А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 11/777/28/2015 за апеляційною скаргою старшого прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2014.
Цією постановою кримінальна справа, за якою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Берегова, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, непрацюючий, не судимий, обвинувачується в учиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, повернута прокуророві на додаткове розслідування.
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 19.02.2012 приблизно о 09 годині, в приміщенні відділення «Альфа Банку» на території ринку в с. В.Лази Ужгородського району Закарпатської області з корисливих спонукань, повторно, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , збув телевізор вартістю 9 999 грн. та пилосос вартістю 760 грн., на які вона оформила кредит, невстановленій особі, а гроші звернув на свою користь.
У постанові суд своє рішення обґрунтував посиланнями на те, що підсудний за викликом з установленої органом досудового слідства адреси до суду не з`являється, постанови суду про його привід з цієї адреси та про його розшук органами міліції не виконуються. Вказує, що таке становище свідчить про неправильне встановлення органом досудового слідства необхідних суду даних про особу підсудного, що невиконання органами міліції судових рішень у даній справі тягне за собою порушення прав і законних інтересів підсудного та потерпілої, повноважень відновити які суд не має, а також позбавляє суд можливості виконати в розумні строки покладену на нього функцію розгляду справи.
В апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови суду, як такої, що не відповідає вимогам ст. 281 КПК України, і направлення справи на новий судовий розгляд. Апелянт вважає, що порушень закону, які унеможливлювали б судовий розгляд справи, не допущено і в постанові не вказано.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, яка апеляції не підтримала, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляції і вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Судом першої інстанції ці вимоги кримінально-процесуального закону дотримані і його висновок про неможливість розглянути справу по суті без повернення її на додаткове розслідування є правильним. При цьому суд належно вмотивував прийняте рішення, зазначив, що саме перешкоджає судовому розгляду справи і які заходи, в межах повноважень прокурора і органу досудового слідства повинні бути вжиті при додатковому розслідуванні.
Згідно ст. 16-1 КПК України, в силу засад змагальності і диспозитивності суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. На суд покладається винятково функція розгляду справи.
Приписи ст. 64 КПК України зобов`язують орган досудового слідства, окрім іншого, доводити подію злочину, тобто суспільно небезпечного діяння вчиненого суб`єктом злочину, та обставини, що характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 262 КПК України участь підсудного в судовому розгляді є обов`язковою. Розгляд справи про злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, при відсутності підсудного допускається лише коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду.
При цьому підсудному має бути забезпечено можливість користуватись правами, перелік яких наведено у ст. 263 КПК України.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що вона надійшла до суду 10.09.2012. З того часу в ній призначались попереднє судове засідання, яке відбулось 02.10.2012, і два судові засідання для розгляду справи по суті: 18.10.2012 і 02.11.2012, в жодне з яких ОСОБА_7 за викликом суду не з`явився. Суд виніс і надіслав начальнику органу внутрішніх справ постанову про привід підсудного в останнє судове засідання, однак вона не була виконана. З повідомлення органу внутрішніх справ вбачається, що ОСОБА_7 за вказаною слідчим адресою давно не проживає (а.с.146).
У справі немає даних про обізнаність ОСОБА_7 про направлення справи за його обвинуваченням до суду. Отже у суду немає підстав вважати, що він обізнаний про відкриття йому доступу до правосуддя в даній справі.
З іншого боку, постанова суду від 02.11.2012 про розшук підсудного органом внутрішніх справ також не виконана (а.с.148-149). Замість цього на систематичні запити суду з органу внутрішніх справ надсилались поодинокі листи про проведення оперативно-розшукових заходів (а.с.150-164).
Повернувши кримінальну справу на додаткове розслідування суд надав прокурору і органу досудового слідства можливість у повній мірі скористатись своїми повноваженнями задля виконання своїх процесуальних функцій і забезпечення прав обвинуваченого та потерпілої.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу старшого прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.12.2014 про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочині, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України, на додаткове розслідування без змін.
Судді: