Справа № 527/1362/14-к
провадження № 1-кп/527/1/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2015 року м..Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000052 від 17.03.2014 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, росіянина, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, пенсіонера МВС, жителя АДРЕСА_1 раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України за наступних обставин.
В кінці лютого 2014 року (точна дата не встановлена) до ОСОБА_5 , який обіймав посаду начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, звернувся його знайомий ОСОБА_6 директор товариства з обмеженою відповідальністю «Мирресурс» і повідомив останнього, що податкова міліція відкрила кримінальне провадження за те, що нібито він провів безтоварну операцію, тобто «обналічив» гроші. Прохав сприяння у вирішенні питання про закриття вказаної кримінальної справи.
ОСОБА_5 , який не мав жодного відношення до СУ ФР ГУ Міндоходів в Полтавській області, де здійснювалося досудове слідство, і в силу своїх повноважень начальника районного відділу міліції не міг вплинути на закриття кримінального провадження, пообіцяв вивчити питання та вирішити його. В подальшому жодних дій не вчиняв, а під час чергової зустрічі повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що люди цим питанням займаються, але для його вирішення їм потрібно передати 12 тисяч доларів. ОСОБА_6 такої суми позичити не зміг, а оскільки ОСОБА_5 вимагав її при зустрічах, іншого виходу для себе, крім звернення до відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області, не вбачав.
17.03.2014 року в приміщенні службового кабінету начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, за адресою с. Велика Багачка, вул. Шевченка, 103, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, реалізуючи свій попередній умисел, шляхом обману за вирішення питання закриття кримінального провадження по ТОВ «Мирресурс», намагався заволодіти 12000 доларів США, одержаними від ОСОБА_6 , серед яких 2000 доларів США були справжні , а 10000 доларів США у виді сувенірних банкнот номіналом по 100 доларів США. Проте, злочин не завершив з причин, які не залежали від його волі: при перерахунку коштів помітив «куклу» і повернув їх. Від злочину не відмовився, оскільки під час санкціонованого аудіо,- відеоконтролю особи зафіксовано весь зміст розмови між названими особами, і останніми в ній були слова ОСОБА_5 про те, що для вирішення питання ОСОБА_6 може прийти, коли зможе.
Таким чином, обвинувачений вчинив закінчений замах на заволодіння, шляхом обману, чужими грошима у сумі 12 тисяч доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 17.03.2014 року, становило 115 тис. 208 грн. 40 коп. та у 189 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, і могло завдати значної шкоди потерпілому.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину за жодною із статей обвинувачення не визнав. Вказував, що працівники відділу внутрішньої безпеки організували щодо нього провокацію хабаря. Пояснив, що знає ОСОБА_6 з березня 2012 року, останнього сприймав як найманого прораба на будівництві дороги. Про те, що той є директором ТОВ «Мирресурс» не знав. ОСОБА_6 друг дитинства його хорошого знайомого ОСОБА_7 Якось під час сумісної зустрічі з названими особами ОСОБА_6 повідомив, що позичив 10 тисяч доларів США у людей із Харкова, а ті тепер вимагають з нього вже 80 тисяч доларів США. Потерпілий запитував як вирішити цю проблему. Він порекомендував допомогу колишнього працівника міліції ОСОБА_8 , який у м. Полтаві займався юридичною практикою по цивільних справах. Двічі організовував зустрічі з ним, але ОСОБА_6 на них не з`явився.
23.02.2014 року йому зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що у ОСОБА_9 виникли проблеми в податковій, попрохав прийняти того. 26.02.2014 року ОСОБА_6 зайшов до нього на роботу без попередження. До цього вони не бачилися близько року. Потерпілий повідомив, що у нього виникла проблема в податковій - порушили кримінальну справу за податковий борг, казав : «може гроші треба». Він (обвинувачений) сказав на це, що знайомих там не має і допомогти нічим не зможе, навіть інформації по цій справі не дізнається. Після цього ОСОБА_6 приходив до нього ще тричі. Пізніше ст. о/у ВВБ ОСОБА_10 сказав, що його (обвинуваченого) писали з першого дня зустрічі з ОСОБА_9 .
03.03.2014 року до нього знову на роботу прийшов ОСОБА_6 . Він повідомив того, що допомогти не зможе, оскільки навіть виїзд за межі району без дозволу начальника УМВС заборонений. Той почав з`ясовувати закриють справу чи не закриють, казав, що він свідок, але до нього відносяться як до злочинця. Прохав організувати йому зустріч з юристами, бо він боїться. Він (обвинувачений) роз`яснив йому, що перш ніж зустрічатися з юристами для закриття справи треба погасити борг. Той сказав , що все буде нормально, дайте мені тиждень. Він (обвинувачений) 06.03.2014 року в м. Полтава домовився із юристами ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про те, що ті приїдуть у вівторок для надання правової допомоги ОСОБА_12 12.03.2014 року йому з незнайомого телефону зателефонував потерпілий і повідомив, що в нього все готово і він приїде 13.03.2014 року о 14.00 год., але приїхав в той день об 11 год. 45 хв. Сказав, що нічого не вирішив, до зустрічі не готовий. Він (обвинувачений) нагадав потерпілому, що таке вже було, коли той двічі зривав зустрічі, сказав, що йому незручно перед людьми, кричав на нього, щоб ішов звідси, «не потрібні мені твої гроші і допомогати тобі я не буду». Той пішов, сказавши, що в понеділок гроші принесе.
