Справа № 1-99/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 23 травня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Лапіна О.Ф.,

за
участі секретаря Зикової М.
В.,

прокурора Клімука B.C.,

захисника - адвоката
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки м.
Ковель Волинської області,
українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої,
працюючої директором ПП «Явір-Ковель»,
мешканки АДРЕСА_1, раніше не судимої,

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 366 ч.1, 191
ч.3, 209 ч.2, 386 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2
вчинила службове підроблення та заволодіння майном шляхом зловживання службовим
становищем, а також підкупила свідка з
метою давання останнім завідомо неправдивих показів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2,
будучи директором приватного підприємства «Явір-Ковель», що в м.
Ковелі, тобто будучи службовою
особою, в період з травня 2005 року по
лютий 2006 року неодноразово вносила завідомо неправдиві відомості до офіційних
документів - відомостей про нарахування та виплату заробітної плати працівниці
ПП «Явір -Ковель», прийнятій відповідно
до договору № 0067, укладеного
між ОСОБА_2 та Ковельським міськрайонним центром зайнятості щодо
працевлаштування за рахунок дотацій із коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на випадок безробіття - ОСОБА_3, яка фактично в цей період на підприємстві уже
не працювала. Так, ОСОБА_2 внесла до
вказаних офіційних документів завідомо неправдиві відомості про нараховану та
виплачену ОСОБА_3 заробітну плату за період з травня 2005 року по лютий 2006
року, хоча фактично такі виплати не
проводились, де зазначала, що у травні 2005 року ОСОБА_3 нараховано 517,
63 грн. і виплачено 363, 03 грн.; у червні 2005 року нараховано 520, 71
грн., і виплачено 363, 03 грн.; у липні
2005 року нараховано 580, 50 грн. і виплачено 394, 83 грн.; у серпні 2005 року
нараховано 577, 85 грн. і виплачено 394, 83 грн.; у вересні 2005 року
нараховано 645, 75 грн. і виплачено 436, 80 грн.; у жовтні 2005 року нараховано
624, 75 грн. і виплачено 436, 67 грн.; у листопаді 2005 року нараховано 641, 75
грн. і виплачено 436, 62 грн.; у грудні 2005 року нараховано 637, 75 грн. і
виплачено 436, 67 грн.; у січні 2006 року 635, 75 грн. і виплачено 442, 52
грн.; у лютому 2006 року нараховано 545, 49 грн. і виплачено 381, 49 грн. У
подальшому ОСОБА_2, вищевказані офіційні
документи, які містять завідомо
неправдиві відомості в частині, що
стосується нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_3, засвідчивши своїм підписом та завіривши
печаткою ПП «Явір - Ковель», протягом червня 2005 року по березень
2006 року, -
подавала в бухгалтерію Ковельського міськрайонного центру зайнятості.

2

Також, ОСОБА_2 використовуючи своє службове
становище - посаду директора ПП «Явір - Ковель», маючи на меті єдиний умисел на незаконне
заволодіння коштами Ковельського міськрайонного центру зайнятості за створене
дотаційне місце роботи ОСОБА_3 шляхом їх щомісячного отримання, протягом червня 2005 - березня 2006
року, - отримала дотаційні кошти із
Фонду державного соціального страхування на випадок безробіття за заробітну
плату, нараховану та виплачену ОСОБА_3 у
травні 2005 року в розмірі 517, 63 грн.,
у червні 2005 року - 520, 71 грн.,
у липні 2005 року - 580, 50 грн.,
у серпні 2005 року - 577, 85 грн.,
у вересні 2005 року - 645, 75 грн.,
у жовтні 2005 року - 624, 75 грн.,
у листопаді 2005 року - 641, 75 грн.,
у грудні 2005 року - 637, 75 грн.,
у січні 2006 року - 635, 75 грн.,
у лютому 2006 року - коштами в сумі 545, 49 грн. В подальшому, 10.07.2006 року, із вказаних коштів ОСОБА_2 виплатила ОСОБА_3
1000 грн., як заробітну плату з
розрахунку по 100 грн. за кожен місяць з травня 2005 року по лютий 2006
року, рештою коштів в сумі 4927, 93
грн., - незаконно заволоділа зловживаючи
своїм службовим становищем.

Крім
того, ОСОБА_2, знаючи що Ковельською міжрайонною
прокуратурою розслідується кримінальна справа,
порушена стосовно службових осіб ПП «Явір-Ковель», -10.07.2006 року вчинила підкуп ОСОБА_3, яка проходить по даній кримінальній справі в
якості свідка, пообіцявши останній
забезпечити її роботою та виплачувати заробітну плату в повному обсязі і пробачити
борг за викрадену пральну машинку, чим
схиляла свідка ОСОБА_3 дати завідомо неправдиві показання про те, що вона безперервно працювала на ПП «Явір -
Ковель», починаючи з 25.02.2005 року по
даний час, тобто по 10.07.2006 року.
Цими ж діями ОСОБА_2 спонукала ОСОБА_3,
яка на той час рахувалася на ПП «Явір-Ковель», проте фактично не працювала, до написання заяви про те, що вона працює на вказаному підприємстві
оператором пральних машин -
сторожем, починаючи з 25.02.2005 року, отримує заробітну платню, претензій не має, а також до підписання усіх видаткових ордерів
про отримання заробітної плати за період з травня 2005 року по лютий 2006 року, коли ОСОБА_3 фактично не працювала та, відповідно,
не отримувала заробітну платню.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованих їй
злочинів не визнала. Суду показала, що
будь-яких протиправних дій вона не вчиняла,
відповідно до договору,
укладеного із Центром зайнятості,
прийняла на роботу ОСОБА_3, яка
працювала на посадах сторожа та оператора пральних машин до квітня 2005 року, включно,
а в подальшому ОСОБА_3 пояснивши їй,
що хоче пропрацювати до пенсії,
попросила, щоб за неї працювала
інша людина - ОСОБА_4
Вказала, що дійсно допустила
недбалість, яка проявилась у тому, що на приналежному їй підприємстві працювала
неоформлена людина, але будь-яких скарг
з цього приводу ні від ОСОБА_4, ні від ОСОБА_3 не було,
дане питання вони погодили між собою та відповідно ОСОБА_4 працювала
замість ОСОБА_3 до липня 2006
року, а пізніше ОСОБА_3 фактично
поновилася - почала
виходити на роботу та працювала на різних посадах на ПП «Явір-Ковель» до кінця
листопада 2007 року, коли й була звільнена за власним
бажанням. Стверджує, що гроші - заробітна плата, належна ОСОБА_3 виплачувалась саме їй, а ОСОБА_3 в подальшому передавала їх ОСОБА_4
Однак щодо дати та порядку виплати заробітної плати підсудна ОСОБА_2 дала
суперечливі покази, пояснюючи як про
щомісячну оплату праці, так і про
одноразову виплату всієї суми в пізніший строк,
що пов'язує з тим, що ОСОБА_3 на
роботу не виходила. На ствердження своїх показів вказує на власноручні підписи
ОСОБА_3 у видаткових ордерах. Наголошує,
що вся заробітна плата,
приналежна ОСОБА_3, їй виплачена
та будь-яких коштів підсудна не привласнювала. Також показала, що будь-яких дій по примушуванню свідка чи
підкупу свідка - ОСОБА_3 до дачі завідомо неправдивих показів не вчиняла, остання добровільно підписала видаткові
касові ордери про отримання заробітної плати
під час виплати їй заробітку в
повному обсязі, згідно відповідних

3

нарахувань
та виплат, як то вказано в ордерах.
Категорично заперечила виплату 1000
грн. в якості підкупу свідка та наголосила,
що на належне їй підприємство набирала працівників за договорами із
центром зайнятості й раніше, такі
працівники працюють і до тепер, та
будь-яких проблем у неї не було.

Незважаючи
на невизнання своєї вини підсудною, її
винність у вчиненні інкримінованих їй злочинів в повному обсязі доводиться
показами свідків та матеріалами кримінальної справи.

Так, свідок ОСОБА_5 суду показала, що після зібрання необхідних документів та
перевірки наявності чи відсутності скорочення за посадою, на яку передбачається працевлаштування
безробітного із дотацією на створення робочого місця за рахунок фону державного
соціального страхування на випадок безробіття,
погодження кандидатури працівника,
- укладено
договір, згідно якого, підприємцю ОСОБА_2 направлено на
працевлаштування на посаду оператора пральних машин із дотацією створеного робочого
місця ОСОБА_3 Будь - яких
порушень щодо виконання вказаного договору не встановлено, скарг від ОСОБА_3, щодо порушення умов договору та невиплати
заробітної плати не надходило. Відповідно до вказаного договору та порядку
надання дотацій на створене робоче місце за рахунок коштів фонду державного
соціального страхування на випадок безробіття,
- щомісячно, після надання роботодавцем - директором ПП
«Явір-Ковель» ОСОБА_2 відомостей про нараховану та виплачену заробітну платню
та листа-відношення про відшкодування витрат по заробітній платі за створене
робоче місце, - проводилося
відшкодування витрат по зарплаті на рахунки,
вказаних у листах-відношеннях, у
тому числі й відшкодування витрат по заробітній платі ОСОБА_3

Допитана
в якості свідка ОСОБА_3 показала, що 25 лютого 2005 року згідно
договору укладеного між підприємцем ОСОБА_2 та центром зайнятості, вона прийнята на роботу у ПП «Явір-Ковель»
оператором пральних машин на дотаційне місце. З часу прийняття на роботу вона
працювала сторожем і у її зміну, в
березні 2005 року
пропала пральна машинка, вартістю
близько 20 тисяч
грн. після чого у неї виник конфлікт із власником ПП - підсудною
ОСОБА_2, яка в усній формі зобов'язала
свідка відшкодувати кошти за пральну машинку,
та, без будь-якої заяви з боку
свідка, без будь-якого наказу та
погодження утримувала вказані кошти із заробітної плати свідка, при цьому перевівши її працювати у цех.
ОСОБА_3 показала, що в цеху пропрацювала
не більше місяця, а всього на ПП
«Явір-Ковель» - не більше 3 місяців та з травня 2005 року взагалі на роботу не
виходила, попередивши ОСОБА_2, щоб вона її звільняла. Про те, що звільнення не було проведене свідок
дізналася на початку 2006 року коли її викликали працівники міліції, тоді ж зі свідком почала зв'язуватися
підсудна та просила вийти їй на роботу і працювати на підприємстві, наголошуючи,
що пробачить борг за пральну машинку та буде виплачувати їй всю
заробітну платню. В подальшому, коли
свідок погодилась на зустріч, ОСОБА_2
пообіцявши їй працевлаштування та виплату всієї заробітної плати наголосивши
при цьому, що пробачить борг за пральну
машинку, вмовила свідка написати
заяву, про те, що вона безперервно з лютого 2005 року та по
даний час працює на ПП «Явір -Ковель» та своєчасно отримувала всю заробітну
платню за вказаний період, що свідок і
зробила в особистій присутності ОСОБА_2,
без інших свідків. Крім цього підсудна,
запевнивши при цьому, що
будь-яких проблем із міліцією у неї немає,
проте, через те що свідок не
виходила на роботу - вона має
проблеми із біржею, - просила
свідка, в подальшому повідомляти усім,
_у тому числі й правоохоронним органам,
що вона працює на ПП «Явір-Ковель» постійно. За тих же обставин ОСОБА_2
виплатила свідку гроші в сумі 1000
грн. в якості заробітної плати за 10
місяців, у які свідок хоча й
рахувалась на роботі проте фактично не працювала і попросила розписатись за це
у видаткових касових ордерах, що

4

ОСОБА_3
і зробила - підписавши
видаткові ордери про отримання заробітної платні за період з травня 2005 по лютий 2006 року. Свідок
стверджує, що отримала на руки від
ОСОБА_2. кошти в сумі 1000 грн., тобто
по 100 грн. за кожен із 10 місяців у які вона фактично не працювала, однак розписалась в ордерах за більшу
суму, що ОСОБА_2 пояснила, тим,
що у цей період роботу свідка виконувала інша людина, якій треба було платити. Свідок також
ствердила, що розцінювала отримані кошти
як заробітну платню за ті 10 місяців які вона не працювала фактично з вини
підприємця, бо свідок припинила
працювати через те, що ОСОБА_2 у рахунок
відшкодування збитків за викрадену пральну машинку забирала всю її заробітну
платню, хоча свідок просила відрахування
проводити лише частково, залишаючи їй
щось на прожиття. Вказує, що працюючи у
ОСОБА_2. отримала заробітну платню за лютий - квітень 2005
року в повному обсязі та 1000
грн. за період з травня 2005
року по лютий 2006 року, з розрахунку по 100 грн. за кожний
із 10 місяців.
ОСОБА_3 категорично заперечила будь-яку домовленість з приводу виконання її
роботи у ПП «Явір - Ковель» іншою
особою. Показала, що з ОСОБА_4
знайома, проте будь-яких домовленостей
між ними щодо роботи у підприємця ОСОБА_2. не було, свідок особисто не просила ОСОБА_4 виходити
на роботу замість неї та взагалі не вела такої мови із будь-ким, а вважала,
що звільнена з роботи з травня 2005 року.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_4 суду показала,
що працює на ПП «Явір -
Ковель» охоронцем, однак офіційно не
оформлена. Вказала, що з ОСОБА_3
знайома, однак будь-яких домовленостей
щодо виконання за неї якоїсь роботи між ними не було. Ствердила, що працевлаштовувалась охоронцем особисто та
особисто виконувала свою роботу,
працюючи у нічну зміну через ніч,
за що особисто від ОСОБА_2. отримувала заробітну платню.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_6 показала, що
працювала в ПП «Явір -Ковель» на різних роботах до травня 2006 року. У той же
час на підприємстві ПП «Явір-Ковель» працювала сторожем та оператором пральних
машин і ОСОБА_3, однак, весною 2005 року під час чергування ОСОБА_3
сталася крадіжка пральної машинки та після цього між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли
непорозуміння. Щодо оплати праці ОСОБА_3 свідок показала, що зі слів останньої їй відомо, що ОСОБА_2 зобов'язала ОСОБА_3 погасити
вартість пральної машинки, викраденої
під час її чергування та у зв'язку із цим не виплачувала ОСОБА_3 заробітну
плату. Зі слів інших працівників ПП «Явір-Ковель» знає, що в подальшому, десь із кінця весни 2005 року ОСОБА_3
відмовилась працювати без заробітної плати та на роботу не виходила. З приводу
оплати праці ОСОБА_3 їй нічого не відомо,
так само їй не відомо коли ОСОБА_2 виплачувала ОСОБА_3 зарплату та при
яких обставинах.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_7 суду показала,
що вона працювала у ПП «Явір-Ковель» на посаді продавця в магазині в
смт. Люблінець з 2004 року по червень 2006 року та
знає, що у підприємця також працювала
ОСОБА_3, однак точно пригадати у які
періоди і де саме вона працювала сказати не може. Пояснила, що на скільки їй відомо весною 2005 року під
час чергування ОСОБА_3 сталася крадіжка пральної машинки, та після цього між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
виникали непорозуміння. Стверджує, що
після крадіжки ОСОБА_2 перевела ОСОБА_3 на роботу у цех де остання пропрацювала
близько місяця та в подальшому свідок особисто на роботі ОСОБА_3 не бачила.
Щодо обставин оплати праці ОСОБА_3 та її розміру - свідку нічого не відомо.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_8 показала, що
працює на банно-пральному комбінаті який входить до складу ПП «Явір-Ковель».
Вказала, що на цьому ж комбінаті сторожем
працювала ОСОБА_3, однак точно вказати
період коли та

5

працювала
свідок не може, та стверджує, що через деякий час ОСОБА_3 була переведена в
пральний цех; ОСОБА_3 пропрацювала на підприємстві близько 2-3 місяців та в
подальшому не працювала. Свідок також показала,
що щодо обставин оплати праці ОСОБА_3 та її розміру - їй нічого не
відомо.

Покази
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджують та не спростовують
будь-яких обставин справи.

Викладені
вище показання свідків та самої підсудної,
матеріали справи -
спростовують показання підсудної ОСОБА_2. в частині невизнання її вини.

Покази
свідка ОСОБА_3 в тій частині, що вона
пропрацювала на підприємстві близько трьох місяців та з травня 2005 року по лютий 2006 року на роботу
не виходила, - у судовому
розгляді ствердили свідки ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та, крім того,
у суду немає підстав ставити покази свідка ОСОБА_3 під сумнів, оскільки остання послідовно давала такі
показання під час відібрання пояснень та допитів на досудовому слідстві /Т. 1 а.с. 9, 19, Т. 2 а.с. 115, 120,
138, 143-144/.

Пояснення
підсудної, що між її працівником - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 існувала домовленість, згідно
якої, з травня 2005 року на роботі
рахувалася ОСОБА_3, хоча фактично за неї
працювала ОСОБА_4, при цьому, заробітну платню отримувала ОСОБА_3 та
передавала її ОСОБА_4 спростовуються показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які кожна зокрема, ствердили,
що такої домовленості між ними не існувало, та кожна із них виконувала свою роботу та
отримувала заробітну платню за себе особисто,
зокрема, ОСОБА_4 отримувала
заробітну платню щомісячно, а ОСОБА_3, щомісячно за період з лютого 2005 року по квітень 2005 року - тобто за
місяці, які вона фактично працювала на
ПП «Явір-Ковель» та в подальшому -
у липні 2007 року
одноразово за 10 місяців
у які вона на роботу не виходила -
в сумі 1000 грн.

Суперечливі
покази ОСОБА_2. в частині часу виплати заробітної плати ОСОБА_3, суд оцінює критично, зважаючи на інші докази по справі. Так, неодноразово в ході судового розгляду ОСОБА_2
вказувала, що у період з травня 2005 року по лютий 2006 року виплачувала
заробітну плату ОСОБА_3 регулярно, про
що та розписувалась у видаткових касових ордерах; однак, одночасно,
ОСОБА_2 показувала суду, що
оскільки ОСОБА_3 на роботу у вказаний період не виходила, а за неї фактично працювала ОСОБА_4, то виплату заробітної плати ОСОБА_3 вона
провела одноразово, коли та з'явилась на
роботу, тоді ж ОСОБА_3 розписалася у
видаткових касових ордерах. Як вбачається із показань ОСОБА_3, ОСОБА_2 провела виплату заробітної плати їй
одноразово, а саме в липні 2006 року, тоді ж ОСОБА_3 поставила підписи у видаткових
касових ордерах. У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_3
в цій частині, оскільки остання послідовно
давала такі показання як на стадії досудового слідства, так і в ході судового розгляду.

З копій
табелів за період з травня 2005
року по лютий 2006 року / а.с. 28-37/, та їх оригіналів,
вилучених під час обшуку,
проведеного в офісі ПП «Явір-Ковель» 26.07.2006 року /Т.1 а.с. 185,
188, 203, 215,
228, 241, 257,
283, 287, 316/ вбачається, що у вказаний період ОСОБА_2 проставляла у
відповідних графах напроти прізвища ОСОБА_3 позначки про робочі дні та завіряла
їх своїм підписом та печаткою. Відповідно,
підсудна вносила дані про нараховану та виплачену у цей період ОСОБА_3
заробітну плату до відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату ПП
«Явір-Ковель», та завіряла ці дані своїм
підписом та відтиском круглої печатки ПП «Явір-Ковель», що стверджується як копіями вказаних
відомостей за період з травня 2005
року по лютий 2006 року / Т 1 а.с. 70;

6

71зв.-72; 73зв.-74; 76зв.-77;
78зв.-79; 80зв.-81; 82зв.-83; 84зв.-85; 86зв.-87; 88зв.-89/, так і їх оригіналами, вилученими під час обшуку на ПП «Явір-Ковель»
26.07.2006 року / Т.1 а.с. 326-327;
328-329; 321-322; 334-335; 337-338; 340-341; 344-345; 347-348/.

В
подальшому, ОСОБА_2, у період з червня 2005 року по березень
2006 року
подавала Ковельському міськрайонному центру зайнятості завірені особистим
підписом підсудної та відбитком круглої печатки ПП «Явір - Ковель» листи - відношення ПП
«Явір-Ковель» про надання дотації по витратах на заробітну плату за створені
робочі місця, шляхом перерахування
вказаних коштів на р/р 062
код п-ва 30375369, Банк одержувача: Промінвестбанк МФО 303194 до яких додано
відомості про нараховану та виплачену заробітну плату за період з травня 2005 року по лютий 2006 року, завірені підписом ОСОБА_2. та відбитком
круглої печатки ПП « Явір - Ковель», у яких значилося і прізвище ОСОБА_3 та
напроти її прізвища внесено дані про нараховану та виплачену останній у цей
період заробітну плату, а саме у
відповідних відомостях зазначено, що у
травні 2005 року
ОСОБА_3 нараховано 517,
63 грн. і виплачено 363,
03 грн.; у червні 2005 року
нараховано 520, 71 грн., і виплачено 363, 03 грн.; у липні 2005
року нараховано 580,
50 грн. і виплачено 394,
83 грн.; у серпні 2005 року
нараховано 577, 85 грн. і
виплачено 394, 83 грн.; у
вересні 2005 року
нараховано 645, 75 грн. і
виплачено 436, 80 грн.; у
жовтні 2005 року
нараховано 624, 75 грн. і
виплачено 436, 67 грн.; у
листопаді 2005 року
нараховано 641, 75 грн. і
виплачено 436, 62 грн.; у
грудні 2005 року
нараховано 637, 75 грн. і
виплачено 436, 67 грн.; у
січні 2006 року 635, 75 грн. і виплачено
442, 52 грн.; у
лютому 2006 року
нараховано 545, 49 грн. і
виплачено 381, 49 грн., що стверджується копіями вказаних листів -відношень / Т.1 а.с. 69;
71; 73; 76; 78; 80; 82; 84; 86; 88/ та їх оригіналами, вилученими як під час обшуку на ПП «Явір
-Ковель» / Т.1
а.с. 325, 330, 333,
336, 339, 343,
346/ так і під час виїмки у Ковельському міськрайонному центрі
зайнятості / Т.2
а.с. 34, 38, 42,
46, 50, 54,
58, 62, 68,
72/ та копіями відомостей / Т 1
а.с. 70; 71зв.-72; 73зв.-74; 76зв.-77; 78зв.-79; 80зв.-81;
82зв.-83; 84зв.-85; 86зв.-87; 88зв.-89/,
їх оригіналами, вилученими під
час обшуку на ПП «Явір -
Ковель» / Т.1
а.с. 326-327; 328-329; 321-322; 334-335; 337-338; 340-341;
344-345; 347-348/ та вилученими під час виїмки у Ковельському
міськрайонному центрі зайнятості /Т.2 а.с.
35-36, 39-40, 43-44,
47-48, 51-52, 55-56,
59-60, 63-64, 69-70,
73-74/.

Факт
підкупу підсудною ОСОБА_2 свідка ОСОБА_3 з метою давання останньою завідомо
неправдивих показань та задля створення штучних доказів непричетності до
вчинення злочинів, стверджується
показами ОСОБА_3, даними нею як на
досудовому слідстві так і в ході судового розгляду.

З огляду
на показання свідка ОСОБА_3 та беручи до уваги інші докази по справі, суд оцінює й заяву ОСОБА_3 від 10.07.2006 року про
те, що вона працює на підприємстві
оператором пральних машин -
сторожем з 25.02.2005
року по даний час, одержує заробітну
платню, претензій не має, посвідчену підписами інших працівників ПП
«Явір-Ковель», зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 /Т.2 а.с. 148/.
Так, в подальшому переважна
більшість свідків взагалі заперечили факт підписання вказаної заяви ( свідки ОСОБА_11
/Т.2 а.с. 151/; ОСОБА_12 /
Т.2 а.с. 154/; ОСОБА_13 /Т.
2 а.с. 155/; ОСОБА_14 /Т. 2
а.с. 156/), що
підтверджується дослідженими в ході судового розгляду протоколами допитів
вказаних свідків та відповідно стверджує показання ОСОБА_3 про написання
вказаної заяви у присутності однієї ОСОБА_2. за вищевказаних обставин. Крім
того, не встановлено факт підписання
даної заяви іншими працівниками на прохання саме ОСОБА_3, зокрема свідок ОСОБА_6 вказала,
що підписувала дану заяву влітку 2006
року, однак не пам'ятає за яких
обставин / Т. 2 а.с. 150/
.

Вище
наведене дає суду підстави вважати, що
покази дані підсудною ОСОБА_2. є нічим іншим,
як намаганням уникнути відповідальності за скоєні злочини.

7

Винність
підсудної ОСОБА_2. у вчиненні інкримінованих їй злочинів, доводиться також матеріалами, зібраними по справі, зокрема:

·
копією договору №
00067 від 23.02.2005
року, укладеного Ковельським
міськрайонним центром зайнятості та ПП «
Явір - Ковель»
в особі директора ОСОБА_2. про працевлаштування на постійну роботу за
направленням Центру зайнятості безробітної ОСОБА_3 із дотацією для покриття
витрат на заробітну плату працевлаштованої за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок
безробіття, відповідно до п. 2.1.2 Центр зайнятості
зобов'язується перераховувати роботодавцю щомісяця ( до 25 числа
місяця, наступного за місяцем за який
сплачена заробітна плата), протягом
одного року з дня працевлаштування безробітного дотацію, згідно з наданими роботодавцем відомостями
про нараховану та виплачену заробітну плату. / Т. 1
а.с. 52-53/

·
відповідно до копії наказу № 8 від 25.02.2005
року ОСОБА_3 прийнята на посаду оператора пральних машин строком не менше 2 років з 25.02.2005 року згідно
договору №
00067 від 23.02.2005
року, укладеного Ковельським міськрайонним
центром зайнятості та ПП «
Явір - Ковель»
з наданням дотації роботодавцю на створення додаткових робочих місць, з оплатою праці згідно штатного розпису / ТІ а.с. 54/;

·
іншими даними, що
стосуються направлення ОСОБА_3 на створене дотаційне місце у ПП « Явір - Ковель», зокрема,
повідомленням ПП «
Явір - Ковель»
від 21.02.2005 року про
можливість працевлаштування на підприємстві безробітних, у т.ч.1 ОСОБА_3
за направленням із центру зайнятості за умови надання дотації; повідомленням
про відсутність скорочення за вказаною спеціальністю та довідкою про
відсутність у ПП « Явір -Ковель»
заборгованості внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок
безробіття; п.2 протоколу №
7 засідання комісії Ковельського міськрайонного центру зайнятості від 22.02.205 року про
можливість укладення договорів про направлення безробітних, зокрема ОСОБА_3 до ПП « Явір-Ковель»
шляхом надання дотації роботодавцю; випискою із наказу № 8 про прийняття на
посаду працівників на створені місця для безробітних, у тому числі й про прийняття на посаду
оператора пральних машин з 25.02.2005
року з наданням дотації; договором №
00067 від 23.02.2005
року /примірник який зберігався у Ковельському міськрайонному центрі
зайнятості», корінцем направлення на
працевлаштування ОСОБА_3 від 25.02.2005
року;_актами звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2005 року до 31.12.2005 року та за
період з 01.01.2005 року по 30.06.2005 року, згідно яких будь-яких розбіжностей у
виплаченій заробітній платі та витратах по дотаціях не виявлено; витягом із
наказів про прийняття рішення по ОСОБА_3,
облікованій у Ковельському МЦЗ як безробітна, та оригіналами вказаних документів, вилучених під час виїмки 24.07.2006 року у
Ковельському міськрайонному центрі зайнятості /Т.іах. 56-61; Т. 2 а.с. 86-104/;

·
копіями виписок із наказів № 18 від 01.07.2005
року та № 22 від 31.08.2005 року про
встановлення посадових окладів, та їх
оригіналів, вилучених у Ковельському
міськрайонному центрі зайнятості під час виїмки, проведеної 24.07.2006 року,
вбачається, що ОСОБА_2 двічі
протягом періоду з травня 2005
року по лютий 2006 року
підвищувала посадовий оклад ОСОБА_3 , зокрема з 01.07.2005
року ОСОБА_3 встановлено посадовий оклад 450 грн., а з 01.09.2005 року - 500 грн., та відповідно, подавала вказані накази разом з іншими
необхідними документами до центру зайнятості для отримання дотації/ Т. 1 а.с. 75, 62; Т. 2 а.с. 65,
66 /;

копіями платіжних доручень, та їх
оригіналами, вилученими під час виїмки в
Ковельському міськрайонному центрі зайнятості 24.07.2006 року, згідно яких
протягом червня 2005 року по
березень 2006 року
Ковельський міськрайонний центр зайнятості перерахував відповідно до поданих ПП
«Явір-Ковель» листів - відношень
та відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, на вказаний у листах - відношеннях
розрахунковий рахунок / р/р 062 код п-ва 30375369, Банк одержувача: Промінвестбанк МФО

8

303194/ відповідні суми дотацій. Із копії платіжного доручення № 1791 від
11.07.2005 року на оплату дотації за створення додаткових робочих місць за
травень 2005 року вбачається що ПП «Явір - Ковель» перераховано кошти у сумі
4669, 74 грн.; згідно платіжного доручення № 2087 від 27.06.2005 року на оплату
дотації за створення додаткових робочих місць за червень 2005 року - кошти у
сумі 4686, 39 грн.; та згідно платіжних доручень № 2298 від 18.08.2005 року на
оплату дотації за створення додаткових робочих місць за липень 2005 року - у
сумі 5666, 79 грн.; № 2597 від 20.09.2005 року - за серпень 2005 року - у сумі
5778, 50 грн.; № 2848 від 18.10.2005 року - за вересень 2005 року - у сумі
6197, 30 грн.; № 3129 від

23.11.2005 року - за жовтень 2005 року - у сумі 6247, 50 грн.; № 3309 від 30.11.2005 року - за

листопад 2005
року - у сумі 6417, 50 грн.; № 3590 від 23.12.2005 року - за грудень 2005 року -

у сумі 6377,
50 грн.; № 146 від 23.01.2006 року - за грудень 2005 року - у сумі 347, 86 грн.; №

297 від 20.02.2006 року - за січень 2006 року - у сумі 7629, 00 грн.; № б/н від 16.03.2006 року

- за лютий 2006 року - у сумі 6574, 95 грн. на / Т 1 а.с. 104
- 114; Т.2 а.с. 33,
37, 41, 45,
49, 53,

57,
61, 67, 71/

·
протоколом обшуку від 26.07.2006 року, проведеного
в офісі ПП «Явір-Ковель» /
а.с. -123-125/;

·
аркушами відривними касової книги про прибутки та видатки
ПП «Явір Ковель», у яких наявні
відмітки, про видачу заробітної
плати, у тому числі й ОСОБА_3 / Т. 1 а.с. 158, 172,
186, 199, 213,
226, 239, 252,
268, 284, 300/;

·
протоколом огляду документів, вилучених під час обшуку 26.07.2006 року на ПП «Явір
- Ковель» / Т. 2 а.с. 1-13/
та постановою про приєднання до справи документів від

15.09.2006 року /Т. 2 ах. 14 - 28/;

·
протоколом виїмки від 24.07.2006 року, проведеної у
Ковельському міськрайонному центрі зайнятості, під час
якої вилучено документи, щодо надання
дотацій за травень 2005 року - червень 2006 року ПП «Явір - Ковель» /Т.2
а.с. 31-32/;

· протоколом
огляду документів, вилучених 24.07.2006 року під час
виїмки на ПП «Явір

- Ковель» /
Т. 2 а.с. 105
-109/ та постановою про приєднання до справи документів від

15.09.2006 року /Т.
2 ах. ПО-114/.

Суд, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх
сукупності, - приходить до
висновку, що органами досудового
слідства дії ОСОБА_2. за ст. 366 ч.1 КК України кваліфіковано вірно, однак із обвинувачення слід виключити
кваліфікуючу ознаку складання завідомо неправдивого документу, оскільки фактично ОСОБА_2 до офіційних
документів

- відомостей про нараховану та
виплачену заробітну плату вносила завідомо неправдиві

відомості лише щодо єдиного працівника - ОСОБА_3, в подальшому видаючи їх до

Ковельського міськрайонного центру зайнятості, однак,
- не проводила повного

виготовлення документу, який містить
інформацію, що не відповідає дійсності.

Таким
чином, своїми умисними діями, які виразились у внесенні до офіційних
документів завідомо неправдивих відомостей і видачі завідомо неправдивих
документів, ОСОБА_2 вчинила службове
підроблення, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 366 КК України.

На
підставі зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_2.
за ст.
386 КК України кваліфіковано вірно,
однак із обвинувачення слід виключити кваліфікуючу ознаку примушування
свідка до дачі завідомо неправдивих показань,
оскільки ні на досудовому слідстві ні в ході судового розгляду не
встановлено застосування ОСОБА_2 щодо свідка ОСОБА_3 жодного із визначених
у ст.
386 КК
України способів примушування.

Таким
чином, своїми умисними діями, які виразились у підкупі свідка з метою
давання

9

ним завідомо
неправдивих показань, ОСОБА_2 вчинила
злочин, передбачений ст. 386 КК України.

Аналізуючи
зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії
ОСОБА_2., які виразились у заволодінні
чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за
ч.3 ст.
191 КК
України за кваліфікуючою ознакою повторності таких дій, -
кваліфіковано не вірно.

Так, у судовому розгляді встановлено, що ОСОБА_2 використовуючи своє службове
становище - посаду
директора ПП «Явір - Ковель», маючи єдиний умисел та корисливу мету, -
незаконно заволоділа коштами Ковельського міськрайонного центру зайнятості
за створене дотаційне місце роботи ОСОБА_3 за період з травня 2005 року по лютий 2006 року, оскільки безперервно протягом вказаного
періоду отримувала дані кошти,
свідомо, щомісячно подаючи до
Ковельського міськрайонного центру зайнятості усі необхідні для вказаних
перерахувань документи, тобто, у діях ОСОБА_2. відсутня ознака
повторності, а вбачаються ознаки
об'єднаного єдиним умислом злочинного діяння.

За
вказаних обставин суд приходить до висновку,
що дії ОСОБА_2. слід перекваліфікувати із ч.3 ст.
191 КК України на ч.2 ст. 191 КК України, тобто ОСОБА_2 будучи службовою особою своїми
умисними діями заволоділа чужим майном шляхом зловживання своїм службовим
становищем.

Аналізуючи
зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що органами досудового слідства не зібрано
достатньо доказів на ствердження факту легалізації ( відмивання)
доходів, одержаних злочинним
шляхом, повторно, шляхом вчинення фінансових операцій або
вчинення інших дій, спрямованих на
використання коштів, одержаних внаслідок
вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння та такі докази не здобуті
в ході судового розгляду.

Відповідно
до п. 12 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 15.04.2005
року № 5 "Про
практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за
легалізацію (відмивання) доходів,
одержаних злочинним шляхом" для вирішення питання про наявність
складу злочину, передбаченого ст.
209 КК, необхідно
встановити, що особа вчинила одну з
дій, зазначених у ч. 1 цієї статті /
тобто вчинення фінансової операції чи укладення угоди, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування
незаконного походження коштів чи володіння ними, чи прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення,
а так само набуття, володіння або
використання таких коштів чи іншого майна/,
з коштами або іншим майном,
одержаними внаслідок вчинення предикатного діяння, з метою надання правомірного вигляду
володінню, розпорядженню ними, їх використанню, набуттю або приховання чи маскування їх
незаконного походження чи володіння ними,
прав на них, джерела їх
походження, місцезнаходження, переміщення або ж вчинила щодо них фінансову
операцію чи уклала угоду.

Ні на
досудовому слідстві, ні в ході судового
розгляду не встановлено способи подальшого використання грошових коштів, здобутих ОСОБА_2 шляхом зловживання своїм
службовим становищем, зокрема, з акту ревізії від 30.10.2006 року №
920-12/33 та листа про наслідки ревізії від 06.11.2006 року № 920-16/750 не
вбачається будь-якого протиправного використання вказаних коштів / Т. 2
а.с. 125-137/, так само
не встановлено які саме фінансові операції або інші дії із даними коштами були
спрямовані ОСОБА_2 на їх легалізацію, як
не доведено умислу і мети підсудної на вчинення дій по легалізації (відмиванню)
вказаних коштів.

За
вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 209 КК України слід
виправдати.

10

При
обранні міри покарання підсудній суд враховує суспільну небезпеку вчинених
злочинів і особу винної в їх сукупності.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують покарання
підсудної суд не вбачає.

Судом
також враховується те, що підсудна до
кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризуються
позитивно.

З
врахуванням наведеного суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання
в межах санкції ст. 191 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із
позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю; за ст.
366 ч.1 КК України у виді обмеження волі із позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю; за ст. 386
КК України у виді арешту.

Відповідно
до ст.
70 КК
України, остаточне покарання слід
визначити шляхом часткового складання призначених покарань, перевівши,
відповідно до ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у
більш суворий, виходячи із
співвідношення, що одному дню
позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та один день арешту, - визначивши остаточне покарання у виді
позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю.

З врахуванням
вище викладених підстав, суд приходить
до висновку, що виправлення та
перевиховання підсудної можливе без відбування основного покарання, у відповідності до ст. 75 КК України.

Беручи
до уваги наведене міру запобіжного заходу підсудній слід залишити попередню - підписку про
невиїзд.

По даній
справі Ковельською міжрайонною прокуратурою в інтересах держави від імені Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття в особі Ковельського міськрайонного центру зайнятості заявлено
цивільний позов про стягнення 5927, 93 грн. державних коштів, належних Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття, якими ОСОБА_2 незаконно заволоділа.

Прокурор у
судовому розгляді заявлений позов підтримав в повному обсязі.

Цивільний
відповідач - підсудна
по справі позов не визнала.

Відповідно
до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну юридичної особи
відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

На
підставі досліджених по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового
задоволення, оскільки і органами
досудового слідства і судом встановлено виплату 1000 грн. із загальної суми 5927, 93 грн. в
якості заробітної плати ОСОБА_3 та доведено вину ОСОБА_2. у незаконному
заволодінні шляхом зловживання службовим становищем коштами Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття в розмірі 4927
грн. 93 коп., а отже вказану суму слід стягнути з ОСОБА_2
на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі Ковельського міськрайонного центру
зайнятості / м. Ковель,
вул. Сагайдачного, 6а/. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

11

засудив:

ОСОБА_2
визнати винною у вчиненні злочинів,
передбачених ст.
ст. 191 ч.2; 366 ч.1; 386 КК України, призначивши покарання

за ст. 191 ч.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю на строк один рік;

за ст. 366 ч.1 КК України - у виді обмеження
волі на строк один рік з позбавленням права займатися підприємницькою
діяльністю на строк один рік;

за ст. 386 КК України - у виді арешту на
строк три місяці.

На
підставі ст. 70
КК України, шляхом часткового
складання призначених покарань із врахуванням положень ст. 72
КК України, - остаточно визначити
покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців з
позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк один рік шість
місяців.

На
підставі ст. ст. 75,
76 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування основного
покарання, якщо вона протягом одного
року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки:
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи, періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої
системи.

За ст. 209 ч.2 КК
України, - виправдати.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 залишити попередню
- підписку про
невиїзд.

Цивільний
позов, заявлений Ковельською міжрайонною
прокуратурою в інтересах держави від імені Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі
Ковельського міськрайонного центру зайнятості,
-задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування України на випадок безробіття в особі Ковельського міськрайонного
центру зайнятості / м. Ковель,
вул. Сагайдачного, 6а/ 4927
( чотири тисячі дев'ятсот двадцять сім )
грн. 93 коп.

В решті позову
відмовити.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд протягом 15
діб з моменту його проголошення, а
засудженим до позбавлення волі -
в той же термін з дня отримання копії вироку.