Справа № 333/8749/13-к
Провадження № 1-кп/333/35/15
ВИРОК
07 квітня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, перебуваючого на обліку як безробітний в Запорізькому міському центру зайнятості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.06.1990 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України умовно, з обов`язковим притягненням до праці. 18.09.1990 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя направлений до виправної колонії на 1 рік 4 місяці 10 днів. Ухвалою Запорізького обласного суду від 14.11.1990 року ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.1990 року скасована, справа направлена на новий розгляд. 20.05.1991 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя на підставі ст.409 КПК УРСР звільнений з-під варти у залі суду та засуджений умовно до позбавлення волі з обов`язковим залученням до праці відповідно до ст.25-1 КК УРСР;
- 20.03.1992 року Запорізьким обласним судом за ч.2 ст.17, ст.86-1 КК України до 10 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 04.11.2002 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 20.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 22.03.2013 року, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, -
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 09.10.2013 року, у ранковий час, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заздалегідь не обіцяне зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом невстановленою по кримінальному провадженню особою, діючи з корисливих мотивів, завідомо та достовірно знаючи про те, що невстановлена особа, злочинним шляхом заволоділа телевізором Sony KV-25T1R, вартістю 1500 гривень, DVD-програвачем Okster w-306, вартістю 500 гривень, біноклем, який матеріальної цінності для власника не представляє, подовжувачем електричним, довжиною 2,5 м., вартістю 35 гривень, подовжувачем електричним, довжиною 3,5 м., вартістю 40 гривень, подовжувачем електричним довжиною 5 м., вартістю 60 гривень, кишеньковим ліхтарем в металевому корпусі, вартістю 55 гривень, кишеньковим ліхтарем чорно-жовтого кольору, вартістю 60 гривень, тонометром, вартістю 430 гривень, які вона викрала з буд. 9 по вул. Тополіна у м. Запоріжжі, шляхом безоплатної передачі отримав на зберігання від вказаної особи вищевказані речі.
Зазначені дії ОСОБА_5 слідчим кваліфіковані за ст.198 КК України за ознаками заздалегідь не обіцяного зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.198 КК України визнав частково, хоча при аналізі його показань, суд дійшов висновку про те, що останній фактично не визнав свою вину. ОСОБА_5 пояснив, що він проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який є покинутим, але у вказаній будівлі мається світло та є кімнати на другому поверсі, де він та інші безхатченки проживають. На початку жовтня 2013 року він на першому поверсі знайшов речі, а саме: телевізор, DVD-програвач, бінокль, кабель, термос, коробку з новими врізними замками, електричні подовжувачі, два ліхтаря та монометр. Чиї були саме речі, він не знав, тому запитав про належність вказаних речей у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто у тих, хто також мешкав у вказаному будинку, але жоден з них не пояснив про обставини з`явлення цих речей у будинку. В той момент він думав, що вказані речі безхазяйні, тобто нікому не належать. У зазначеному будинку на першому поверсі взагалі ніхто не жив, так як там відсутні вікна, які забиті дошками, але проникнути на перший поверх можливо. Наступного дня, після виявлення речей, бінокль він разом з ОСОБА_9 продали на ринку «Анголенко», а гроші поділили між собою, того ж дня DVD-програвач забрав собі ОСОБА_9 . Через два дня після вказаних подій, у вказаний будинок прийшли працівники міліції, які вилучили подовжувачі та ліхтарі, а монометр разом з термосом залишилися у будинку. Куди дівся телевізор, він не знає. Те, що виявлені речі могли бути викраденими, він здогадувався, але точно про це не знав. Про крадіжку цих речей він достовірно дізнався лише у Комунарському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, коли його доставили для проведення перевірки по вказаному злочину.
Допитані у судовому засіданні свідки сторони обвинувачення надали наступні свідчення:
- свідок ОСОБА_9 пояснив, що з ОСОБА_5 він познайомився, приблизно у лютому 2013 року та між ними склалися дружні відносини. Іноді, на дві-три доби, він залишався жити та ночувати у покинутому будинку по АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_5 . Коли точно, він не пам`ятає, але у зазначеному будинку, на першому поверсі він побачив: бінокль, телевізор, DVD-програвач та декілька подовжувачів. Вказані речі, як пояснив йому ОСОБА_5 , останній знайшов. У подальшому, він разом із ОСОБА_5 на ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі продали бінокль за 100 грн., які поділили між собою. Безпосередньо торгувався з покупцем за бінокль ОСОБА_5 . DVD-програвач йому подарував обвинувачений, де ділися інші речі, він не знає. Після цього, через декілька днів до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 приїхали працівники міліції, які доставили його у Комунарський РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій, де вже на той час перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які також мешкали разом із ОСОБА_5 у будинку по АДРЕСА_2 . Лише у райвідділі міліції він дізнався про те, що речі, про які вказував ОСОБА_5 , що знайшов, викрадені;
- свідок ОСОБА_10 пояснив, що він у жовтні-листопаді 2013 року торгував на ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі. Якого саме точно числа, він не пам`ятає, але у денний час до нього підійшов ОСОБА_5 з чоловіком, якого він впізнати не може. ОСОБА_5 запропонував йому придбати бінокль, що він і зробив за 100 гривень. Того ж дня він вказаний бінокль перепродав незнайомому йому чоловіку. Під час продажу бінокля обвинувачений зазначав, що річ не викрадена, а є власністю останнього;
- свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_5 він знає з 2010 року, так як з останнім він відбував покарання в Оріхівській виправній колонії впродовж 2010-2013 р.р. Влітку або восени 2013 року він приїхав до м. Запоріжжя та пішов до ОСОБА_5 , який на той час проживав у покинутій будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Він залишився у вказаному будинку, де з ОСОБА_5 вони вживали спиртні напої. Він не був свідком якихось подій у той вечір, коли залишався ночувати у ОСОБА_5 . Наступного ранку, у будинок до ОСОБА_5 прийшли працівники міліції, які його, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 запросили до Комунарського райвідділу міліції, де повідомили, що була крадіжка та частину викрадених речей було знайдено у будинку, де мешкав ОСОБА_5 . При ньому ніхто ОСОБА_5 не передав будь-яке майно. Коли він прийшов у гості до обвинуваченого, у останнього дійсно він бачив подовжувач, який був з`єднаний з обігрівачем. Працівники міліції показували йому пакет з коробкою від бінокля та ще однією коробкою, але вказаних речей він вдома у ОСОБА_5 , не бачив. У райвідділі його опитали, складений працівниками міліції протокол він не читав, але підписав його.
- свідок ОСОБА_11 пояснила, що мешкає у будинку АДРЕСА_4 , але ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , вона не знає. Хто мешкає у будинку АДРЕСА_5 , вона також не знає.
Допитані судом свідки сторони захисту надали наступні свідчення:
- свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона разом із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_7 , впродовж 4-5 місяців у 2013 році, з дозволу ОСОБА_5 , мешкали у будинку АДРЕСА_2 . Вони усі разом мешкали на другому поверсі. Вона пам`ятає день, коли у вказаний будинок прийшов ОСОБА_13 та приніс подовжувач білого кольору, зазначивши, що він купив цей подовжувач. На наступний ранок до будинку, де вони мешкали прийшли працівники міліції, які забрали до Комунарського РВ ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . У подальшому, вона дізналася, що були і інші речі, що викрадені. Зі слів, кого точно не пам`ятає, саме ОСОБА_5 продав якийсь телевізор, а ОСОБА_9 взяв ДВД-програвач;
- свідок ОСОБА_7 надав аналогічні, що і свідок ОСОБА_8 показання. Крім того, зазначив, що пам`ятає, коли ОСОБА_5 до кімнати заніс подовжувач, то останній пояснив, що придбав подовжувач за 80 гривень.
У судовому засіданні також були досліджені матеріали кримінального провадження, надані прокурором в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_14 у скоєнні злочину, передбаченого ст.198 КК України, а саме:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.10.2013 року, згідно якого останній повідомив про крадіжку майна з його будинку за адресою: АДРЕСА_2 у період з 09-00 год. 05.10.2013 року по 15-00 год. 08.10.2013 року;
- протокол огляду місця події від 08.10.2013 року домоволодіння АДРЕСА_2 з фотознімками, під час якого було виявлено пошкодження на вхідних дверях будинку та вилучено: слід структури тканини, державний акт на право власності, технічний паспорт;
- копії державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_12 та технічного паспорту на вказаний будинок на ім`я ОСОБА_12 ;
- постанову слідчого від 08.10.2013 року про визнання копій державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_12 та технічного паспорту на вказаний будинок на ім`я ОСОБА_12 речовими доказами;
- заяву ОСОБА_12 про долучення до матеріалів кримінального провадження викрадених у нього речей, а саме: 3 подовжувачів, 2 ліхтариків, тонометра, які він знайшов по вул. Тополіна у покинутій комендатурі;
- протокол огляду речей від 09.10.2013 року з фототаблицею, а саме: двох ліхтарів, фонендоскопу, трьох подовжувачів;
- постанову слідчого від 09.10.2013 року про визнання двох ліхтарів, фонендоскопу, трьох подовжувачів речовими доказами;
- довідки КП ««Запоріжринок» Космічний ринок» про вартість двох ліхтарів, трьох подовжувачів та фонендоскопу;
- заяву ОСОБА_12 про долучення до матеріалів кримінального провадження копій документів, що свідчать про належність йому викраденого майна;
- копії: товарного чек та інструкцій по експлуатації DVD-програвача Okster w-306 і телевізору Sony KV-25T1R;
- постанову слідчого від 09.10.2013 року про визнання копій: товарного чеку та інструкцій по експлуатації DVD-програвача Okster w-306 і телевізору Sony KV-25T1R;
- розписку ОСОБА_12 від 09.10.2013 року, про те, що він отримав від слідчого на відповідальне зберігання викрадені у нього речі, а саме: подовжувач сірого кольору, подовжувач чорно-жовтого кольору округлої форми, подовжувач білого кольору, ліхтар сріблястого кольору, ліхтар чорно-жовтого кольору;
- заяву свідка ОСОБА_9 щодо добровільної видачі працівникам міліції DVD-програвача, сірого кольору, який йому віддав ОСОБА_5 ;
- протокол огляду речей від 17.10.2013 року з фототаблицею, а саме: DVD-програвача Okster w-306;
- постанову слідчого від 17.10.2013 року про визнання DVD-програвача Okster w-306 речовим доказом;
- розписку ОСОБА_12 від 17.10.2013 року, про те, що він отримав від слідчого на відповідальне зберігання викрадений у нього DVD-програвача Okster w-306 речовим доказом;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.10.2013 року з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_5 як особу, яка на початку жовтня 2013 року продала йому бінокль;
- довідки про вартість двох ліхтариків, телевізору Sony KV-25T1R, монометра, трьох подовжувачів, DVD-програвача Okster w-306.
Судом вивчалися матеріали, що характеризують обвинуваченого: інформація управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Запорізькій області щодо судимостей ОСОБА_5 , довідка про звільнення ОСОБА_5 по відбуттю покарання; відомості з військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеристика від ДІМ СДІМ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , копія паспорта на ім`я ОСОБА_5 , довідка з Запорізького міського центру зайнятості, відомості з наркологічного та психіатричного диспансерів ( ОСОБА_5 не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та не знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, хоча з 1985 по 1987 р.р. перебував на обліку з діагнозом: «Залишкові явища органічного ураження головного мозку, психопатоподібний синдром»). Також, під час досудового розслідування була проведена судова психіатрична експертиза відносно ОСОБА_5 . Згідно акту судово-психіатричного експерта № 512 від 03.09.2014 року у ОСОБА_5 виявлені легкі розлади особистості та поведінки, внаслідок органічного пошкодження головного мозку. У період скоєння інкримінованого йому злочину ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, отже він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Об`єктом злочину, передбаченого ст.198 КК України є встановлений законом порядок придбання і відчуження майна, який забезпечує право власності.
Предметом злочину є майно, завідомо здобуте злочинним шляхом. Під майном, здобутим злочинним шляхом, слід розуміти майно, здобуте як шляхом вчинення злочину, так і шляхом вчинення діяння, яке містить ознаки злочину, але в силу передбачених законом обставин не тягне кримінальної відповідальності (наприклад, вчинене особою, яка не є суб`єктом злочину через неосудність або недосягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність). Злочинний спосіб, у який здобуто таке майно, для кваліфікації діяння за ст. 198 значення не має.
У подальшому обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України було направлено до суду. Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2014 року ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні вказаного злочину та засуджений до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2014 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2014 року було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2014 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, було повернуто прокурору для належного складання згідно вимог КПК України.
З об`єктивної сторони злочин полягає у заздалегідь не обіцяних діях з майном, завідомо здобутим злочинним шляхом, у формі: 1) придбання; 2) зберігання; 3) збуту.
Слідчий у висунутому ОСОБА_5 обвинуваченні зазначає, що останній шляхом безоплатної передачі отримав на зберігання від невідомої особи викрадені речі, тобто кваліфікував дії останнього саме за ознакою «зберігання».
Під зберіганням майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, слід розуміти більш-менш тривале володіння майном, в процесі якого винний зберігає контроль над ним. Воно може знаходитись при ньому, у його оселі, транспортному засобі чи у будь-якому іншому відомому винному місці.
У формулюванні обвинувачення слідчий не вказує впродовж якого саме часу ОСОБА_5 зберігав викрадені речі, хоча виклад фактичних обставин злочину, до яких беззаперечно входить і час його скоєння, передбачено ч.2 ст.291 КПК України, тобто слідчий належним чином не розкриває у діях ОСОБА_5 об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.198 КК України.
Крім того, стороною обвинувачення не доведений сам факт передачі невстановленою особою ОСОБА_5 викрадених у ОСОБА_12 речей. Аналіз показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 свідчить про те, що речі, вказані у обвинувальному акті, були виявлені останнім на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , де ніхто не мешкав. Допитані судом інші свідки також не підтвердили факт безпосередньої передачі невстановленою особою ОСОБА_5 майна, вказаного в обвинувальному акті.
Також, судом враховується той факт, що речі, зазначені в обвинувальному висновку були виявлені у помешканні, яке не належить обвинуваченому, а він там лише тимчасово мешкає разом з іншими особами.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.198 КК України, характеризується прямим умислом. Особа усвідомлює, що придбаває, збуває або зберігає майно, здобуте злочинним шляхом, і бажає вчинити такі дії. Усвідомлення того, що майно здобуте злочинним шляхом, є обов`язковою ознакою інтелектуального моменту умислу винного. При цьому точна обізнаність про характер та конкретні обставини вчиненого так званого предикатного злочину не вимагається. За наявності сумніву особи щодо законності походження придбаного нею майна описані у диспозиції ст. 198 дії не утворюють складу цього злочину. Відповідно до цивільного законодавства така особа є недобросовісним набувачем майна і може нести цивільно-правову відповідальність (ст. 400 ЦК України «Обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності чи інше право або яка є добросовісним володільцем»).
Аналіз показань обвинуваченого свідчить саме про наявність сумніву у ОСОБА_5 щодо законності походження майна, зазначеному в обвинувальному акті. Враховуючи, що під час судового розгляду прокурором жодним доказом не було доведено про достовірну обізнаність ОСОБА_5 та усвідомлення останнім того, що майно здобуте злочинним шляхом, суд вважає, що у діях обвинуваченого була відсутня і суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.198 КК України.
Аналізуючи показання допитаних судом свідків сторони обвинувачення, на які посилався прокурор як на достовірні та достатні докази вини ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що їх свідчення не доводять вину останнього у скоєнні злочину, передбаченого ст.198 КК України, оскільки жоден із них безпосередньо не вказує, що йому було відомо про те, що ОСОБА_5 достовірно знав про факт здобуття майна, вказаного в обвинувальному акті, злочинним шляхом та останні не були свідками передачі ОСОБА_5 невстановленою особою речей, тому вказані показання свідків, суд не приймає до уваги.
Досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження підтверджують лише факт звернення ОСОБА_12 із заявою до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про скоєння у нього у житлі крадіжки, про виявлення та вилучення частини речей, вказаних у заяві ОСОБА_12 та вартості цього майна. Разом із тим, суд не приймає їх до уваги як достатні докази вини ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.198 КК України.
Згідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. У відповідності до ч.4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад злочину, чи винен обвинувачений у вчиненні цього злочину.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Положенням ч.1 ст.373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Згідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
У відповідності з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Отже, враховуючи наведене в мотивувальній частині вироку, з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, тобто оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в інкримінованому діянні ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого ст.198 КК України.
Дане обвинувачення є неконкретним, не підтверджується жодними доказами та взагалі не встановлено факту отримання ОСОБА_5 майна, вказаного в обвинувальному акті, та стороною обвинувачення не доведено якими своїми умисними діями обвинувачений скоїв інкримінований йому злочин.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2014 року ОСОБА_5 було звільнено з-під варти в залі суду, після чого запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувався.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 по обвинуваченню у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, виправдати за відсутності в його діянні складу злочину.
- копії: державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_12 , технічного паспорту на вказаний будинок на ім`я ОСОБА_12 , товарного чеку та інструкцій по експлуатації DVD-програвача Okster w-306 і телевізору Sony KV-25T1R, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні;
- два ліхтаря, фонендоскоп, три подовжувачі, що зберігаються у ОСОБА_12 залишити останньому.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1