, що трапилось розповіла мати. Йому частково обвинуваченим відшкодовано шкоду в розмірі 7 000 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 обіцяв, що відшкодує йому шкоду в повному обсязі після закінчення ним лікування. Він претензій до обвинуваченого не має. Просить обвинуваченого суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема необережну форму вини, дані, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т.1 а.с.50), раніше не судимий (Т.1 а.с.51), на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» у лікаря нарколога не перебуває (Т.1 а.с.48), у лікаря - психіатра перебував під наглядом з 2009 року, з приводу змішаного розладу емоцій та поведінки, змішаний розлад шкільних навичок. В 2013 році знятий з огляду по одужанню (Т.1 а.с.49).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд зважає на позицію потерпілого, який не наполягає на призначенні покарання, яке слід відбувати реально, а просить не позбавляти обвинуваченого волі.
Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, тому суд вважає, про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд також вважає, що призначення ОСОБА_3 такого додаткового покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.
На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами залишити відбувати самостійно.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 42 копійки (Т.1 а.с.21).

Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 42 копійки (Т.1 а.с.21).

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_6 , дозволивши використовувати та розпоряджатися ним на власний розсуд (Т.1 а.с.46).
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обраний відносно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1