17.03.2014 року о 18 год. 08 хв. йому зателефонував ОСОБА_6 і запитав дозволу на прийом. Після закінчення розмови з відвідувачем, він (обвинувачений) сказав черговому, щоб ОСОБА_9 зайшов. Коли той зайшов, він на нього увагу практично не звертав, дивився в ноутбук. ОСОБА_9 запитав щось про закриття справи, потім поклав гроші в резинках на робочий блокнот, далі питав чи можна гроші внести частково. Він (обвинувачений) попрохав сховати гроші, так як в кабінет заглянув його перший заступник і він подумав, що може заглянути ще хтось. Потім він сказав ОСОБА_6 : «Ти хоча б порахував їх». Пішов у кімнату для відпочинку і погукав ОСОБА_9 . Той став пхати гроші, сказав тут 12 тисяч доларів, потім з розмаху кинув гроші на стілець, на якому стояв електричний чайник. Він не розумів чому ОСОБА_9 давав ці гроші, сказав йому: «Забери їх». Бачив, що ОСОБА_9 конфузиться. Він (обвинувачений) відкинув 2-3 купюри, побачив сувенірні гроші схожі на справжні і сказав, що це кукла. ОСОБА_9 схопив гроші і пішов з кабінету. З дверей сказав: « ОСОБА_13 , я через кілька днів обізвуся».
Після цього, десь через 15-20 хв. черговий по райвідділу доповів, що до нього працівник ВВБ ОСОБА_14 , далі через 5 хв. доповів, що до нього ще 6 працівників ВВБ, а через деякий час, що - слідчий обласної прокуратури ОСОБА_15 .. Останній повідомив, що по заяві ОСОБА_6 в кабінеті проводитиметься обшук. Запропонував видати наявні гроші, що він і зробив. Далі з використанням лампи УФО перевіряли наявність світіння на меблях в кабінеті та кімнаті відпочинку, а також на його особистому одязі.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що знайомий із ОСОБА_16 з 2012 року. Останній, як начальник міліції, запрошував його на розмову, оскільки очолюване ним товариство «Мирресурс» будувало під`їзну дорогу до бурової і рухалася велика кількість транспорту на об`єкт. В процесі будівництва дороги зустрічався з обвинуваченим не раз.
В кінці 2013 року податкова міліція відкрила кримінальне провадження за те, що нібито він провів безтоварну операцію, тобто «обналічив» гроші. До цього, десь за півроку було проведено 9 податкових перевірок, на товариство наклали значні фінансові санкції. Постійно викликав слідчий, давав зрозуміти, що отримаю строк, відібрав зразки почерку. Він розумів, що нічого неправомірного у діяльності товариства немає, але через працівників податкової йому почали підказувати, що треба вирішувати питання, «бо можуть посадити». Це його схвилювало. Він хворіє цукровим діабетом, почав скакати тиск. На початку лютого 2014 року потрапив до лікарні. У нього було єдине бажання: щоб його не займали і дали підлікуватися. Знайомий ОСОБА_7 порадив звернутися за допомогою до ОСОБА_16 , так як той може проблему вирішити. ОСОБА_16 пообіцяв вивчити питання і дати відповідь. В кінці лютого він (потерпілий ) знову заїхав до нього. Той повідомив, що питання вирішується, але треба 10 тисяч доларів людям, які цим займаються. Такі гроші йому (потерпілому) треба було позичити.
Для того, щоб підтвердити факт вимагання людям, які обіцяли позичити гроші, він взяв у свого знайомого ОСОБА_17 мобільний телефон у якому був диктофон і наступну розмову, яка відбулася із ОСОБА_18 , на нього записав. Грошей йому не позичили.
В березні, 13 чи 14 числа, ОСОБА_18 при зустрічі сказав, що потрібно вже 12 тисяч доларів США і дав зрозуміти: гроші потрібні людям, які вирішать питання про закриття кримінальної справи по товариству «Мирресурс», а віддати їх слід йому. Ці люди вже хвилюються. Якщо гроші дасть питання вирішиться позитивно (отримає постанову про закриття справи), якщо ні будуть негативні, «плачевні наслідки».
Боячись арешту, він вирішив звернутися у внутрішню безпеку. Хтось із міліції дав йому номер телефона. Він зателефонув. 17 березня 2014 року разом з ОСОБА_19 на початку десятої години приїхав в м. Полтаву. ОСОБА_17 чекав його біля магазину «Сапсан» . Він (потерпілий) зустрівся з працівником внутрішньої безпеки ОСОБА_20 , написав офіційну заяву у його машині. Потім його відвезли на якусь квартиру, де працівники міліції в присутності понятих помітили 2 тис. доларів США, які він для них позичив ( в т.ч. 1 тис. доларів США у ОСОБА_19 ) та 10 тис. доларів США - сувенірний варіант. Ввечері десь о 16-00 год. разом з працівниками міліції та понятими поїхав до ОСОБА_21 . З дозволу чергового зайшов до кабінету ОСОБА_5 і сказав, що у нього є 12 тисяч доларів Той запевнив, що кримінальне провадження буде закрито. Він (потерпілий) почав рахувати помічені кошти, але ОСОБА_18 захотів перерахувати їх сам у суміжній з кабінетом кімнаті, при цьому говорив : «оце нормальні, а це ні»; «ти що хотів мене кинути?». Потім зі словами «знайдеш нормальні прийдеш» віддав їх . Він вийшов з кабінету з поміченими грошима і віддав їх працівникам міліції.

Свідок ОСОБА_7 у засіданні підтвердив, що обвинувачений познайомився з ОСОБА_6 у 2012 році. Бували випадки, коли вони втрьох зустрічалися у неформальній обстановці. ОСОБА_6 охарактеризував, як людину, яка в проблемех завжди і по фінансах і по податковій. Про те, що ОСОБА_5 вимагав у ОСОБА_6 гроші йому невідомо.
Свідок ОСОБА_22 заступник начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, у судовому засіданні підтвердив, що кілька разів, в тому числі і в період січня-березня 2014 року, бачив ОСОБА_6 у райвідділі, коли той приходив до ОСОБА_5 . Гадає, що вони перебували у дружніх відносинах, оскільки спілкувалися в кабінеті, пили чай, каву. Можливо через це ОСОБА_6 17.03.2014 року не був зареєстрований черговим, як відвідувач. Фактично потерпілого він знав лише в обличчя, його прізвище стало йому відоме від працівників ВВБ, які сказали, що ОСОБА_18 затримали при дачі хабара. Обвинуваченого він може охарактеризувати як вимогливого, чесного керівника.
