Справа № 581/837/13-к
Провадження № 1-кп/581/5/14
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2014 року Липоводолинський районний суд Сумської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в смт. Липова Долина кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривці Хорольського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, інваліда III групи загального захворювання (інваліда з дитинства), не перебуваючого на обліку у лікаря психіатра, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога в Липоводолинській ЦРЛ, раніше судимого вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 березня 2013 року, з урахуванням вироку Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2013 року, за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2013 року о 9 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із храмом Миколаївської парафії (громади) в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, вирішив викрасти гроші з кіоску, який знаходиться всередині храму, оскільки він раніше був обізнаний про розташування каси у храмі. З цією метою ОСОБА_6 зайшов до приміщення храму і, діючи умисно, повторно, оскільки він мав судимість за вчинення крадіжки, відкрито, не зважаючи на присутність у храмі ОСОБА_7 , який спостерігав за його діями, викрав із каси кіоску, яка знаходилася у храмі, грошові кошти у сумі 40 грн. Після чого, незважаючи на зауваження ОСОБА_7 , ОСОБА_6 залишив приміщення, завдавши релігійній організації Миколаївської парафії (громаді) в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області матеріального збитку на суму 40 грн. 00 коп.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 провину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю, надавши суду деталізовані показання, які співпадають з вищевикладеною фабулою кримінального правопорушення; їх суд розглядає як послідовні та вичерпні. Крім цього, обвинувачений уточнив наступне: зранку 21 вересня 2013 року він із залишковими явищами після вживання алкоголю у стані так званого «похмілля» зайшов у приміщення церкви с.Русанівка під час проходження ранкової служби у вихідний день. Прийшовши всередину церкви декілька метрів, праворуч він побачив калітку до лавки-каси, двері до неї були відчинені, зайшовши вже всередину церковної лавки, на столі біля лавочки також побачив дві купюри номіналом по 20 гривень разом з іншими дрібними грошовими коштами. У наступному він узяв ці дві купюри та помістив їх до кишені брюк; коли він вже виходив з лавки, його побачив один чоловік, який присів на лавочці навпроти самої церковної лавки. Залишивши приміщення церкви, він вирішив витратити гроші, придбавши на них одну пляшку горілки та одну пляшку пива. Підтвердив, що він усвідомлював, що таким чином відкрито заволодіває церковними грошима, проте зазначеного ранку він іншого способу підтримати своє здоров`я не винайшов.

Окрім повного визнання ОСОБА_6 своєї провини в інкримінованому йому злочині, вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується, дослідженими судом доказами:

- вищенаведеними зізнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , наданими в суді в присутності його захисника ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються із нижченаведеними доказами;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав про те, що він до 09 год. 00 хв. 21 вересня 2013 року разом із своєю дружиною прийшов до приміщення церкви с.Русанівка на службу, та перебуваючи в приміщенні церкви, він присів на лавочці, ліворуч від входу до приміщення церкви і приблизно на відстані 2-х метрів від дверей до церковної лавки (в ній зберігаються свічки та інші церковні приналежності). Підтвердив, що він спостерігав як в приміщення церкви зайшов ОСОБА_8 , постояв біля хвилини поряд з прихожанами, потім підійшов до церковної лавки, зайшов всередину неї, взяв зі столу щось (даний свідок не бачив конкретно яку річ чи інше майно узяв собі ОСОБА_9 ) і вийшов з цієї лавки, поклавши при цьому щось зажате у руці до кишені, і став біля даного свідка. На пропозицію свідка ОСОБА_7 повернути до лавки все те, що він узяв, ОСОБА_8 відповів те, що йому це зробити дозволила ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду показала про те, що вона вранці 21 вересня 2013 року прийшла до приміщення церкви в с.Русанівка для того, щоб придбати необхідні церковні приналежності для поховання її троюрідного брата. Оскільки вона мала доступ до каси церкви як член церковного хору, вона зайшла до церковної лавки, розміщеної праворуч від входу до церкви, узяла усе необхідне і поклала на стіл 40 грн. (дві купюри номіналом по 20 грн.) і зі столу серед інших грошей вона взяла собі решту за придбані речі в розмірі 10 грн., після цього залишила приміщення церкви. Уточнила ту обставину, що під час перебування у церкві особисто ОСОБА_6 вона серед прихожан не спостерігала;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка суду показала про те, що 21 вересня 2013 року до неї як до сусідки зайшов ОСОБА_8 і при бесіді з нею попрохав надати йому горілки. Потім він наполегливо почав просити відшукати йому горілки, у наступному вона продала 1-літрову пляшку горілки ОСОБА_6 (її вона зберігала у себе вдома), отримавши за це 30 гривень ( ОСОБА_6 передав їй особисто 1 купюру номіналом 20 грн. та 1 купюру номіналом 10 грн.). Уточнила, що стан ОСОБА_6 цього дня був схожий на стан тверезої людини, оскільки він не похитувався, не заїкався при бесіді з нею і чітко вимовляв слова;

