справа № 1-19/11
ПОСТАНОВА

21 липня 2011 року Броварський міськрайонний суд

Київської області

в складі: головуючого - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Глушко І.М.

з участю прокурорів - Сологуба Є.В.

- ОСОБА_1

захисника адвоката - ОСОБА_2

представника цивільного позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, 12.10.1970 року народ-

ження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученого, такого, що має неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 6 кв. 102, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 73 Іванківського району Київської області, не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області з 02.09.2010 року перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, підсудний по якій не визнає своєї вини в розтраті чужого майна, яке йому було ввірене, у великих розмірах.

Згідно постанови про зміну обвинувачення від 03.02.2011 року, ОСОБА_4 02.02.2009 року був прийнятий на роботу в ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» на посаду водія автотранспортних засобів, того ж дня між ним і генеральним директором підприємства ОСОБА_5 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого підсудний виконує роботу, безпосередньо пов»язану з керуванням та збереженням транспортного засобу, збереженням і обслуговуванням ввірених йому матеріальних цінностей, покладаючи на себе повну відповідальність за незабезпечення цілості довірених йому ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» матеріальних цінностей. При цьому 21.08.2008 року між заступником генерального директора ПзІІ «ЛУКОЙЛ-Україна» ОСОБА_6 і генеральним директором ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» ОСОБА_5 укладено договір № КІ220000090 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів, відповідно до п.1.1, п. 6.4.1 якого продавець зобов»язується передавати у власність покупця товар в об»ємі, розрахованому з добового ліміту нафтопродуктів, а покупець - прийняти у власність та оплатити товар, для отримання якого на АЗС використовується паливна карта. На виконання умов договору купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використанням паливних смарт карт на АЗС, згідно акту про передачу товарно-матеріальних цінностей від12.02.2009 року, ОСОБА_4 було передано паливну смарт карту № 00313582, яку в подальшому він здав і 12.08.2009 року отримав паливну смарт карту № 000383812. Використовуючи вказані смарт карти та реалізовуючи єдиний злочинний умисел, що виник у липні 2009 року, направлений на розтрату чужого майна, яке було ввірене особі, підсудний у період з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом д/н НОМЕР_2, вчинив продовжуваний злочин, а саме знімав на АЗС України в різних населених пунктах дизпаливо, яке в подальшому реалізовував невстановленим особам за грошову винагороду, отримані кошти витрачав на власні потреби, таким чином здійснивши розтрату майна ТОВ «ТРАНС- ЛОГІСТИК» на загальну суму 82 349 грн. 83 коп. Так, використовуючи паливну смарт-картку № 00313582, ОСОБА_4 незаконно отримав: 20.07.2009 року в 00 годин 42 хвилини на АЗС, розташованій на 210 км ( + 800 м ) автодороги «Київ-Одеса» Полянецької сільради Уманського району Черкаської області 350 л. дизельного пального на суму 1 851 грн. 50 коп.; 02.08.2009 року о 02 годині 14 хвилин на АЗС по вул. Перемоги, 1-а в м. Іллічівськ Одеської області 500 л. дизельного пального на суму 2 645 грн.; 03.08.2009 року в 00 годин 13 хвилин на АЗС по вул. Шевченка, 8 в с. Бурлача Балка м. Іллічівськ Одеської області 200 л. дизельного пального на суму 1 058 грн.; 03.08.2009 року о 18 годині 52 хвилини на АЗС по вул. Тінистій, 1-а в с. Усатово Біляївського району Одеської області 350 л. дизельного пального на суму 1 851 грн. 50 коп.; 07.08.2009 року о 21 годині 07 хвилин на АЗС за тією ж адресою 450л. дизельного пального загальною вартістю 2 493 грн.; 08.08.2009 року о 06 годині 29 хвилин на АЗС по вул. Перемоги, 1-а в м. Іллічівськ Одеської області 450 л. дизельного пального на суму 2 560 грн. 50 коп.; 08.08.2009 року о 18 годині 16 хвилин на тій же АЗС 70 л. дизельного пального на суму 398 грн. 30 коп.; 09.08.2009 року о 09 годині 18 хвилин на АЗС за тією ж адресою 250 л. дизельного пального на суму 1 422 грн. 50 коп. В подальшому, використовуючи паливну смарт-картку № 000383812, підсудний незаконно отримав: 15.08.2009 рокуо 04 годині 46 хвилин на АЗС по вул. Науковій, 69 в смт. Опитний Дніпропетровського району Дніпропетровської області 490 л. дизельного пального загальною вартістю 2 944 грн. 90 коп.;16.08.2009 року в 00 годин 37 хвилин на тій же АЗС 490 л. дизельного пального на суму 2 944 грн. 90 коп. о 14 годині 06 хвилин на АЗС по Криворізькому шосе. 29 у м. Дніпропетровську 9 л. дизельного пального на суму 54 грн. 09 коп.; 17.08.2009 року о 02 годині 12 хвилин на АЗС по вул. Науковій, 69 в смт. Опитний Дніпропетровського району Дніпропетровської області 350 л. дизельного пального на суму 2 103 грн. 50 коп.; 17.08.2009 року о 09 годині 02 хвилини на АЗС по вул. Новій, 60 в смт. Ювілейний м. Дніпропетровську 149 л. дизельного пального вартістю 895 грн. 49 коп.; 18.08.2009 року в 00 годин 03 хвилини на АЗС по вул. Науковій, 69 в смт. Опитний Дніпропетровського району Дніпропетровської області 490 л. дизельного пального на суму 2 993 грн. 90 коп.; 19.08.2009 року о 01 годині 07 хвилин на АЗС по Криворізькому шосе, 29 у м. Дніпропетровську 50 л. дизельного пального на суму 305 грн. 50 коп.; 19.08.2009 року о 01 годині 18 хвилин на АЗС по вул. Науковій, 69 в смт. Опитний Дніпропетровського району Дніпропетровської області 440 л. дизельного пального на суму 2 688 грн. 40 коп.; 20.08.2009 року о 01 годині 32 хвилини на АЗС за тією ж адресою 360 л. дизельного пального вартістю 2 199 грн. 60 коп.; 20.08.2009 року о 13 годині 38 хвилин на АЗС по вул. Новій, 61 в смт. Ювілейний м. Дніпропетровську 130 л. дизельного пального на суму 794 грн. 30 коп.; 21.08.2009 року о 09 годині 29 хвилин на АЗС, розташованій по вул. Т інистій, 1-а в с. Усатово Біляївського району Одеської області 490 л. дизельного пального на суму 2 993 грн. 90 коп.; 22.08.2009 року о 18 годині 29 хвилин на АЗС по вул. Перемоги, 1-а вм. Іллічівськ Одеської області 200 л. дизельного пального на суму 1 222 грн.; 22.08.2009 року о 20 годині 15 хвилин на АЗС по вул. Середньофонтанській, 26-а в м. Одесі 290 л. дизельного пального на суму 1 771 грн. 90 коп.; 23.08.2009 року о 13 годині 16 хвилин на АЗС по вул. Тінистій, 1-а в с. Усатово Біляївського району Одеської області 490 л. дизельного пального на суму 2 993 грн. 90 коп.; 30.08.2009 року о 08 годині 49 хвилин на АЗС по проспекту Леніна. 147 в м. Маріуполь Донецької області 138 л. дизельного пального на суму 862 грн. 50 коп.;30.08.2009 року об 11 годині 43 хвилини на тій же АЗС 341 л. дизельного пального на суму 2 131 грн. 25 коп.; 31.08.2009 року о 06 годині 38 хвилин на АЗС за вищевказаною адресою 300 л, дизельного пального на суму 1 875 грн.; 01.09.2009 року о 06 годині 41 хвилині на тій же АЗС 50 л. дизельного пального вартістю 312 грн. 50 коп ; 01.09.2009 року об 11 годині 19 хвилин на АЗС по Володарському шосе, 53 в м. Маріуполь Донецької області 400 л. дизельного пального на суму 2 480 грн.; 02.09.2009 року о 01 годині 32 хвилини на АЗС за тією ж адресою 470 л, дизельного пального на суму 27914 грн.: 03.09.2009 року о 06 годині 27 хвилин на АЗС по проспекту Леніна, 147 в м. Маріуполь Донської області 300 л. дизельного пального на суму 1 875 грн.; 11.09.2009 року в 00 годин 18 хвилин на АЗС по проспекту Броварському, 16 в м. Бровари 200 л. дизельного пального вартістю і 262 грн.; 15.09.2009 року о 09 годині 01 хвилині за тією ж адресою 450 л. дизельного пального на суму 2 839 грн. 50 коп.; 17.09.2009 о 21 годині 25 хвилин на АЗС по проспекту Леніна, 147 в м. Маріуполь Донецької області .дизельного пального на суму 2 318 грн.; 18.09.2009 року в 00 годин 29 хвилин на АЗС по Володарському шосе, 53 в м. Маріуполь Донецької області 250 л. дизельного пального на суму . 19.09.2009 року о 08 годині 06 хвилин на тій же АЗС 245 л. дизельного пального 1 470 л.: 19.09.2009 року о 15 годині 55 хвилин на АЗС за тією ж адресою 250 л. дизельного пального ціною 1 500 грн.; 21.09.2009 року о 15 годині 44 хвилини на тій же АЗС дизельного пального на суму 2 400 грн.; 23.09.2009 року о 16 годині 46 хвилин на АЗС 200 л. дизельного пального на суму 1 210 грн.; 24.09.2009 року о 17 годині на АЗС за тією ж адресою 200 л. дизельного пального вартістю 1210 грн.; 24.09.2009 о 17 годині 31 хвилині на АЗС по проспекту Леніна, 147 в м. Маріуполь Донецької області дизельного пального на суму 1 769 грн.; 25.09.2009 року в 00 годин 27 хвилин на АЗС по Володарському шосе, 53 в м. Маріуполь Донецької області 250 л. дизельного пального на суму ; 25.09.2009 року о 19 годині 21 хвилині на тій же АЗС 245 л. дизельного пального на 470 грн.; 27.09.2009 року о 21 годині на АЗС по проспекту Леніна, 147 в м. Маріуполь Донецької області 340 л. дизельного пального на суму 2 074 грн.; 28.09.2009 року об 11 годині на АЗС по Володарському шосе, 53 в м. Маріуполь Донецької області 490 л.дизельного пального на суму 2 940 грн.; 03.10.2009 року о 10 годині 09 хвилин на АЗС по вул. Енгельса. 25-а в смт. Красне Миколаївської області 50 л. дизельного пального вартістю 295 грн.; 14,10.2009 року о 14 годині 34 хвилини на АЗС по Тираспольському шосе, 2 в смт. Хлебодарське Біляївського району Одеської області 100 л. дизельного пального на суму 591 грн.; 14,10.2009 року о 20 годині 55 хвилин на АЗС по вул. Перемоги, 1-а в м. Іллічівськ Одеської області 100 л. дизельного пального на суму 591 грн.; 15.10.2009 року о 20 годині 40 хвилин на АЗС за тією ж адресою 300 л. дизельного пального на суму 1 773 грн.

Після допиту підсудного, свідків, дослідження матеріалів справи, витребування значної кількості документів захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_2 - заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування з мотивів однобічності й неповноти нового слідства, що потребують проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій та не можуть бути усунені під час розгляду справи судом.

Вислухавши думки прокурора Кравчук Л.В., яка вважала недоцільним задоволення клопотання за наявності достатніх доказів вини ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину: підсудного, що просив повернути справу органу досудового слідства для об»єктивного з»ясування всіх обставин і пред»явлення йому конкретного мотивованого обвинувачення. обґрунтованого належними доказами, а не припущеннями; представника цивільного позивача ОСОБА_3, яка у вирішенні вказаного питання покладалась на розсуд суду приходить висновку, що кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 191 КК України підлягає скеруванню на додаткове розслідування з мотивів суттєвої неповноти досудового слідства, яка не може бути усунена в ході судового розгляду.

Відповідно до правил ст. 22 КПК України, суд, прокурор і слідчий зобов»язані вжити всіх заходів для повного, всебічного та об»єктивного дослідження обставин справи. Вказана вимога означає висунення і перевірку всіх можливих версій загального характеру стосовно події злочину, окремих версій щодо мотиву, мети й характеру вчинення злочину, однаково ретельне виявлення даних, що підтверджують та спростовують вину обвинуваченого, з»ясування всіх обставин, які підлягають доказуванню в кримінальній справі, їх аналіз в цілому відповідності з встановленими фактами, оцінку всіх допустимих і належних доказів у сукупності. Порушення вимоги закону про всебічне, повне і об»єктивне дослідження обставин справи є незаперечною підставою для зміни або скасування судових рішень. Із ст. 64 КПК України вбачається, що при розгляді кримінальної справи підлягають доказуванню подія злочину, винність обвинуваченого у його вчиненні та мотиви злочину, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом»якшують та обтяжують покарання, характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Вказані вимоги закону при розслідуванні кримінальної справи не виконані, обставини, що мають істотне значення для правильного її вирішення, не стали предметом дослідження, а відтак достатні, узгоджені між собою, логічно обґрунтовані та переконливі докази для пред»явлення ОСОБА_4 конкретного обвинувачення не зібрані, що потягло прийняття СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області помилкового рішення, вимагає повернення справи на додаткове розслідування з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону за умов неможливості усунення неповноти досудового слідства судом.

Так, допитаний судом підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах визнав частково. Пояснив, що з 12.02.2009 року працював водієм у ТОВ «Транс-Логістик», з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, закріплений автомобіль НОМЕР_1 з причепом і видана паливна картка компанії «Лукойл», яка 12.08.2009 року в м. Іллічівську начальником колони ОСОБА_7 була замінена на іншу. Принцип роботи полягав у тому, що водії колоною із 10 контейнеровозів виїжджали з м. Бровари в м. Іллічівськ, знаходились на стоянці біля Одеського морського порту, очікуючи вказівку на завантаження, потім розвозили товар по Україні та країнах СНД, він особисто їздив в Придністров»я і Молдову. При виїзді з гаража кожний водій отримував лист відрядження, частково заповнений бухгалтером чи диспетчером подорожній лист і маршрутний лист, де протягом поїздки фіксував маршрут руху, відстань між кінцевими пунктами, кілометраж, тоннаж вантажу та фактичні витрати палива, дата і номери у вказаних документах співпадали. Оскільки термін дії подорожнього листа по Україні становить 30 днів, а по країнах СНД - 45 днів, по закінченню вказаного строку, в разі неможливості прибуття в м. Бровари, начальник колони ОСОБА_7 видавав їм чисті подорожні листи, в яких особисто заповнював реквізити. До маршрутних листів долучалися термінальні чеки з АЗС, які підтверджували кількість витраченого пального, всі документи, в тому числі завізовані начальником колони і генеральним директором підприємства службові записки про додаткові витрати з долученими квитанціями, він особисто по закінченню відрядження здавав до бухгалтерії, де за даними GPS - навігатора відразу перевірялись маршрут руху та пробіг автомобіля, після чого виплачувалась зарплата. До вересня 2009 року подобові кошти за відрядження по Україні водіям не нараховувались, при виїзді з м. Бровари видавався мінімум грошей, якого не вистачало на забезпечення життєдіяльності. За період роботи він мав змогу звітувати на підприємстві, а відтак отримувати суттєву суму коштів, лише 22.05.2009 року, 16.06.2009 року і 07.09.2009 року , 06.03.2009 року службовим автомобілем потрапив у ДТП та з того часу по 24.04.2009 року не працював, з усіх перелічених причин перебував у вкрай скрутному матеріальному становищі та змушений був позичати гроші. Разом з тим розтрати дизпалива в розмірах, зазначених у матеріалах кримінальної справи, він не здійснював, дійсно у період з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року вісім разів «обналічував» паливні картки, використовуючи пальне не для заправки службового автомобіля, а для продажу операторам АЗС за ціною, в середньому на 1 грн. 50 коп. нижчою офіційно встановленої, отримані кошти витрачав на власні потреби. При цьому він чотири рази частину пального заливав у бак, а за частину отримував гроші від працівника автозаправочної станції, що проводив розрахункову операцію, отримані чеки долучав до маршрутних листів, ці випадки мали місце 20.07.2009 року в м. Умані - із знятих 350 л. дизпалива йому було сплачено за 50 л.; 07.08.2009 року в с. Усатово Одеської області - із знятих 450 л. дизпалива отримав кошти за 150 л.; 21.08.2009 року в тому ж населеному пункті - із знятих 490 л. дизпалива грошима отримав за 240л.; 23.08.2009 року на тій же АЗС до повного баку заправив 160 л,. вартість 330 л. дизпалива забрав коштами, загалом таким чином здійснив розтрату 770 л. пального, за яке з ПзІІ «Лукойл-Україна» розрахувалось ТОВ «Транс-Логістик». Також чотири рази, використовуючи смарт картки, він повністю збував дизпаливо операторам АЗС отримані чеки на 1 000 л. пального зберігав у транспортному засобі, звідки вони зникли на початку листопада 2009 року. Скоєння злочину мало місце 09.08.2009 року в м, Іллічівську, коли він перед поїздкою в Молдову здійснив розтрату 250 л. дизпалива; 22.08.2009 року, коли на тій же АЗС «обналічив» 200 л. дизпалива; 15.09,2009 року, коли в м. Києві продав оператору АЗС 450 л. дизпалива, та 14.10.2009 року в смт. Хлібодарське Одеської області, коли здійснив розтрату 100 л. дизпалива. По інших епізодах на АЗС не був, до розтрати пального жодноговідношення не має, якщо дійсно такі факти мали місце, що повинно бути перевірено шляхом дослідження первинних бухгалтерських документів, може пояснити їх лише використанням іншою особою дублікатів паливних карток. Дійсно в період з 16.06.2009 року по 23.08.2009 року він із-за систематичних витрат і відсутності коштів позичив у знайомого чоловіка в м. Одесі 10 000 грн., останній висунув вимогу щодо повернення 15 000 грн., погрожував, тому інший знайомий ОСОБА_8 приблизно 27-29 вересня 2009 року надіслав йому в м. Маріуполь в Ощадбанк до запитання переказ у сумі 15 000 грн., борг з відсотками повернув 03.10.2009 року по приїзду в м. Одесу. Коли 03.11.2009 року дізнався від заступника начальника колони ОСОБА_9 про перевитрату пального, виявив зникнення з автомобіля чеків по зазначених вище чотирьох епізодах використання паливної картки не за призначенням. В ході досудового слідства повідомляв слідчому Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_10 ті ж обставини, що й суду, однак слідчий запевняв, що він нічого не зможе довести, пропонував визнавати вину і щиро каятись для зменшення міри призначеного судом покарання, складав протоколи допитів з надуманими обставинами, які він підписував. Генеральному директору ТОВ «Транс-Логістик» ОСОБА_11 і начальнику служби безпеки ОСОБА_12 нічого з приводу розтрати не пояснював, пояснювальну записку, копія якої долучена до матеріалів кримінальної справи, склав під тиском останнього та під його диктовку. В подальшому під час судового розгляду ОСОБА_4 суттєво змінив покази, наполягав, що з його боку не мало місця жодного факту розтрати дизельного пального, відмовившись пояснити причину тривалого введення в обману суду. Оскільки при використанні смарт карти реєстратором розрахункових операцій завжди вибивалось два примірники термінальних чеків, один із яких він підписував у передбаченій графі та повертав оператору АЗС , іншим звітував на підприємстві щодо витрати пального, також видавався фіскальний чек, потреби з зберіганні якого не було внаслідок відсутності необхідної інформації, наполягав на дослідженні оригіналів термінальних чеків по всіх інкримінованих йому епізодах продовжуваного злочину для з»ясування належності підпису отримувача товару.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що з 06.01.2009 року працює водієм ТОВ «Транс- Логістик», пізніше в їх колоні на такій же посаді працював ОСОБА_4, характер роботи полягав в отриманні вантажу в Одеському морському порту в м. Іллічівську і доставці його на закріплених за кожним водієм контейнеровозах по Україні та країнах СНД. З усіма водіями були укладені договори про повну матеріальну відповідальність, останні користувались смарт картами ПзІІ «Лукойл», на які нараховувалось 500 л. дизельного палива на добу, чеки про витрати пального зберігали при собі та по поверненню з відрядження в гараж у м. Бровари разом з маршрутним і подорожнім листами здавали диспетчеру, звітуючи перед ним. Оскільки водій протягом поїздки особисто заповнював маршрутні листи, фіксуючи пункти пересування, кілометраж і кількість витраченого пального, диспетчер перевіряв відповідність долучених чеків показникам маршрутного листа, на підставі отриманих даних формував подорожній лист, достовірність якого вказані особи підтверджували своїми підписами, до нього долучались товарно-транспортні накладні та ордери на підтвердження ваги вантажу та контейнеру, що впливає на норму витрат пального. Якщо водієм втрачався чек, але об»єктивно витрати пального підтверджувалися відповідним пробігом автомобіля, диспетчер приймав звіт за даними маршрутного листа і проблем з цього приводу ніколи не виникало. Зарплата нараховувалась водіям на картку 6 числа кожного місяця, після здачі в бухгалтерію підприємства листа відрядження та завізованої начальником колони службової записки видавались кошти за відрядження та компенсувались всі понесені додатково витрати, в разі відсутності засобів до існування про це повідомлялось в телефонному режимі в ТОВ «Транс-Логістик» та в період до трьох діб гроші надходили водію на картку. Він неодноразово перебував з ОСОБА_4 у відрядженнях, останній ніколи не скаржився на недостатність коштів для забезпечення життєдіяльності та необхідність позичати їх в борг, розповідав, що частину заробітної плати надсилав сину, вів звичайний спосіб життя, який не давав підстав вважати, що підсудний розпоряджається значними сумами грошей, в його присутності ніколи не продавав дизпаливо іншим водіям та не «обналічував» його через операторів АЗС. Під час перебування в м. Іллічівську, ОСОБА_4 почав зловживати алкогольними напоями, що по приїзду в м. Маріуполь набуло систематичного характеру, протягом 1,5 місяця простою водій постійно був п»яний, біля службового транспортного засобу майже не знаходився, пересувався на таксі, спілкувався з жінкою сумнівної поведінки, яка ночувала з ним в автомобілі та здійснила крадіжку двох мобільних телефонів і документів, з цього приводу звертався до відділу міліції з відповідною заявою, відразу придбав собі новий засіб зв»язку. На його прохання щодо зміни способу життя підсудний не реагував, на запитання стосовно джерела прибутку, який давав змогу щоденно купувати спиртні напої, пояснював, що кошти йому надсилає начальник колони. У вересні 2009 року він з ОСОБА_4 за згодою керівництва лишили автомобілі на платній стоянці в м. Маріуполі та поїздом приїхали в м. Київ, приблизно через тиждень автобусом повернулися назад, смарт карти утримували при собі, технічно можливо використати таку картку без заправки пального в бак на АЗС будь-якого населеного пункту.

Із показів свідка ОСОБА_7 - начальника 2 колони ТОВ «Транс-Логістик» - убачається, що з весни до листопада 2009 року водієм в його колоні працював ОСОБА_4, який рекомендував себе відповідальною, досвідченою особою, претензій до останнього не виникало. Специфіка роботи полягала в доставці завантажених в Одеському морському порту контейнерів по Україні та ближньому зарубіжжю. Перед поїздкою із м. Бровари в м. Іллічівськ кожному водію видавались лист відрядження, подорожній лист з фіксуванням останнього показника спідометру, залишку пального в баку й дати виїзду, та маршрутний лист, в якому вони самостійно зазначати пункти прибуття, кілометраж, тоннаж, поточні втирати дизпалива. Після відрядження водій звітував перед заступником начальника колони про фактично витрачене пальне шляхом надання маршрутного листа і чеків на заправку автомобіля, відповідність даних у них перевірялась, на підставі чого оформлявся подорожній лист, який підписувався обома вказаними особами. В подальшому водій отримував у бухгалтерії заробітну плату, кошти за відрядження і компенсацію за додатково понесені неофіційні витрати, які виникали при перетині кордону, отриманні та здаванні контейнерів у порту та ін. Йому відомо, що в серпні 2009 року, під час простою в м. Маріуполі, відбулось проникнення до автомобіля ОСОБА_4, останній в той період зловживав спиртними напоями, пізніше вони з ОСОБА_13 поїздом приїжджали в м. Київ на нетривалий відпочинок. ОСОБА_4 за матеріальними можливостями не відрізнявся від інших водіїв колони, ніколи не звертався до нього зі скаргами на перевитрати автомобілем базових норм дизпалива та повідомленнями щодо придбання його в інших водіїв за власні кошти, не доповідав про зникнення чеків, понесені підсудним додаткові витрати ним підтверджувались шляхом візування службових писок і в подальшому повністю компенсувались бухгалтерією ТОВ «Транс-Логістик», робота належним чином оплачувалась і підстав для виникнення боргів не було. Він постійно перебував м. Одесі, технічно не мав можливості контролювати витрати пального водіями, на початку листопада 2009 року від заступника головного бухгалтера ОСОБА_14 дізнався про перевитрату дизпалива підсудним, звернувся до нього за роз»ясненнями, той зізнався у своїх протиправних діях, які виправдовував необхідністю повернення боргу, дійсно раніше повідомляв про те, що йому потрібні 10 000 грн. Після виявлення розтрати він разом з ОСОБА_15 повернувся з м. Іллічівська в м. Бровари для з»ясування обставин, всі документи водій мав при собі. За період роботи підсудний користувався двома смарт картками ПзП «Лукойл- Україна», одна з яких видавалась на підприємстві в м. Бровари, інша - в м. Іллічівську, дублікатів паливних карток не було.

Згідно показів свідка ОСОБА_16, він з 04.08.2009 року працює начальником колони № 1 ТОВ «Транс-Логістик», постійно перебуває на базі в м. Бровари, приймав участь в інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в листопаді 2009 року, під час якої шляхом взаємозвірки даних підприємства і ПзП «Лукойл-Україна» була виявлена перевитрата понад 13 тонн пального водієм ОСОБА_4 По прибуттю з м. Іллічівська з начальником колони № 2 ОСОБА_7 підсудний пояснював розтрату наявністю фінансових проблем, також повідомляв про зникнення з автомобіля чеків на значну суму, однак при відповідності вказаного в маршрутних листах кілометражу пробігу автомобіля фактичним витратам дизпалива за передбаченими нормами пальне списувалось без підтвердження чеками. Разом із тим всі фактичні дані, як то показники спідометра закріпленого за ОСОБА_4 автомобіля власноручно складені водієм маршрутні листи та інші документи не давали жодних підстав вважати, що витрати дизельного пального підсудним відбувались за призначенням. При поверненні автомобіля з відрядження в гараж механік фіксує це в подорожньому листі, після чого водій надає подорожній і маршрутний листи, чеки з АЗС, документи про вагу вантажу заступнику начальника колони, що виконує функції диспетчера, як звіт по фактично затраченому паливу. Інші понесені витрати компенсуються бухгалтерією підприємства в разі надання службової записки, завізованої начальником колони, та сплачуються водію разом з коштами за відрядження. Виявити нестачу пального в інший спосіб, ніж під час квартальних взаємозвірок ТОВ «Транс-Логістик» з ПзП «Лукойл-Україна», немає можливості. Смарт карти на підприємство надходять в одному примірнику, їх дублікатів не існує, пін-коди повідомляються тільки водіям - отримувачам карток, списки пін-кодів також зберігаються в бухгалтерії та у начальника колони.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що з 01.09.2009 року працював заступником генерального директора ТОВ «Транс-Логістик», 06.10.2009 року була виявлена перевитрата | водієм ОСОБА_4 340 л. дизельного пального, про що він доповів генеральному директору, останній з цього приводу жодних дій не вчиняв. Приступивши в третій декаді жовтня 2009 року до виконання обов»язків генерального директора ТОВ «Транс-Логістик», він надав усну вказівку підлеглим провести ретельну перевірку матеріальних цінностей, після чого від заступника начальника колони ОСОБА_18 дізнався про значну невідповідність кількості використаного ОСОБА_4 пального реальному пробігу закріпленого за ним автомобіля, що була виявлена за даними роздруківок з інформацією про придбання водіями дизельного палива, які щоденно поступали з АЗС, та узагальненої інформації з цього приводу, що надсилалась у кінці кожного місяця. Оскільки виявлені обставини вимагала термінового з»ясування, він 31.10.2009 року видав наказ про проведення інвентаризації матеріальних цінностей, яка незважаючи на вихідні дні, тривала протягом 31.10.2009 року - 01.11.2009 року, ОСОБА_4 про це в письмовій формі не повідомлявся. За результатами ревізії підтвердилась розтрата підсудним дизельного пального у великих розмірах, після чого його трудова діяльність була припинена. Прибувши в м. Бровари, ОСОБА_4 повідомив їм з начальником служби безпеки ОСОБА_12, що заборгував комусь велику суму грошей, боявся реалізації погроз з боку кредиторів, для отримання коштів домовлявся з операторами АЗС, які знімали пальне з виданої йому смарт карти, оплачуючи його за ціною, нижчою номінальної вартості. Підсудний міг би реалізовувати дизпаливо іншим водіям, надаючи оператору АЗС свою картку, а від водія заправленого автомобіля отримуючи гроші, але самостійно, без будь-якого тиску, озвучив саме перший спосіб скоєння злочину. Не може пояснити, чому не співпадають номери на подорожніх і маршрутних листах ОСОБА_4 за один і той же період, за цю ділянку роботи відповідала ОСОБА_19, яку звільнено з ТОВ «Транс-Логістик» 12.11.2009 року.

Із показів свідка ОСОБА_9 убачається, що з березня по листопад 2009 року вона працювала в ТОВ «Транс-Логістик» на посаді заступника начальника колони, до її функціональних обов»язків входила видача водіям подорожніх листів та прийняття від них звітів по закінченню відряджень. Під час поїздок водії фіксували маршрути руху, пробіг автомобіля та кількість використаного пального в маршрутних листах, долучали до них чеки, сукупні дані в яких повинні були відповідати загальним витратам дизпалива за період відрядження, на підставі цих даних нею заповнювались подорожні листи, до яких водій жодних записів не вносив, всі документи один раз у квартал вона здавала до бухгалтерії. Інформація про витрати водіями дизпалива понад кількість, указану в маршрутних листах, не могла бути їй відома, які посадові особи на підприємстві здійснювали контроль за реальними витратами водіями пального, коли та в який спосіб відбувались взаємні звірки з ПзП «Лукойл-Україна» вона не знає. Факту розтрати дизельного пального водієм ОСОБА_4 вона не виявляла, до генерального директора ТОВ «Транс-Логістик» ОСОБА_11 з цього приводу не зверталась, причини призначення ревізії не знає, службової записки не складала, однак свій підпис на ній визнає. В ході проведення ревізії шляхом перевірки подорожніх листів ОСОБА_4, всіх наданих ним чеків і даних ПзП «Лукойл-Україна» вони з головним бухгалтером ОСОБА_20 з»ясували, що з боку водія мала місце значна перевитрата пального. В маршрутному листі водій зо6ов»язаний ставити номер подорожнього листа, відтак номери на вказаних документах повинні співпадати, але вона при звітуванні працівників уваги на це не звертала, не може пояснити чому номери на подорожніх і маршрутних листах ОСОБА_4, які за датами відповідають одному відрядженню, абсолютно різні. Відповідаючи за належне оформлення подорожніх листів, всі дані повинна була фіксувати в спеціальному журналі, але такий документ, наскільки пригадує, вона не вела. Паливні картки водіям видавались згідно актів прийому-передачі, передача смарт карт одним водієм іншому виключалась, в разі втрати картка анулювалась, а не відновлювалась шляхом видачі дублікату.

Представник цивільного позивача ОСОБА_12. обґрунтовуючи заявлений по справі цивільний позов, пояснив, що після виявлення на початку листопада 2009 року розтрати дизельного пального з боку водія ТОВ «Транс-Логістик» ОСОБА_4 останній був відкликаний з відрядження, прибув на підприємство з начальником колони ОСОБА_7, де йому, як начальнику служби безпеки, і генеральному директору ОСОБА_11 зізнався, що протягом декількох місяців «обналічував» паливні картки ПзП «Лукойл-Україна», не заправляючи дизпаливом службовий автомобіль, а отримуючи від операторів АЗС за нього гроші. Причиною протиправних дій підсудний назвав наявність боргів, які вимагали терміновою повернення, говорив: «Я знав, що це так просто не минеться і колись «вистрелить», уважно ознайомився з роздруківкою кількості понаднормативно витраченого ним пального і сумою розтрати та повністю їх визнав, розкаювався запевняв, що докладе зусиль для відшкодування збитків підприємству в найкоротший термін, власноручно й без будь-якого примусу склав пояснювальну записку з цього приводу

Свідок ОСОБА_10 дав у судовому засіданні покази про те, що під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за фактом розтрати ввіреного особі майна останній повністю визнавав свою вину, послідовно розповідав про обставини скоєння ним злочину, категорично стверджував, що, будучи матеріально-відповідальною особою, використовував паливні смарт карти як для заправки автомобіля, так і для понаднормативного зняття дизельного палива та його подальшої реалізації стороннім особам, оскільки на той час зловживав алкогольними напоями, не мав коштів на вирішення поточних питань. Надані підозрюваним та обвинуваченим без будь-якого тиску покази він фіксував, сформовані протоколи в надрукованому вигляді передавав ОСОБА_4, пропонуючи внести свої заперечення, з усіма документами той ознайомлювався дуже уважно, свої процесуальні права знав, жодного разу не зазначав, що повідомлені ним обставини не відповідають дійсності. Вважав, що зібраних ним у ході досудового слідства доказів вини достатньо для направлення справи до суду і притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Згідно матеріалів кримінальної справи, обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні тяжкого злочину, а саме в розтраті належних ТОВ « Транс Логістик» 13 787 л. дизпалива на загальну суму 82 349 грн. 83 грн. коп., ґрунтується на матеріалах про перебування підсудного в трудових відносинах, службовій записці заступника начальника колони ОСОБА_9, даних подорожніх листів, чеків, ще підтверджують придбання пального за період з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року, наказу № 4-Р від 31.10.2009 року про проведення інвентаризації, інвентаризаційного опису № 1/10 від 01.11.2009 року, акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Транс-Логістік» та ПзП «Лукойл-Україна» від 01.11.2009 року. Вказані документи повинні бути взаємоузгодженими, в сукупності підтверджувати або спростовувати певні обставини.