Близькі показання дав суду свідок ОСОБА_23 - начальник штабу Великобагачанського РВ. Вказав, що ОСОБА_6 знав тільки візуально, бачив як той пару раз приходив до начальника райвідділу ОСОБА_5 . До інших працівників не ходив. Про начальника у колективі була позитивна думка.

Допитаний у судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_24 ст. слідчий з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Полтавській області, пояснив, що він проводив досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 25.11.2003 року за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Союз - Будресурси» за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України. Вказаний факт не підтвердився і провадження було закрито. ОСОБА_6 , як директор ТОВ «Мирресурс», у вказаному провадженні допитувався два чи три рази в якості свідка, жодних погроз він йому не висловлював. Перевірялася дійсність фінансово-господарських відносин між названими товариствами. ОСОБА_6 надав докази реального виконання робіт субпідрядними організаціями і підозра в тому, що товариство «Союз-Будресурси» незаконно сформувало податковий кредит відпала. В ході допитів приватних підприємців у вказаному кримінальному провадженні останні несхвально відгукувалися про ОСОБА_6 , як людину, яка не віддає борги.
ОСОБА_5 жодного разу не звертався до нього з приводу ОСОБА_6 чи ТОВ «Мирресурс», особисто він його не знає.
Свідок ОСОБА_25 о/у в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області ( допитаний за клопотанням захисту) повідомив, що вперше побачив ОСОБА_6 вранці 17.03.2014 року (точного часу не пам`ятає) в м. Полтава, десь у центрі. Підійшли до нього разом з ОСОБА_10 теж працівником ВВБ на той час. Він гадає, що ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_26 і домовився про зустріч. ОСОБА_26 відібрав від ОСОБА_9 заяву , потім пояснення, де саме він не пам`ятає і чи приймав участь при цьому - також. Участь у помітці грошових купюр не приймав, хто надав ці грошові купюри не знає. Йому відомо, що з метою забезпечення таємності огляд грошових коштів, які надавалися ОСОБА_9 , відбувався не в службовому приміщенні, а на квартирі АДРЕСА_2 , в якій він тимчасово проживав. 17 травня 2014 року в режимно-секретній частині прокуратури Полтавської області він отримав ухвалу апеляційного суду та доручення на проведення слідчо-розшукових дій, а саме аудіовідеоконтролю особи, о котрій годині це було не пригадує. На виконання доручення прокурора також разом з іншими працівниками ВВБ ввечері 17.03.2014 року знаходився у Великобагачанському РВ УМВС України в Полтавській області, заходив до кабінету ОСОБА_5 , але участь в обшуку не приймав, знаходився в коридорі. Особисто складав протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіовідеоконтролю особи. Носій мікро СD картку, надав відповідний оперативний підрозділ. Йому відомо, що кошти, з якими вийшов ОСОБА_9 з ОСОБА_27 , вилучалися у нього десь неподалік від РВ, але де складався протокол не знає.
Свідок ОСОБА_10 - на час події працівник відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області (був куратором Великобагачанського райвідділу міліції), пояснив у суді, що йому 15.03.2014 року на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 і домовився з ним про зустріч. 17.03.2014 року він разом зі своїм колегою приїхав в домовлене місце на службовому автомобілі ВАЗ 21099 сірого кольору. Туди ж під`їхав і ОСОБА_6 зі своїм товаришем. Повідомив, що напротязі певного періоду часу начальник Великобагачанського РВ ОСОБА_5 здійснює на нього психологічний тиск і вимагає гроші в сумі 12 тисяч доларів США. Таких він не має, тому вирішив звернутися до відділу внутрішньої безпеки. В автомобілі на передньому сидінні ОСОБА_6 написав відповідну заяву про злочин, він (свідок) відразу передав її до відділу внутрішньої безпеки для реєстрації в журналі заяв і повідомлень про злочини, потім вона була направлена про прокуратури області для внесення до реєстру. Також він відібрав від ОСОБА_9 пояснення. Близько 10-00 год. заява була внесена до ЄРДР. Від слідчого прокурора десь через 20 хв. після реєстрації заяви він отримав доручення про проведення слідчих дій помітку грошових коштів та фіксацію протиправної діяльності. Також паралельно слідчим прокуратури було отримано дозвіл апеляційного суду на аудіо, відео контроль особи. З метою конспірації ОСОБА_6 та двоє понятих були доставлені на квартиру по АДРЕСА_3 . Там він в присутності цих осіб надрукував протокол про помітку грошових коштів.
2 тис. доларів дав особисто ОСОБА_12 , решту купюр (сувенірні долари) на загальну суму 10 тис. доларів США розмножили на принтері. Всі грошові купюри перерахували в присутності понятих, їх номінал та серію він вніс до протоколу. Кожну банкноту обробили аерозолем «Світлячок-М», перед цим на ватний тампон взяли пробу аерозоля. Після цього продемонстрували понятим, що при світінні лампою ультрафіолетового освітлення, з`являється зелене світіння від купюр. Оброблені кошти були вручені ОСОБА_6 , він поклав їх до внутрішньої кишені.
Всі учасники слідчої дії після цього поїхали до Великобагачанського РВ. ОСОБА_9 зайшов до приміщення райвідділу близько 18 год. Хвилин через 20 повернувся. Він (свідок) особисто провів його до службового авто. Останній добровільно видав грошові кошти та повідомив, що передавав їх у службовому кабінеті ОСОБА_18 за непритягнення до кримінальної відповідальності. Той провів його до кімнати відпочинку, де почав перераховувати кошти. Під час перерахунку виявив сувенірні купюри, звинуватив його у намаганні обдурити і сказав, «щоб ішов та шукав справжні». Всі віддані ОСОБА_6 кошти були перераховані, звірені по номерах, все було в наявності. Це зафіксували в протоколі добровільної видачі. Після цього було проведено огляд службового кабінету ОСОБА_5 та кімнати відпочинку, змиви зразків з рук, меблів, одягу. На всьому було зелене свічення ідентичне тому, що спостерігали на грошових купюрах.
