Справа № 1-205/11/1514
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2012 рокум. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сопільняк О. М.
при секретарі Журбі С.П.

за участю прокурора Шевчука В.В.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кодимі Одеської області кримінальну справу по звинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м.Котовськ, вул.Ломоносова, 21/4 Одеської області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, працездатної, непрацюючої, співмешкає, утриманців не має, раніше не судимої,

- в скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_2 28 липня 2011 року біля 18 год.30 хв. перебуваючи у стані алкогольного спяніння, що не позбавляло її можливості усвідомлювати свої дії та контролювати їх, на центральній вулиці в с.Круті Кодимського району Одеської області, тобто у громадському місці, проявляючи явну демонстративну зневагу до установлених та загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки і моралі, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю безпричинно з хуліганських мотивів вчинила сварку з потерпілим ОСОБА_1, в ході якої ображала його, висловлювалась на його адресу нецензурними, брутальними словами, погрожувала йому фізичною розправою. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії наздогнала потерпілого ОСОБА_1 в магазині «Гермес», розташованому неподалік, куди потерпілий зайшов з метою припинення її протиправних дій, де не припиняючи своїх хуліганських дій у присутності сторонніх осіб продавця та покупців магазину, ігноруючи їхні зауваженні щодо припинення протиправних дій, продовжила ображати потерпілого ОСОБА_3, погрожувати йому фізичною розправою, а після цього ударила його кулаком руки в обличчя, від чого той впав на підлогу, де підсудна продовжила наносити йому удари ногами по тулубу. Бажаючи припинити протиправні дії підсудної потерпілий ОСОБА_1 вийшов з магазину, маючи намір піти додому, проте підсудна, не відмовляючись від продовження своїх хуліганських дій, не маючи наміру їх припинити, наздогнала потерпілого ОСОБА_4 на вулиці, де у присутності сторонніх осіб продовжила його ображати, висловлюватись на його адресу нецензурними словами, після цього, в ході сварки штовхнула потерпілого у спину. Внаслідок побиття підсудна ОСОБА_2 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №43 від 22 вересня 2011 року спричинила потерпілому ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу нижнього віка лівого ока, синців правого колінного і ліктьового суглоба, які не потягнули короткострокового розладу здоров»я потерпілого.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 винною себе визнала повністю, у вчиненому злочині покаялась та підтвердила обставини вчиненого нею злочину. При цьому пояснила, що 28 липня 2011 року біля 18 год.30 хв. перебуваючи у стані алкогольного спяніння знаходилась в центрі с.Круті Кодимського району, де зустріла потерпілого ОСОБА_1, якого попросила допомогти донести додому її сумки з речами, однак потерпілий відмовився їй допомогти. Через це вона розлютилась та почала кричати на потерпілого, ображала його. В ході сварки потерпілий зайшов до магазину, вона зайшла слідом, де продовжила з ним сваритись. В ході сварки вдарила кулаком в обличчя потерпілого, від чого той впав на підлогу, а вона продовжила бити його ногами. Після цього потерпілий вийшов з магазину, вона його наздогнала і штовхнула руками у спину. Від поштовху потерпілий збіг вниз по дорозі, де вона його знову наздогнала та продовжила з ними сваритись. Після цього прийшов її батько та забрав її додому. Винною себе у вчиненому злочину, обставини побиття потерпілого та необхідність йому відшкодування витрат на лікування визнає у повному обсязі. Разом з цим, вважає безпідставними вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 28 липня 2011 року у вечірній час біля магазину в с.Круті Кодимського району зустрів ОСОБА_2, яка перебувала у стані алкогольного спяніння. Побачивши його підсудна відразу почала на нього сваритись, ображала нецензурними словами, образливо чіплялась. Не реагуючи на підсудну зайшов до магазину «Гермес», однак підсудна зайшла відразу за ним та в присутності покупців і продавця, що були в приміщенні магазину, продовжила ображати його нецензурними словами, а після цього вдарила кулаком в обличчя, від чого він впав на підлогу, де ОСОБА_2 продовжила бити його ногами по голові та тулубу. Після цього він вийшов з магазину для того, щоб піти додому і, таким чином, припинити протиправні дії підсудної, однак ОСОБА_2 наздогнала його на виході з магазину і штовхнула його руками у спину. Від поштовху він збіг вниз по дорозі і, не зупиняючись, направився додому, однак підсудна знову його наздогнала та продовжила з ними сваритись. Весь цей інцидент тривав біля 30-40 хв. і підсудна не припиняла своїх хуліганських дій не дивлячись ні на його прохання, ні на прохання сторонніх осіб припинити сварку. В результаті побиття йому були спричиненні легкі тілесні ушкодження, які спричинили фізичний біль, що у сукупності зі вчиненням відносно нього хуліганства у присутності сторонніх осіб - мешканців села Круті, спричинило йому моральну шкоду в сумі 15000 грн. Окрім цього, на лікування він витратив 500 грн., які просив стягнути з підсудної. Просив також стягнути з нею 400 грн. - вартість втраченого ним під час побиття золотого ланцюжка. Примиритись з потерпілої не бажає та просить призначити їй покарання у відповідності з законом.

