АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 1-318/11Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11/774/8/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляції потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2014 р., якою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 125 ч. 1, ст. 121 ч. 1 КК України, було закрито провадженням в частині обвинувачення за ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, -
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2014 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 125 ч. 1, ст. 121 ч. 1 КК України, було закрито провадженням в частині обвинувачення за ст. 125 ч. 1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Обгрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 49 КК України, та надходженням заяви від підсудного ОСОБА_6 про закриття у зв`язку з цим кримінальної справи відносно нього, згадана справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків давності незалежно від того, чи визнав ОСОБА_6 свою вину у злочині та чи є вона доведеною.
В апеляційній скарзі потерпілий порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що суд не виконав вимоги постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 03.10.2013 р., якою був скасований раніше ухвалений у даній справі вирок, оскільки ОСОБА_6 свою вину не визнав, свідки захисту до суду не з`явилися та допитані не були, що потягло неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі представник потерпілого порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для розгляду до суду першої інстанції в іншому складі. В обґрунтування зазначає що зважаючи на невизнання своєї вини підсудним, питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 1 КК України не могло прийматися у формі постанови суду. Таке питання може бути вирішене виключно щодо особи, яка вчинила злочин, а отже суд повинен був з`ясувати, чи дійсно діяння, поставлене в вину ОСОБА_6 , мало місце, чи містить воно склад злочину, чи є підсудний винним, чи дійсно наявні умови та підстави звільнення його від кримінальної відповідальності, та викласти свої висновки у належному процесуальному рішенні. В той же час суд, незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, зазначені питання не дослідив та ухвалив немотивовану постанову.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого, який на задоволенні апеляцій наполягав, прокурора, який апеляції підтримав, ОСОБА_6 та його захисника, які проти апеляцій заперечували, обговоривши доводи, наведені в апеляціях, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України суб`єктом звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, є особа, яка вчинила злочин. З наведеного випливає, що висновку суду про наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності має передувати грунтовний висновок про вчинення згаданою особою злочину. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у п. 14 Постанови його Пленуму від 23.12.2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", де зокрема зазначено, що постанова суду, винесена в порядку, передбаченому ст. 282 КПК України (1960 р.), має бути мотивованою та поряд з умовами та підставами, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності, повинна містити також докази винності особи у вчиненні злочину.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, при її ухваленні питання про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, залишилося поза увагою суду та не було досліджене незважаючи на невизнання своєї вини підсудним. Натомість суд, помилково визнавши ці обставини такими, що не мають значення, прийняв рішення про закриття кримінальної справи лише з формальних міркувань збігу двох років з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину.
Таке порушення кримінально-процесуального закону перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе процесуальне рішення, що згідно ст. ст. 367, 370, 374 КПК України (1960 р.) тягне скасування оскаржуваної ухвали з поверненням справи на новий судовий розгляд, під час якого належить з дотриманням вимог закону дослідити питання про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та розглянути клопотання підсудного про закриття кримінальної справи з урахуванням висновків суду з цього питання.
З урахуванням наведеного апеляції потерпілого та його представника є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів, -
Апеляції потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2014 року скасувати, справу в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 125 ч. 1 КК України - повернути на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній підписку про невиїзд.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4