Разом з тим, згідно заповнених власноручно ОСОБА_4 маршрутних листів, достовірність яких ТОВ «Транс-Логістик» не оспорюється, листи за період з 16.06.2009 року по 30.06.2009 року та з 04.07.2009 року по 20.07.2009 року відносяться до подорожнього листа № 350770; лист з 23.08.2009 року по 06.10.2009 року до подорожнього листа № 350827; лист 06.10.2009 року по 07.10.2009 року до подорожнього листа № 350835; лист з 07.10.2009 року по 14.10.2009 року до подорожнього листа № 206027 (т.2 а.с. 20-27). Однак подорожні листи з зазначеними номерами в матеріалах справи відсутні, натомість ТОВ «Транс-Логістік» надано подорожні листи за досліджуваний судом період, які за номерами не відповідають маршрутним листам і не узгоджуються з встановленим на підприємстві порядком їх нумерації (т.1 а.с. 8-9, 1-12, 14, 16, 18; т. 2 а.с. 28-32). На вимогу суду надати книгу реєстрації подорожніх листів та інші необхідні для з»ясування обставин документи представники цивільного позивача представили Наказ № 26-р від 28.12.2009 року «Про призначення комісії з невиробничих витрат» та Акт від 30.12.2009 року, відповідно до яких, внаслідок затоплення офісного приміщення, пошкоджено значну кількість документів транспортного відділу, в тому числі подорожній лист ОСОБА_4, посвідчення про його відрядження, журнали реєстрації посвідчень про відрядження, наказів про відрядження, подорожніх листів за період з 22.08.2008 року по 25.12.2009 року. Відсутність вищевказаних первинних документів унеможливлює усунення судом суперечностей у доказах..

Складання службової записки свідок ОСОБА_9 заперечує, наказ про проведення інвентаризації, інвентаризаційний опис, акт звірки з ПзП «Лукойл-Україна» датовані 31.10.2009 року - 01.11.2009 року, якими були субота та неділя, при цьому суду не було надано документального підтвердження правомірності роботи працівників ТОВ «Транс-Логістик» у вихідні дні, зокрема відповідного наказу.

Із показів представників цивільного позивача убачається, що правоохоронним органам надано всі чеки, здані ОСОБА_4 під час роботи на підприємстві у період з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року заступник начальника колони ТОВ «Транс-Логістік» ОСОБА_21 показала, що кількість пального у зданих ОСОБА_4 чеках відповідала його кількості в маршрутних, а відтак і подорожніх листах. Загальний обсяг отриманого ОСОБА_4 на АЗС «Лукойл-Україна» пального, згідно інформації ПзП «Лукойл-Україна», становить 17009 л. (т.2 а.с. 41 -72), відповідно до постанова про зміну обвинувачення від 03.02.2011 року, підсудним розтрачене 13 787 л. дизпалива, різниця між показниками складає 3222 л., саме на таку кількість дизпалива маються чеки в матеріалах справи. При цьому, згідно наявних у справі подорожніх листів, ОСОБА_4 на АЗС «Лукойл» заправлено 4622 л., що не оспорюється ТОВ «Транс- Логістик», розбіжність у 1400 л. пального є суттєвою та вимагає з»ясування.

Відповідно до ст. 65 КПК. України, доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких орган дізнання, слідчий або суд встановлюють наявність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння,- та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 135-3 Кодексу законів України про працю, розмір заподіяної підприємству шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку, однак в ході досудового слідства не вилучено та не досліджено первинні бухгалтерські документи, які підтверджують 47 випадків понаднормативного зняття підсудним на АЗС України з паливних смарт-карток різної кількості палива на загальну суму 82 349 грн. 83 коп. ОСОБА_18 пп. 5.3.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334/94-ВР від 28.12.1994 року вбачається, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, формування об»єктів оподаткування здійснюється на основі записів у первинних облікових документах, дана норма права стосується підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

З метою отримання і дослідження первинних документів, що складались ПзП «Лукойл- Україна» в момент проведення кожної господарської операції, фіксували та підтверджували її, були підставою для формування актів вибірки, на підставі яких проводились взаємозвірки з ТОВ «Транс-Логістик», суд неодноразово звертався до даного підприємства з відповідними листами. Натомість на запити суду ПзП «Лукойл-Україна» надало суперечливі офіційні відповіді, згідне однієї з яких залучені до матеріалів справи акти вибірки і є первинними документами, що підтверджують отримання товару ( лист № 8311 від 16.12.2010 року ), а відповідно до іншої - копії фіскальних касових і термінальних чеків на підприємстві не зберігаються ( лист № 159 від 13.01.2011 року). 12.05.2011 року судом винесено постанову в порядку ст. 315-1 КПК України, щодо проведення виїмки з автозаправочних станцій в різних областях України 47 пост-термінальних (фіскальних) чеків по операціях з отримання дизельного пального з використанням паливних смарт-карток № 00313582 і № 000383812, на виконанням якої, незважаючи на численні нагадування, в.о. начальника СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_22 14.07.2011 року, посилаючись на факсимільну копію листа ПзП «Лукойл Україна» № 5718 від 13.07.2011 року, повідомив, що надання термінальних чеків за переліченими в постанові суду операціями є неможливим, оскільки друкування додаткового примірника термінального чеку для нанесення особистого підпису особою, яка пред»являє картку, умовами договору між ПзП «Лукойл-Україна» та ТОВ «Транс-Логістік» від 21.08.2008 року не передбачено. Однак на наявності при проведенні розрахункової операції двох примірників термінального чеку і поверненні одного з них оператору АЗС після підписання водієм наполягає ОСОБА_4, будучи допитаним в ході досудового слідства 10.12.2009 року працівник ТОВ «Транс-Логістік» ОСОБА_13 також зазначав: «... Після заправлення автомобіля пальним я отримую від касира чек про проведену операцію, а на копії чеку я ставлю свій підпис про дійсність проведеної операції... » (т. 1 а.с. 44- 47).

Отримані відомості з приводу відсутності термінальний чеків суперечать чинному законодавству, унеможливлюють подальшу перевірку судом доказів, що містяться в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 191 ч. 4 КК України. Так, правовідносини стосовно здійснення розрахункових операції в готівковій та безготівковій формі, в т .ч. із застосуванням платіжних карток, регулюються, крім іншого, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року, Постановою Правління Нацбанку України «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» № 137 від 19.04.2005 року, Наказом ДПА України «Зміни та доповнення до Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок № 248 від 28.04.2004 року. Згідно вказаних нормативних актів, у разі застосування при проведенні розрахунків з використанням платіжної картки платіжного термінала, з»єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій, касовий чек, крім іншого, обов»язково повинен містити реквізити платіжної картки, підписи касира та держателя платіжної картки в окремих рядках. При проведенні розрахунків із застосуванням платіжних карток (з використанням РOS-термінала) підприємства зобов»язані проводи розрахункові операції через РРО та дотримуватися встановленого порядку оформлення розрахункових документів.

Первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, є підставою для бухгалтерського та податкового обліку таких операцій, тому підприємство повинно забезпечити їх належне зберігання протягом установлених строків. Згідно ст. 315 «Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із значенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України № 41 від 20.07.1998 року, первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій, мають зберігатися протягом трьох років, відповідальність за забезпечення їх збереження протягом установленого строку, але не менше трьох років, несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Вищевказані обставити дають переконливі підстави стверджувати, що вимога суду відносно проведення виїмки первинних фінансових документів, які підтверджують проведення 47 розрахункових операцій з використанням платіжної картки, СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області проігнорована.

Крім того, виходячи з матеріалів досудового слідства, ОСОБА_4 змінював покази стосовно способу скоєння злочину, спочатку зазначав, що домовлявся з оператором АЗС стосовно зняття зі смарт-карти більшої кількості пального, ніж заправляв в автомобіль, різницю оператор оплачував йому готівкою, такі обставини вказував у власноручно складеній 05.11.2009 року на ім»я генерального директора ТОВ «Транс-Логістик» пояснювальній записці, використовуючи поняття «обналічував», їх же підтвердили посадові особи підприємства керівник ОСОБА_17 і начальник служби безпеки ОСОБА_12 У подальшому обвинувачений повідомляв, що продавав паливо на АЗС водіям інших транспортних засобів,однак жодна із зазначених версій під час розслідування кримінальної справи не перевірялась, тобто має місце формальний підхід до проведення слідчих дій і оперативно-розшукових заходів. При цьому інкримінований ОСОБА_4М продовжуваний злочин, який полягає в розтраті ввіреною особі чужого майна, вважається закінченим з моменту витрати (передачі) майна. Загальне посилання органом досудового слідства по 47 досліджуваних випадках на подальшу після отримання дизельного пального реалізацію його невстановленим особам за грошову винагороду не має доказового підґрунтя, є некоректним та свідчить про неналежне з»ясування обставин у ході розслідування кримінальної справи, яке не може бути виправлено судом.

В ході розгляду кримінальної справи зроблено все можливе для усунення неповноти і неправильності досудового слідства, однак намагання одержати первинні бухгалтерські документи по операціях з отримання дизельного пального з використанням паливних смарт-карток не призвели до бажаного результату, оскільки ПзП «Лукойл-Україна» на запити суду реагувало формальними відписками суперечливого змісту, а СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області законні та обґрунтовані вимоги щодо проведення виїмок первинних документів проігнорувало. Виходячи з цього, залишилися невиявленими істотні обставини, що не дозволяє суду правильно вирішити кримінальну справу: з упевненістю реконструювати досліджувані події та з безсумнівністю дійти висновку про винність підсудною, однак вичерпано можливості усунення сумнівів під час судового слідства. Так, у кримінальній страві по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 191 ч. 4 КК України залишились нез»ясованими суттєві обставини, що належать до предмета доказування, та причини істотних суперечностей у доказах,на яких засноване обвинувачення, не перевірені версії, що його спростовують. Для чого необхідне провадження дій в такому обсязі, виконання якого неможливе з додержанням процесуальної форми судового розгляду.

Відповідно до ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства допускається лише тоді, коли ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні. Із ч. 3 ст, 62 Конституції України вбачається, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, та припущеннях. Відповідно до ч. і ст. 368 КПК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України, не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, з»ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Дізнання, досудове чи судове слідство в усякому разі визнається однобічним , неповним, коли не були витребувані й досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування суттєвих обставин, що належать до предмету доказування.

Враховуючи, що судом вичерпано можливість усунення суттєвої неповноти засобами судового слідства, нез»ясовані обставини можуть суттєво вплинути на обсяг відповідальності підсудного та кваліфікацію його дій, виконання вимог ст.ст. 22, 64 КПК України вимагає проведення значної кількості оперативно-розшукових заходів і слідчих дій, суд повертає кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 191 КК України на додаткове розслідування.

Під час досудового слідства необхідно витребувати первинні бухгалтерські документи, які обґрунтовують розмір матеріального збитку та сам факт здійснення розрахункових операцій ОСОБА_4, з»ясувати мотив злочину та встановити спосіб його скоєння, зібрати інші дані, якими всебічно, повно і об»єктивно. Підтверджувались би обставини справи, з урахуванням належних доказів дати правову оцінку діям ОСОБА_4, пред»явивши йому конкретне обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 26. 273, 281 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, направити Броварському міжрайонному прокурору на додаткове розслідування.

Обрану в ході досудового слідства ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом семи діб з дня її винесення через Броварський міськрайонний суд.

Суддя О.Ф. Кічинська