Допитаний як свідок ОСОБА_28 пояснив суду, що зранку 17.03.2014 року, близько 10-00 год., разом зі своїм знайомим ОСОБА_29 був запрошений працівниками міліції, як понятий, на квартиру, яка знаходилася поблизу магазину «Сапсан». Там вже знаходився чоловік на ім`я ОСОБА_30 , і, здається, три працівника міліції. Він (свідок) бачив на журнальному столику розкладені 2 тисячі доларів США, які дав цей ОСОБА_31 та 10 тисяч доларів з написом «сувенір» (де їх взяли не знає). В його присутності з двох сторін всі купюри обробили спеціальним спреєм, посвітили їх лампою, поклали до конверту і передали ОСОБА_32 . Після цього вони поїхали до ОСОБА_33 , де склали протокол огляду грошових коштів, ОСОБА_31 взяв помічені гроші і направився з ними до райвідділу міліції. Через 20 хв. він вийшов. Автомобіль, в якому його чекали поняті та два працівника міліції, від`їхав від РВ десь на 100 метрів. Там ОСОБА_31 повернув грошові знаки повністю і справжні долари, і сувеніри. Сказав, що особа виявила банкноти з написом «сувенір» і сказала: «збирай справжні гроші, а потім вернешся». Повернуті купюри розклали на капоті автомобіля, так як світло ліхтаря забезпечувало видимість, і склали протокол про цю дію. Після цього працівники міліції та прокуратури піднялися в кабінет начальника райвідділу, де тому було запропоновано добровільно видати грошові знаки, понятим роз`яснили їх права та обов`язки. З допомогою вати і спеціального засобу взяли змиви зі столу, крісла, рук, одягу працівника міліції, зі столу в кімнаті відпочинку. З застосуванням лампи було виявлено світіння на карманах джинсів, на внутрішньому кармані куртки начальника міліції, на внутрішній стороні руки в районі зап`ястя , на коліні, на підлокотнику крісла .
Свідок ОСОБА_29 - понятий при вчиненні вищеназваних слідчих дій дав близькі показання, але не настільки детальні, як у ОСОБА_28 , який, як з`ясувалося у засіданні, має вищу юридичну освіту, а тому знає спеціальну термінологію. Поряд з цим понятий підтвердив, що в його присутності на квартирі в м. Полтаві працівники міліції із застосуванням балончика якогось аерозолю (назву він не знає) помітили 2000 доларів США та 10000 доларів США із написом «сувенір», які викладалися на журнльному столику, переписали їх номера і передали ОСОБА_6 . Той поклав їх до карману. При виході з Великобагачанського РВ повідомив, «що у нього нічого не вийшло». Свідок вказав, що не пам`ятає чи складався протокол про добровільну видачу коштів ОСОБА_6 , як саме відбувалася ця дія, а також чи в його присутності складався протокол про помітку грошей (в ньому він підписувався). В частині опису проведення обшуку в кабінеті ОСОБА_5 його показання співпали з показаннями свідка ОСОБА_28 .
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні повідомив, що на прохання його знайомого ОСОБА_6 13 березня 2014 року близько 17.00-18.00 год. в районі автостанції с. В.Багачка, що знаходиться неподалік від райвідділу міліції, віддав йому свій мобільний телефон «Нокіа». Як користуватися телефоном не показував, диктофон не включав.
За станом здоров`я потерпілий не може керувати автомобілем, тому йому доводилося часто возити того у справах. 17 березня 2014 року він відвозив ОСОБА_6 в м. Полтава до магазину «Сапсан». З ОСОБА_34 . Багачки виїхали в обідню пору - десь об 11.30 чи 12.30 год. По дорозі ОСОБА_9 розповів йому , що ОСОБА_5 вимагав взятку 12 тисяч доларів США , і що про це він повідомив працівників міліції. За що вимагалася взятка не розповідав. Пізніше в його присутності слідчим оглядався його (свідка) телефон «Нокіа» та виймалася картка пам`яті.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, вона, крім показань потерпілого та свідків, також доводиться дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які повністю узгоджуються з вищевказаними показаннями.
Так, 17.03.2014 року ОСОБА_6 подав заяву на ім`я начальника відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області ДВБ МВС України ОСОБА_35 про притягнення до відповідальності начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 , який вимагає з нього на протязі кількох тижнів гроші в сумі 12 тисяч доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності працівниками податкової міліції. Заява 17.03.2014 року зареєстрована в установленому законом порядку та занесена до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, в подальшому дії ОСОБА_5 були перекваліфіковані на ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 та ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

З метою перевірки заяви про злочин , відповідно до протоколу огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 17.03.2014 року, складеного в м. Полтава, ОСОБА_6 в присутності понятих були вручені грошові кошти: 2000 доларів США 20 купюр номіналом по 100 доларів США із зазначенням серії та номеру купюр та 100 купюр номіналом по 100 доларів США з написом «НВ Сувенір», помічені спецзасобом люмінісцентним барвником «Світлячок-М». Грошові кошти та їх муляжі оглянуто та вручено ОСОБА_6 . При освітленні спеціальною люмінісцентною лампою з ультрафіолетовим випромінюванням купюри випромінювали характерне зеленувате світіння.

Згідно протоколу огляду від 17 березня 2014 року, складеного в селищі Велика Багачка, ОСОБА_6 в присутності понятих, поблизу адмінбудівлі райвідділу міліції, після виходу з її приміщення, видав вищеназвані грошові кошти всього 120 грошових купюр номіналом 100 доларів США, з яких 20 мають серію та номер, 100 штук сувеніри.

В протоколі обшуку від 17 березня 2014 року, який проводився в службовому кабінеті начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, в присутності понятих, зафіксовано, що ОСОБА_5 видав грошові кошти на загальну суму 38 грн., 1 долар США та 5 євро, при освітленні яких лампою ультрафіолетового випромінювання світіння не виявлено; при огляді штанів ОСОБА_5 на правій нозі в ділянці коліна, на лівій нозі вище коліна з зовнішньої сторони, при огляді куртки - в правій боковій кишені, при огляді крісла на правому підлокотнику, виявлено світіння зеленуватого кольору; таке ж світіння виявлено на столі в кімнаті відпочинку. Спеціалістом виконані змиви з вказаних речей , а також з долоней рук ОСОБА_5 .
Дозвіл на проведення обшуку приміщення службового кабінету був взятий слідчим наступного дня, в порядку визначеному ч.3 ст. 233 КПК України, підтвердження чого є ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_36 від 18.03.2014 року. Тому твердження захисту про те, що такий обшук є незаконним суд сприйняв критично, адже в конкретному випадку мав місце невідкладний випадок, пов`язаний з переслідуванням особи , яка підозрювалася у злочині.
Поняті, які приймали участь під час проведення зазначених слідчих дій - ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , при допиті у судовому засіданні в цілому підтвердили правильність та послідовність їх проведення.

Також з метою перевірки та уточнення показань потерпілого ОСОБА_6 30 квітня 2014 року за участю останнього було проведено слідчий експеримент, під час якого він докладно розповів яка розмова відбулася 17.03.2014 року в службовому кабінеті начальника райвідділу міліції, показав в якому місці він передавав помічені грошові кошти ОСОБА_5 , де останній їх рахував (в кімнаті відпочинку), як бурно відреагував, помітивши муляж грошового знаку «куклу». У судовому засіданні досліджувався як протокол зазначеної слідчої дії, так і відеодиск із її записом, будь-яких розбіжностей між ними не виявлено.

Суд переконався в достовірності свідчень потерпілого, оскільки все, що він повідомив фактично було задокументовано під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтролю особи, дозвіл на проведення якої було надано ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Полтавської області від 17.03.2014 року щодо ОСОБА_6 . Підтвердженням цьому є довідки від 22.01.2015 № 01-46/928-15 вих. та від 29.01.2015 року № 01-46/1566-15 вих. за підписом голови названого суду.
З розсекреченого протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,-відеоконтролю особи, а також з перегляду флеш-карти із зйомкою цієї слідчої дії вбачається, що саме ОСОБА_5 дав розпорядження черговому Великобагачанського райвідділу міліції пропустити «Валєру». Він не задав будь-якого уточнюючого питання з приводу 12000 доларів США, про які його повідомив потерпілий - «тут 12000 доларів, як і балакали», що вказує на те, що така домовленість між ними існувала; на запитання ОСОБА_6 про те, «чи зможе він закрити питання по «Мирресурсу», бо все-таки там міліція налогова», ОСОБА_5 відповідав ствердно і категорично «та все закриють, ніде ніяких питань, вони віддадуть постанову про закриття».
Згідно висновку експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв № 40 від 25.03.2014 року на поверхні грошових купюр сумою 2000 доларів США і на муляжах грошових купюр, на ватних тампонах зі змивами з долоней рук ОСОБА_5 , на ватному тампоні зі змивом з поверхні стола, на ватному тампоні зі змивом з поверхні правого підлокотника крісла, на внутрішній поверхні правої бокової кишені куртки ОСОБА_5 , на передній поверхні двох штанин ОСОБА_5 вище області колін і на фрагмненті аркуша паперу, представленого у якості зразка помітки грошових купюр, присутні нашарування спеціальної хімічної речовини, яка люмінесціює яскраво-зеленим кольором. На поверхні грошових купюр сумою 38 грн., 5 євро і 1 долар США і на поверхні контрольного ватного тампону нашарування спеціальної хімічної речовини відсутні.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 та ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.
В обвинувальному акті зазначено, що СУ ФР ГУ Міндоходів в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 25.11.2013 року за ч.1 ст. 212 КК КК України стосовно службових осіб ТОВ «Союз - Будресурси», які упродовж 2012-2013 років ухилялися від сплати податків шляхом відображення по бухгалтерському та податковому обліках фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Мирресурс», директором якого є ОСОБА_6 .
Про факт досудового розслідування ОСОБА_6 повідомив свого знайомого начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 , у якого після цього виник умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 12000 доларів США.
В першій декаді лютого 2014 року, точна дата розслідуванням не встановлена, під час чергової зустрічі в приміщенні Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 надати йому 12 тисяч доларів США, нібито, як неправомірну вигоду для подальшої передачі слідчому СУ ФР ГУ Міндоходів в Полтавській області, тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення дій спрямованих на непритягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні, а також прийняття рішення про його закриття, тим самим підбурив ОСОБА_6 до давання неправомірної вигоди, на що той погодився.
У дійсності ОСОБА_5 не мав наміру передавати ці кошти слідчому СУ ФР ГУ Міндоходів в Полтавській області, а бажав заволодіти цими коштами та обернути їх на власну користь.
Реалізуючи свій злочинний намір, 17.03.2014 року в приміщенні службового кабінету начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, що у с. Велика Багачка по вул. Шевченка, 103, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману одержав від ОСОБА_6 під виглядом неправомірної вигоди в сумі 12000 доларів США 2000 доларів США та 100 паперових сувенірів схожих на 100 доларові банкноти США, нібито для подальшої передачі вищеназваному слідчому за непритягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні, а також прийняття рішення про його закриття.
Однак перераховуючи вказані грошові кошти ОСОБА_5 серед купюр номіналом 100 доларів США виявив сувенірні банкноти, які не є грошовими коштами та повернув їх ОСОБА_6 .
Своїми шахрайськими діями ОСОБА_5 міг спричинити ОСОБА_6 значну шкоду. З причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , останній не довів злочинний умисел на заволодіння 120000 доларів США, що згідно курсу НБ України становило 115 тис. 208 грн. 40 коп. і у 189 раз перевищувало неоподатковваний мінімум доходів громадян, оскільки був викритий працівниками правоохоронних органів.
Орган досудового слідства кваліфікував дії ОСОБА_5 , як підбурення надати службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища (ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України), та як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що могло завдати значну шкоду потерпілому (ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України)

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої ст. 62 Конституції України, зазначено, що вказана гарантія Конституції не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
У названому рішенні констатовано, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і зовні.
Конституційний Суд прийшов до висновку, що положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення у вчиненні злочину не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення не може грунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим кодексом.
Ці вимоги законів у даному кримінальному провадженні органом досудового слідства не дотримані.
Обвинувачення свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України, обгрунтувало, насамперед аудіозаписом розмови, яка відбулася 14.03.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в ході якої обвинувачений повідомив потерпілого, що лише після передачі неправомірної вимоги останній зможе отримати рішення про закриття кримінального провадження .
Достовірно, із показань ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 , встановлено, що вказаний аудіозапис розмови було зроблено особисто потерпілим, виключно за його ініціативою, на диктофон мобільного телефону «Нокіа», належного ОСОБА_17 .. Це свідчить про те, що запис не носив випадковий (ситуативний) характер, фіксація була цілеспрямованою і готувалася названою фізичною особою, не повноважною на такі дії, заздалегідь.
З огляду на викладене, суд не може визнати допустимими доказами та покласти їх в основу доведення вини обвинуваченого - протокол огляду від 15 квітня 2014 року, в якому зафіксовано огляд слідчим з ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_15 в присутності понятих та ОСОБА_17 мобільного телефону «Nokia XGP-S3» з мікрофлеш карткою «Micro CD 2 GB Transcend» з аудиозаписом розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка відповідно до дати та часу створення зпису, відбулася 14.03.2014 року о 17 год. 20 хв. ; а також сам носій інформації - мікрофлеш картку «Micro CD 2 GB Transcend».

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 року, дії службової особи, яка одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передання іншій службовій особі як хабар (згідно чинного законодавства неправомірної вигоди) мала намір не передавати їх , а привласнити, належить кваліфікувати за відповідними частинами статей 190 і 364 КК як шахрайство та зловживання владою чи посадовим становищем, а за наявності для того підстав і за відповідними частинами ст. 27,15 та ст. 369, як підбурювання до замаху на давання хабара (нині неправомірної вигоди).
Згідно правової позиції Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України, викладеній у постанові від 7 лютого 2013 року у справі № 5-27кс12, під час кримінально-правової оцінки діянь, які одночасно посягають і на власність, і на належний порядок здійснення службової діяльності, слід врахувати передусім головний об`єкт конкретного посягання, визначивши мету, мотив злочинного діяння, спрямування основних зусиль винного та законодавчо встановлені ознаки відповідних злочинів.

Визначаючись із кваліфікацією дій обвинуваченого суд врахував наступне :
1) ОСОБА_5 станом на 17.03.2014 року обіймав посаду начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, а тому в межах своєї компетенції, службових повноважень не міг вплинути на закриття кримінального провадження, яке було в провадженні старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_24 , оскільки останній йому не підпорядкований і не був його підлеглим.
2) Доказів того, що ОСОБА_5 реально вирішував питання пов`язане з закриттям названого кримінального провадження, вийшовши за межі своїх повноважень, з використанням авторитету своєї посади, її значущості, впливовості та можливостей, обвинуваченням не надано. Наявність будь-яких контактів обвинуваченого з цього приводу з ним безпосередньо заперечував допитаний судом слідчий ОСОБА_24 ; відсутність телефонних контактів між ОСОБА_5 та вказаним слідчим ( його мобільний телефон НОМЕР_1 ) в період з 1.02.2014 року по 17.03.2014 року підтверджується також дослідженою роздруківкою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» про вхідні- вихідні зв`язки та текстові повідомлення абонента за номером НОМЕР_2 ( ОСОБА_5 ; дозвіл на тимчасовий дозвіл надавався ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_37 ).
Потерпілий ОСОБА_9 також підтвердив у засіданні, що не називав ОСОБА_18 прізвище слідчого у провадженні якого перебувала кримінальна справа, а ОСОБА_18 не називав йому прізвища людей, які нібито вирішували питання закриття провадження у справі, говорив лише, що це «люди непрості». Таким чином, немає підстав вважати, що інша службова особа була схилена до вчинення злочину, потерпілий же сприймав її не конкретно, а узагальнено.
Також достовірно з`ясовано, що досудове слідство не провело перевірку і не встановило чи контактував обвинувачений у період з лютого по 17 березня 2014 року з іншими працівниками (керівництвом) ГУ Міндоходів у Полтавській області по питанню закриття кримінального провадження, порушеного за ч.1 ст. 212 КК України. Так, запити слідчого в ОВС СВ прокуратури області ОСОБА_15 від 1.04.2014 року № 17-1789-14, від 7.05.2014 № 17-1789-14, з посиланням на ч.2 ст. 93 КПК України, адресовані начальнику Головного управління Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_38 про направлення інформації про наявні у працівників слідчого управління фінансових розслідувань та податкової міліції ГУ Міндоходів в Полтавській області номери мобільних телефонів, залишена без відповіді. Доказів того, що у інший спосіб з`ясовувалася ця інформація і звірялася з отриманою (на підставі ухвали слідчого судді від 17.04.2014 року) інформацією від ПрАТ «МТС Україна», обвинувачення не надало.
З огляду на викладене, суд вважає припущенням досудового слідства зазначене в обвинувальному акті: « ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 надати йому 12 000 доларів США, нібито, як неправомірну вигоду для подальшої передачі слідчому СУ ФР ГУ Міндоходів в Полтавській області, тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище». Жодним доказом обвинувачення вказану обставину не підтвердило.
3) За ст. 369 КК України карається злочин: а) або з усіченим складом, коли об`єктивна сторона вичерпується фактом доведення до відома службової особи публічного права пропозиції чи обіцянки надати їй неправомірну вигоду; б) або з формальним складом, коли об`єктивна сторона полягає в наданні такої вигоди і прийнятті (одержанні) хоча б її частини службовою особою. З моменту вчинення дій злочин вважається закінченим. Таким чином, вчинення злочину, передбаченого ст. 369 КК України вичерпується самим фактом доведення до відома службової особи пропозиції, обіцянки про надання неправомірної вигоди чи фактичним наданням такої.
За ст. 26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.
Згідно із ч.2 ст. 29 КК України організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною ст. 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини КК, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем.
Обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфікувало за ч.4 ст.27, ч.4 ст. 369 КК України, тобто, як закінчений злочин, і в той же час не надало жодного доказу якій саме службовій особі, ким була доведена пропозиція чи обіцянка про надання неправомірної вигоди, чи було її надано. В обвинувальному акті прізвище такої особи не зазначено.
