Справа № 161/5090/15-к Провадження №11-сс/773/118/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000108,

В С Т А Н О В И В :
02 квітня 2015 року старший слідчий в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, а саме на 2 купюри номіналом 50 гривень серії ПВ 5687245 та РЄ 541 5628, які належали підозрюваній ОСОБА_8 й були вилучені в останньої згідно протоколу огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 29.03.2015 року.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року в задоволенні даного клопотання слідчого було відмовлено.

Таке рішення було мотивоване тим, що в ході розгляду клопотання в суді першої інстанції було встановлено, що вилучені згідно протоколу огляду в підозрюваної кошти не є тимчасово вилученим майном й не підпадають під критерії ч. 2 ст. 167 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна. В обґрунтування вказує, що санкція інкримінованого підозрюваній ОСОБА_8 злочину передбачає, як додаткове покарання - конфіскацію майна, а тому, з метою забезпечення можливої конфіскації майна в майбутньому є необхідність в накладенні арешту на дані грошові кошти підозрюваної.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, захисника та підозрювану, які просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ч. ч. 1, 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29 березня 2015 року в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000108 працівниками міліції в порядку ст. 208 КПК України була затримана ОСОБА_8 , однак будь-які речі у неї, при цьому не вилучались. 30.03.2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України чітко визначено, що лише на тимчасово вилучене майно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації.

Згідно протоколу огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 29.03.2015 року (а. к.п. 6-9), під час вказаного огляду ОСОБА_8 добровільно надала працівникам міліції грошові кошти в сумі 100 гривень, а саме 2 купюри номіналом по 50 гривень серії ПВ 5687245 та РЄ 5415628, які згідно пояснень самої затриманої належать їй особисто на праві власності.

Як встановлено органами досудового розслідування, що і не заперечує прокурор в апеляційній скарзі, надані ОСОБА_8 в ході огляду грошові кошти в сумі 100 гривень не є предметом, засобом, чи знаряддям вчинення злочину, не здобуті злочинним шляхом, і не є речовими доказами відповідно до вимог ст. ст. 84, 98 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що добровільно надані під час огляду ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 100 гривень, а саме 2 купюри номіналом по 50 гривень серії ПВ 5687245 та РЄ 5415628 не відповідають критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України і не можуть вважатися тимчасово вилученим майном.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, ч. 4 ст. 424 КПК України,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000108 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: