Справа № 621/280/15-к
Провадження № 1-кп/621/97/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
потерпілого ОСОБА_4 ;
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ;
обвинуваченого ОСОБА_6 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000149 за обвинуваченням, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чемужівка, Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм КП «Харківводоканал», одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
28 січня 2013 року о 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по вулиці Курдяева у с. Чемужівка, Зміївського району, Харківської області з боку центра с. Чемужівка в напрямку м. Зміїв Харківської області.
На шляху прямування в районі будинку №36 по вул. Курдяєва, с. Чемужівка, Зміївського району Харківської області ОСОБА_6 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Так, ОСОБА_6 , не вірно вибрав у встановлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинення транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який знаходився на полосі для руху автомобіля ВАЗ 21013.
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №115-КЕ/2013 від 31.05.2013 року, внаслідок наїзду автомобіля ВАЗ 21013 пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого осколкового перелому нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків по ширині та довжині.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, не вірно вибрав у встановлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода.
Порушення правил безпеки дорожнього руху України, згідно висновків автотехнічних експертиз №2493 від 19.05.2014 року та 10610 від 10.11.2014 року, які допущено водієм ОСОБА_6 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 , вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним зосбом, що заподіяло потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав і показав, що дійсно, за вказаних обставин, керуючи автомобілем ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини справи зазначивши, що дорожньо транспортна пригода відбулася за обставин, викладених в обвинувальному акті. Вказав, що претензій до обвинуваченого він не має, шкода відшкодована у повному обсязі, просив обрати ОСОБА_6 більш міке покарання, враховуючи обставини справи та його сімейний стан.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вище зазначеного злочину і правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Суд, враховує особу винного, який не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді водія КП "Харківводоканал", де характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді виправних робіт, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання: призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Приймаючи рішення про не призначення обвинуваченому додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить із наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, суд звертає увагу не тільки на тяжкість скоєного, суспільну небезпеку, особу винного, а також і на те, як той чи інший вирок може вплинути на подальшу долю конкретної особи в конкретному випадку, враховуючи його вік та обставини справи, факт того, що керування транспортними засобоми є джерелом доходу ОСОБА_6 .

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 винним у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт, строком на 6 (шість) місяців з відрахуванням 10 (десяти) відсотків заробітку в доход держави, протягом строку відбування покарання.

Судові витрати у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн. за експертизу №10610 від 11 листопада 2014 року та №2493 від 19 травня 2014 року стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області, які перерахувати на р/р НОМЕР_2 , код банку 3799968 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: