Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Романець Л.А.,

суддів: Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора Таргонія О.В.,

розглянула в судовому засіданні 16
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 13
вересня 2012 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 січня
2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого,

що не має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 8 років, за ч. 2 ст. 296 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років;

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого,

що не має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 років, за ч. 2 ст. 296 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно на користь
потерпілих: ОСОБА_318 447 грн. 23 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди, 5 000
грн. - судових витрат; ОСОБА_4 493 грн. 50
коп. - матеріальної шкоди, 5 000 грн. -
судових витрат та 10 000 грн. - моральної
шкоди.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно на користь
Дніпропетровської міської клінічної
лікарні № 16 на відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілої
ОСОБА_3 - 1 220 грн. 51 коп.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнано винуватими та засуджено за
вчинення ними злочинів за таких
обставин.

Так, 12 листопада 2009 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, знаходячись на території
дачної ділянки АДРЕСА_1, під час сварки
з цивільною дружиною їх батька - ОСОБА_3,
що виникла на ґрунті спору щодо
спадкових прав на вказану дачну
ділянку, діючи в результаті раптово
виниклих особистих неприязних
стосунків до останньої, умисно
спричинили потерпілій тяжкі тілесні
ушкодження.

Того ж дня ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
знаходячись на території
вищезазначеної дачної ділянки, де
разом із ОСОБА_3 перебували ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, грубо порушуючи громадський
порядок і проявляючи явну неповагу до
суспільства, діючи умисно, із
хуліганських спонукань, проявляючи
особливу зухвалість, групою осіб, стали
висловлюватися грубою нецензурною
лайкою на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
ображаючи їх честь і людську гідність,
після чого ОСОБА_2 умисно відштовхнув
ОСОБА_5, в результаті чого вона
ударилась об стіну та отримала
фізичний біль, та, утримуючи ОСОБА_4
спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

Судові рішення щодо ОСОБА_2 в
касаційному порядку не оскаржуються.

У касаційній скарзі з доповненнями до
неї засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись
із судовими рішеннями, постановленими
щодо нього, через однобічність та
неповноту досудового та судового
слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, просить їх
скасувати, а справу - закрити. При цьому
посилається на нерозглянуті судом його
скарги на дії слідчого, порушення права
на захист під час досудового слідства
та судового розгляду справи, в тому
числі на вільний вибір захисника,
незаконне тримання під вартою. Вказує
на те, що суд безпідставно не допитав
експерта Розумова, без достатніх на те
доказів визнав його винуватим за ст. 296
КК України та необґрунтовано
задовольнив заявлені по справі
цивільні позови. Також зазначає, що по
кримінальній справи встановлена вина
слідчого, в провадженні якого
перебувала дана справи, яка
підтверджується матеріалами
службового розслідування. Крім того,
засуджений посилається, що апеляційний
розгляд було проведено без участі
захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що вона задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

У своїй касаційній скарзі засуджений
порушує питання про перегляд судових
рішень через однобічність та неповноту
досудового та судового слідства,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Проте однобічність та неповнота
досудового та судового слідства
фактичні обставини справи, які були
предметом оцінки судів першої та
апеляційної інстанцій, перегляду
відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960
року) у касаційному порядку не
підлягають.

Разом із тим, як убачається з
матеріалів справи, висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів та правильність
кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121, ч. 2
ст. 296 КК України ґрунтуються на
зібраних у справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, а також даними, що містяться в
протоколах відтворення обстановки та
обставин подій, ставок віч-на-віч,
висновках судово-медичних експертиз,
та іншими доказами по справі.

Підстав уважати, що потерпілі чи свідки
обмовили ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за
які його засуджено, немає, оскільки їх
показання повністю узгоджуються між
собою та з іншими доказами, зібраними
по справі.

Місцевий суд у відповідності до вимог
ст. 67 КПК України (1960 року) оцінив усі
докази у справі та з дотриманням вимог
статей 323, 333-335 КПК України (1960 року)
постановив вирок, належним чином
умотивувавши своє рішення та дійшовши
обґрунтованого висновку про
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст.
296 КК України.

Покарання ОСОБА_1 призначено судом
першої інстанції з додержанням ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеню
тяжкості вчинених злочинів, конкретних
обставин справи, відсутності обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання,
а також даних про особу засудженого.

На думку колегії суддів, призначене
засудженому покарання у виді
позбавлення волі є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з рішенням
місцевого суду в частині розв'язання
заявлених по справі цивільних позовів,
яке постановлено відповідно до вимог
ст. 328 КПК України (1960 року).

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляцій учасників
процесу, в тому й числі доводи щодо
порушення права на захист та
процесуальних порушень, допущених на
досудовому слідстві, про які також
зазначає у своїй касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_1, й з наведенням
відповідних мотивів дійшов
обґрунтованого висновку про їх
безпідставність, з чим погоджується й
колегія суддів.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про
проведення апеляційного розгляду
справи у відсутність захисника, на
думку колегії суддів, є безпідставними
та такими, що не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, в
тому числі й тих, на які вказує
засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній
скарзі та які б давали підстави для
зміни чи скасування судових рішень,
судом касаційної інстанції не
встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 13
вересня 2012 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 січня
2013 року щодо нього - без зміни.

С у д д і:

Л.А. Романець Н.О. Марчук Т.В. Матієк