- оголошеним протоколом огляду місця події від 19 жовтня 2013 року з фототаблицями до нього, в якому зафіксовано огляд приміщення храму в с.Русанівка Липоводолинського району Сумської області, зокрема, розташування церковної лавки праворуч від входу до церкву, встановлення однієї лавки навпроти дверей до лавки (каси), розміщення столу всередині самої лавки, яка не мала замикаючого пристрою на вхідних дверях.

Таким чином, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, перевіривши доказами сутність повідомленої підозри обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає доведеною обставину вчинення цим обвинуваченим вищевказаного злочину (кримінального правопорушення), а тому дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України, оскільки він 21 вересня 2013 року повторно відкрито викрав грошові кошти в сумі 40 грн., належні релігійній організації Миколаївської парафії (громади) в с.Русанівка, тобто як грабіж, вчинений повторно.

При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, судом визнаються щире каяття обвинуваченого (воно полягає в усвідомленні ОСОБА_6 своєї протиправної поведінки через визнання ним своєї провини і готовності нести кримінальну відповідальність); активне сприяння розкриттю злочину (воно виявилося у наданні на стадії досудового розслідування та в ході судового розгляду вичерпних зізнавальних показань).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Ураховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 , а саме те, що він вчинив у період іспитового строку тяжкий злочин (кримінальне правопорушення) в розумінні ст.12 КК України, незначну вартість викраденого майна, його особу (характеризується посередньо по місцю проживання, є непрацюючим, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, неодружений, має постійне місце проживання та реєстрацію, має статус інваліда ІІІ групи загального захворювання, інкриміноване йому діяння вчинив у стані коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, страждає легкою розумовою відсталістю, має незняту та непогашену судимість за злочини проти власності), відсутності обставин, які обтяжують покарання, наявності двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутності тяжких наслідків вчиненого діяння та непред`явлення представником потерпілого цивільного позову в ході розгляду даного провадження, суд розглядає ці обставини як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння, та вважає за необхідне застосувати при призначенні основного покарання, за вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України, вимоги ст.69 ч.1 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції вказаної норми закону, а саме до арешту строком на три місяці (з дотриманням вимог ст.60 КК України).

На думку суду, при остаточному призначенні покарання врахуванню підлягає вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 березня 2013 року (з уточненнями в частині покарання згідно з вироком Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2013 року), за яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців і на підставі ст.75 КК України встановлення іспитового строку терміном 1 рік, а також те, що інкримінований йому грабіж був вчинений ОСОБА_6 саме у період іспитового строку, а тому покарання необхідно призначити за сукупністю вироків із застосуванням принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за першими вироком із дотриманням вимог ст. 72 ч.1 КК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся. Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили ОСОБА_6 змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, узявши обвинуваченого під варту у залі суду.

Керуючись ст.ст. 368,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до покарання, призначеного по даному вироку, частково приєднати невідбуту частину покарання по вироку Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 березня 2013 року і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк один рік сім місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту у залі суду.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного взяття під варту ОСОБА_6 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1