Окрім визнавальних свідчень підсудної ОСОБА_2 її вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується:

- заявою потерпілого ОСОБА_5 про його побиття підсудною ОСОБА_2 (а.с.5);

- висновком судово-медичної експертизи №43 від 22 вересня 2011 року, згідно з яким потерпілому ОСОБА_1 спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу нижнього віка лівого ока, синців правого колінного і ліктьового суглоба, які не потягнули короткострокового розладу здоров»я потерпілого (а.с.85-87).

Таким чином, діючи відповідно до вимог ст.275 КПК України в межах предявленого обвинувачення, суд визнає доведеним вчинення підсудною ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України, а саме - хуліганство, тобто грубого, безпричинного, вчиненого з хуліганських мотивів порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та загальноприйнятих у ньому норм моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При цьому у відповідності з розясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»під «явною неповагою до суспільства»суд визнає нахабне, очевидне для сторонніх осіб зневажливе ставлення підсудної до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Під «особливою зухвалістю»суд нахабне поводження підсудної, її буйство, бешкетування, поєднані зі спричиненням потерпілому легких тілесних ушкоджень, які не потягнули короткострокового розладу його здоровя.

При визначенні виду та розміру покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує суспільну небезпечність вчиненого нею злочину, який посягає на суспільні відносини, що забезпечують нормальні умови побуту та проживання людей, дотримання правил поведінки в суспільному житті, вчинення злочину невеликої тяжкості, задовільні характеристики за місцем проживання підсудної, визнання нею своєї провини та її каяття у вчиненні злочину, що свідчить про критичну оцінку нею своїх злочинних дій та готовність нести кримінальну відповідальність.

Щире каяття підсудної суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає обставиною, яка помякшує її покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудної суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України визнає скоєння злочину в стані алкогольного спяніння.

В ході досудового слідства потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов (а.с.50).

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім»ї.

Відповідно до п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право предявити позов про її відшкодування у кримінальному процесі.

Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що внаслідок побиття йому був спричинений фізичний біль, тілесні ушкодження, внаслідок чого він змушений був лікуватись. Через неправомірні дії підсудної, вчиненні до того ж у присутності сторонніх осіб, йому спричинено моральні страждання та переживання, порушено звичний ритм його життя, у звязку з цим моральну шкоду він оцінює в 15000 грн.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок хуліганський дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_5 було завдано фізичного болю, були спричинені тілесній ушкодження, він змушений був звертатись по медичну допомогу, а також до правоохоронних органів, що є певною психотравмувальною подією, яка дещо порушила звичний ритм його життя. При цьому, ці негативні наслідки стали результатом дій саме підсудної ОСОБА_2 Разом з цим, з врахуванням даних про особу підсудної, її відношення до вчиненого діяння та його наслідків, поведінки після вчинення злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_5, характеру зусиль, необхідних для відновлення стану потерпілого, суд вважає заявлений ним розмір моральних збитків в сумі 15000 грн. завищеним і таким, що не у повній мірі відповідає встановленим в ході судового слідства обставинам вчиненого злочину, а тому з врахуванням вимог розумності і справедливості вважає необхідним зменшити розмір моральної шкоди до 1000 грн.

Окрім відшкодування завданої моральної шкоди потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з підсудної на свою користь 500 грн. витрат, понесених ним на лікування. Разом з цим підсудним не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про понесення ним зазначених витрат. Відтак, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Не підлягають задоволенню також вимоги потерпілого про відшкодування йому вартості втраченого під час його побиття золотого ланцюжка та хрестика, оскільки постановою слідчого від 23 вересня 2011 року матеріли за фактом зникнення належного потерпілому ланцюжка з хрестиком виділені в окреме провадження (а.с.93).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 296 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання строком на один рік, якщо вона на протязі вказаного строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обовязки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КПК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання.

До набрання вироком законної сили обраний відносно засудженої ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін, після чого скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 1000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, в задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд на протязі 15 діб з моменту його постановлення.

Суддя ОСОБА_6