З вищевикладеного вбачається, що за наявності особи, яка надає неправомірну вигоду і дії якої кваліфікуються за ст. 369 КК, має бути особа, яка таку вигоду отримала, або ж отримала пропозицію чи обіцянку надання такої вигоди. У даному кримінальному провадженні така особа не встановлена. Не названо обвинуваченням і особу у співучасті з якою ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 369 КК України, тобто співучасть не доведено.
В контексті викладеного заслуговує на увагу і та обставина , що згідно постанови від 19 травня 2014 року слідчого ОСОБА_15 , в провадженні якого перебувало дане провадження, відомості про вчинення ОСОБА_24 правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, визнано такими, що є недостатніми для внесення до ЄРДР.
4) В провадженні СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Полтавській області перебували матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000200 від 25.11.2003 року за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Союз- Будресурси» за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження перевірялися фінансово-господарські взаємовідносини названого товариства з ТОВ «Мирресурс», де посаду директора обіймав ОСОБА_6 .
Достовірно встановлено, що останній допитувався слідчим ОСОБА_24 лише в якості свідка, підозра йому не пред`являлася, а отже, жодні негативні наслідки через порушення вказаного кримінального провадження для ОСОБА_6 настати не могли. Питання закриття провадження у справі могло цікавити лише службових осіб ТОВ «Союз- Будресурси».
Вказану обставину ОСОБА_5 , як особа, яка має вищу юридичну освіту, яка в свій час очолювала кримінальну міліцію, має більше 20 років стажу роботи в міліції, в тому числі і на керівних посадах, не розуміти не міг, проте, не повідомив (замовчав) її потерпілому, тобто вчинив по відношенню до останнього обманні дії.
5) Суд з`ясував і переконався, що потерпілий ОСОБА_6 юридичної освіти не має, процесуальних тонкощів не розуміє, свого статусу у кримінальному провадженні, яке було порушено за ч.1 ст. 212 КПК України також. Судячи з його показань у судовому засіданні, потерпілий і на даний час переконаний, що «в кінці 2013 року податкова міліція відкрила кримінальне провадження за те, що нібито він провів безтоварну операцію, тобто «обналічив» гроші». Таким чином, виходячи зі свого суб`єктивного сприйняття ситуації, ОСОБА_6 був заінтересований у незаконній, неправомірній поведінці ОСОБА_5 , з яким був знайомий і довіряв як професіоналу, а тому шукав у нього сприяння, щоб обійти закон та домогтися своїх незаконних інтересів по закриттю кримінального провадження. Фактично жодна сторона, ні обвинувачений, ні потерпілий вказану обставину не заперечували.
6) В обвинувальному акті викладено недостовірну інформацію про те, що «службові особи ТОВ «Союз-Будресурси» упродовж 2012-2013 років ухилялися від сплати податків шляхом відображення по бухгалтерському та податковому обліках фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Мирресурс», директором якого є ОСОБА_6 ». З постанови про закриття кримінального провадження, порушеного за ч.1 ст. 212 КК України від 18 березня 2014 року, винесеної ст. слідчим з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_24 вбачається, що такі факти не виявлено.
7) При дослідженні аудіо,- відеозапису розмови, яка відбулася між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17.03.2014 року, коли останній приніс мічені кошти, суд провів аналіз вербального (за допомогою мови) компоненту комунікативної діяльності обвинуваченого, а також його невербальних реакцій під час спілкування (жести, міміка, рухи, емоційні реакції) і дійшов висновку, що зафіксована на вказаному запису розмова спростовує всі доводи ОСОБА_18 на заперечення своєї вини.
Чітко простежується як він особисто дає розпорядження черговому Великобагачанського райвідділу міліції пропустити «Валєру», не задає будь-якого уточнюючого питання з приводу 12000 доларів США, про які його повідомив потерпілий - «тут 12000 доларів, як і балакали», що вказує на існування попередньої домовленості; на запитання ОСОБА_6 про те, «чи зможе він закрити питання по «Мирресурсу» , бо все таки там міліція налогова», ОСОБА_5 відповідє ствердно і категорично «та все закриють, ніде ніяких питань, вони віддадуть постанову про закриття»; він особисто приймає участь у перерахнку принесених ОСОБА_6 коштів і досить емоційно реагує, з застосуванням ненормативної лексики, помітивши муляж : « ти понімаєш что ти хотєл всунуть куклу?». Останніми в цій розмові були слова ОСОБА_5 про те, що для вирішення питання ОСОБА_6 може прийти, коли зможе. Вони свідчать про те, що від свого наміру обвинувачений не відмовився.
Врахувавши все вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого посягали на власність потерпілого, а не на належний порядок здійснення службової діяльності, тому в діях ОСОБА_5 суд вбачає склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України - закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що могло завдати значну шкоду потерпілому. При цьому суд діє лише в межах пред`явленого обвинувачення

Обвинувачення не довело наявність в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України, тому за вказаною статтею він підлягає виправдуванню.

Суд не прийняв до уваги доводи ОСОБА_5 з приводу того, що до нього була застосована провокація злочину. При цьому врахував правову позицію Європейського суду з прав людини щодо провокації злочину правоохоронцями, викладену у справі «Мілінііне проти Литви» (рішення від 24 червня 2008 року). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що в даній справі відсутні відомості про вчинення заявницею злочинів раніше, зокрема, пов`язаних з корупцією. Однак ініціатива в даній справі належала виключно приватній особі. З урахуванням того, що особа мала поліцейську підтримку, роблячи пропозицію про виплату значної суми, і була забезпечена технічними засобами для запису їхньої розмови, можна дійти висновку, що поліція чинила вплив на хід подій. Проте, ЄСПЛ не знаходить, що поліція допустила зловживання, зважаючи на її обов`язок перевіряти повідомлення про вчинення злочину і важливості протидії негативного впливу корупції на верховенство права в демократичному суспільстві. Вирішальним фактором ЄСПЛ вважає не роль поліції, а поведінку вказаної особи і заявниці. Тому ЄСПЛ визнав, що поліція «приєдналася» до злочинної діяльності, а не ініціювала її. Дії поліції, таким чином, можна охарактеризувати як таємну роботу, а не як провокацію, яка порушувала б п.1 ст. 6 Конвенції. Така модель боротьби із корупцією законно прийнятна. Отже, ЄСПЛ чітко розмежував межі дозволеного під час проведення правоохоронними органами негласних слідчих дій.
