Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/251/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.1 (117 ч.1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у закритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0002414за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 10грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця,

громадянинаУкраїни, не працює, не одружений,

зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

проживає

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.07.2006 року Ленінським районного судом м.

Кіровоградаза ч.2 ст.187, ст.69 КК України до покаранняу виді

позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна. Звільнився 17.05.2010 року по відбуттю строку покарання;

засуджено за ч.2 ст.152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст.153 КК України виправданий.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі1173грн. 60 коп.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодуванняморальної шкоди 10000 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 08.08.2013 року з 01 год. 00 хв. до 02 год. 00 хв. в АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вживання алкогольних напоїв разом з потерпілою ОСОБА_7 знаходячись на віддаленій земельній ділянці за приміщенням магазину «Альф», діючи умисно з мотиву та метою задоволення статевої пристрасті шляхом статевих зносин з потерпілою, застосовуючи фізичне насильство повалив останню на землю та примусово утримуючи її на землі подолавши її опір проти її волі, вступив з нею в статеві зносини природнім шляхом.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду щодо обвинуваченого скасувати ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 КК України та призначити за ч.1 ст.152 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.1 ст.153 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.70 КК України, остаточно призначити 5 років позбавлення волі. Мотивуючи тим, що районний суд призначаючи покарання за ч.1 ст.152 КК України на достатньо врахував те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, заподіяну шкоду не відшкодував. Крім того, зазначає про безпідставність виправдання обвинуваченого за ч.1 ст.153 КК України, оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення підтверджується матеріалами провадження, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , висновками судово-медичних експертиз № 1381/1002 від 29.10.2013 року, протоколом огляду місця події, висновками експертів.

В апеляції та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Своє рішення обґрунтовує тим, що первинні показання, які обвинувачений давав органам досудового розслідування були надані ним під тиском, із застосуванням фізичного насильства, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №1016. Крім того, вказує, що 08.08.2013 року при його затриманні оперативною групою в смт. Компаніївка тілесних ушкоджень на його тілі не було. Також зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_7 на яких ґрунтується обвинувачення є неправдивими, необ`єктивними та непослідовними.

Також, районний суд призначаючи покарання не врахував, що на його утриманні знаходяться цивільна дружина ОСОБА_11 , донька ОСОБА_12 2013 року народження, мати ОСОБА_13 , племінники ОСОБА_14 2010 року народження та ОСОБА_15 2012 року народження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого просить апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення, оскільки суд першої інстанції дослідив всі докази кримінального провадження, допитав ОСОБА_6 , потерпілу, свідків, експертів, які проводили експертизи по матеріалам кримінального провадження та призначив покарання за ч.1 ст.152 КК України відповідно до вимог закону. Виправдовуючи ОСОБА_6 за ч.1 ст.153 КК України районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого складу згаданого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу і просив вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, в зв`язку з істотними порушеннями КПК, потерпілу ОСОБА_7 , яка просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в його інтересах, які просили вирок районного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Мотивувальна частина виправдувального вироку згідно ст.374 КПК України повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкладає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять підсумнів невинність виправданого.

Тобто мотивування вироку - це обґрунтування висновків і рішень суду з питань винуватості або невинуватості обвинуваченого, кваліфікації злочину, призначення міри покарання або звільнення від покарання винних, виправдання невинуватих. У цій частині суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку і воно повинно відповідати резолютивної частині.

Судом першої інстанціїці вимоги закону не виконані.

Так, зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності самої події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, яке інкримінувалося обвинуваченому. В той же час суд дійшов висновку і щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 153 КК України.

При цьому резолютивна частина вироку не відповідає вимогам ст.374 КПК України, зокрема судом взагалі не вказано підстав виправдання ОСОБА_6 за ч.1 ст.153 К України, передбачених законом.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні здійснював адвокат ОСОБА_9 .Однак, з матеріалів провадження вбачається, що позиція захисника щодо здійснення захисту ОСОБА_6 суттєво суперечила позиції самого обвинуваченого.

Так, протягом всього судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 вину свою у вчиненні інкримінованих правопорушень не визнавав, заперечував докази сторони обвинувачення. Така ж сама позиція обвинуваченого, та не згода з постановленим вироком суду висловлена ним і в апеляційній скарзі.

Разом з тим, захисник адвокат ОСОБА_9 подав суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій зазначив, що вирок суду є обґрунтованим, правильним і призначене обвинуваченому покарання є достатнім та виваженим.

Така позиція захисника, суперечить позиції обвинуваченого і, на думку колегії суддів, є грубим порушенням права обвинуваченого на захист.

Зважаючи на викладене, зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції при здійсненні судового провадження, колегія суддів відносить до істотних порушень, які свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, грубе порушення права обвинуваченого на захист, якіна думку колегії суддів є істотними, та не відповідають загальним засадам кримінального провадження (ст. ст. 9,20, 22, 21, 26 КПК України).

Отже, з огляду на вказані обставини, вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню, в зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначенням нового судового розгляду кримінального провадження і апеляції обвинуваченого та прокурора в цій частині є обґрунтованими.

При новому судовому розглядінеобхідноусунутивказанінедоліки, перевірити доводи апеляцій прокурора та обвинуваченого, зокрема і щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, та, в залежностівідвстановленого,постановитизаконне, обґрунтоване, мотивованерішення.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення про доведеність чи недоведеність обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Враховуючи особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду перебувавпід домашнім арештом, умови застосування якого ним не порушувалися, то на думку колегії суддів міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного судом першої інстанції при ухвалені вироку, слід змінити на домашній арешт терміном на 60 діб, з покладенням обов`язків:не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 цілодобово; прибувати до суду за першою вимогою; надати можливість працівникам органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, безперешкодно перевіряти його за місцем проживання.

Керуючисьст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегіясуддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на домашній арешт, строком на 60 діб.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 цілодобово; прибувати до суду за першою вимогою; надати можливість працівникам органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, безперешкодно перевіряти його за місцем проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з під-варти в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4