Виходячи з цієї правової позиції, суд не вбачає в діях правоохоронців у даному кримінальному провадженні провокації злочину щодо ОСОБА_5 , оскільки вони були зумовлені заявою ОСОБА_6 про злочин посадової особи та вчинялися в межах наданих повноважень. Також критично оцінена захисна версія обвинуваченого щодо його невинності, оскільки вона спростовується всіма дослідженими доказами по справі в їх сукупності і, на думку суду, була побудована ним після скрупульозного аналізу всього сказаного ним при зафіксованій розмові з ОСОБА_12 .. Суд розцінив цю версію як обрану форму захисту.
Не прийнятними з цих підстав суд вважає показання свідка ОСОБА_8 , який перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченим, про якусь особу (неідентифіковану) , «яка може віддати податковій гроші, але боїться, що її можуть прикрити», про надання допомоги якій нібито прохав ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем колишньої роботи характеризувався виключно позитивно (т.2 кп № 0000052 від 17.03.2014 року, а.с.275), неодноразово заохочувався, хоча протягом служби мав і дисціплінарні стягнення. На даний час є пенсіонером МВС, йому встановлена друга група інвалідності внаслідок серйозного неврологічного захворювання ( згідно довідки МСЕК пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ). Має сім`ю, неповнолітнього сина, постійне місце проживання. Згідно довідок спеціалізованих диспансерів на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.
Врахувавши викладене, дійсні обставини справи, силу стримуючих факторів, які повинні були діяти і бути визначальними в поведінці ОСОБА_5 , як службової особи, яка займала посаду начальника райвідділу міліції, щодо недопустимості вчинення незаконних дій, суд дійшов висновку, що останній заслуговує покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України…, якщо вони не позбавлені батьківських прав, і на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років… .
Обвинувачений має малолітнього сина ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого батьківських прав не позбавлявся, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, а тому підлягає акту амністії та звільненню від відбування покарання.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії може вирішуватися лише за згодою особи, наданої в усній чи письмовій формі. Такої згоди обвинуваченого на застосування щодо нього акту амністії в розпорядженні суду немає, тому він позбавлений права застосувати цей акт самостійно.
Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2014 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк із 17-00 год. 19.03.2014 року до 17-00 год. 18.05.2014 року та застосовано заставу в сумі 50000 грн., яка відповідно до квитанції Приватбанку № 3333 147 1 від 24.03.2014 року була внесена 24.03.2014 року на рахунок № 0622 одержувача - ТУ ДСА України в Полтавській області, відкритий в ГУ ДКСУ в Полтавській області, код ЗКПО -26304855, МФО 831019. Дія вказаного запобіжного заходу закінчилися, інший запобіжний захід не обирався, дані про те, що ОСОБА_5 порушував обов`язки, покладені на нього названою ухвалою слідчого судді відсутні, тому вказана застава на підставі п.11 ст. 182 КПК України підлягає поверненю ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`завши його прибувати за кожною вимогою до суду та поклавши на нього обов`зки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися без дозволу суду з місця проживання та реєстрації - АДРЕСА_1 ; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
За ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України ОСОБА_5 виправдати за відсутністю в його діянні складу названого кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1848 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат, понесених на проведення експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв.

Речові докази оптичний диск з записом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 , оптичний диск із записом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 , оптичний диск з відеозаписом обшуку службового кабінету Задоркіна, флеш карту (мікро SD), інвентарний № 85, флеш карту (мікро SD), інвентарний № 86 - зберігати при справі № 527/1362/14-к;
20 купюр номіналом по 100 доларів США загальною сумою 2000 доларів США, які перебувають на відповідальному збереженні у філії «Полтавське головне регіональне управління ПАТ «КБ «Приватбанку повернути власнику ОСОБА_6 ;
1 купюру номіналом 20 грн., 1 купюру номіналом 10 грн. , 1купюру номіналом 5 грн. , 3 купюри номіналом грн. , 1 купюру номіналом 5 євро, 1 купюру номіналом 1 долар США, які перебувають на відповідальному збереженні у філії «Полтавське головне регіональне управління ПАТ «КБ «Приватбанк», куртку та штани, які вилучені під час обшуку і в даний час знаходяться в кімнаті речових доказів Глобинського районного суду Полтавської області повернути власнику ОСОБА_5 ;
100 банкнот номіналом 100 доларів США, які перебувають на відповідальному збереженні у філії «Полтавське головне регіональне управління ПАТ «КБ «Приватбанк» з написом «Сувенір» , 5 поліетиленових пакетів зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_5 , контрольний зразок ватного тампону за допомогою якого виготовлялися зазначені змиви, змив з правого підлокотника службового крісла ОСОБА_5 , змив з поверхні столу кімнати відпочинку зазначеного службавого кабінету, поліетиленовий пакет зі зразком препарату «Світлячок» - знищити в установленому законом порядку.
Заставу в сумі 50000 грн.00 коп., яка відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2014 року та квитанції Приватбанку №3333 147 1 від 24.03.2014 року внесена 24.03.2014 року на рахунок № 0622 одержувача - ТУ ДСА України в Полтавській області, відкритий в ГУ ДКСУ в Полтавській області, код ЗКПО - 26304855, МФО 831019 повернути ОСОБА_5 .
На підставі ч.4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна ОСОБА_5 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_40 від 17.04.2014 року, а саме : ? частки об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , транспортних засобів : ГАЗ 24 (1982) , д.н.з. НОМЕР_3 , ВАЗ 210990-20, д.н.з. НОМЕР_4 , причепу НОМЕР_5 (1993), д.н.з. НОМЕР_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1