Справа №1-302 2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 березня 2007 року Автозаводський
районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої - судді Сировєтнік Т.І.

при секретарі - Кириченко О.В.

з участю
прокурора - Ландар Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кременчука Полтавської області,
громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, не одружений, працює
за домовленістю, проживає АДРЕСА_1, судимий Автозаводським райсудом м. Кременчука
1.02.2005 року за ч.4 ст.191 КК України до 5
років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1
ст. 164 КК України,

Встановив:

Згідно рішення Автозаводського райсуду м. Кременчука №2-2277 від 30.06.2004
року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 100 грн.
щомісячно, починаючи з травня 2004 року на користь ОСОБА_3 до повноліття
доньки. Достовірно знаючи про винесене судом рішення, ОСОБА_1 злісно ухиляється
від сплати аліментів на утримання доньки: офіційно не працює, не повідомляє
ВДВС Автозаводського РУЮ про фактичне місце
роботи, на попередження державного виконавця не реагує, не являючись на виклики державного виконавця, матеріальної
допомоги на утримання доньки щомісячно не
надає. Станом на 1.11.2006 року заборгованість по аліментам складає 1876 грн.
56 коп. або 28 місяців 23 дні.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав
повністю, підтвердивши факт злісного ухилення від сплати аліментів на
неповнолітню дочку на користь потерпілої ОСОБА_3, оскільки не мав постійного
місця роботи, працюючи неофіційно, на виклики державного виконавця не
з'являвся, про зміну місця проживання та роботи не повідомляв, аліменти
щомісячно не сплачував, надаючи матеріальну
допомогу від випадку до випадку, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Крім повного визнання вина підсудного підтверджується дослідженими в
судовому засіданні доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_3,
яка підтвердила факт несплати аліментів
підсудним, неотримання з боку підсудного щомісячної матеріальної допомоги на
протязі всього часу стягування аліментів з підсудного - з травня 2004 року на неповнолітню
дочку.

Враховуючи покази підсудного, суд знаходить, що він правильно розуміє
обставини справи, і суд не має сумнівів в добровільності та
істинності його позиції, яка ним не

2

оспорюється. Тому суд дослідив докази на підставі ст.299 КК України в
скороченому порядку без виклику свідка та повного дослідження письмових
матеріалів справи

Наведені докази
є належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання підсудного
винним у вчиненні встановленого судом злочину.

Тому, умисні дії
ОСОБА_1, виражені в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду
аліментів, суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

Обговорюючи
питання про призначення підсудному покарання, суд враховує тяжкість скоєного
злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу підсудного, який працює,
посередньо характеризується за місцем проживання, пом'якшуючі та обтяжуючі
покарання підсудного обставини.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудному, суд вважає, повне визнання своєї вини, щире
каяття в скоєному.

Обставин, що обтяжують
покарання підсудного, суд не знаходить.

За висновком ЛКК підсудний в лікуванні від алкоголізму та наркоманії не
потребує.

На підставі вище
викладеного суд доходить до висновку про достатність виправлення та
перевиховання підсудного без ізоляції його від суспільства, застосувавши йому
покарання нижче нижчої міри покарання, передбаченої санкцією статті, за якою
підсудного визнано винним, вважаючи обставини фактично повного відшкодування
заборгованості по аліментам потерпілій, той факт, що на протязі виявленої
заборгованості, підсудний оказував матеріальну допомогу, думку потерпілої про
несуворе покарання підсудної, бажання виправитися, - обставинами, істотно
пом'якшуючими покарання підсудного, що дають можливість призначити покарання на
підставі ст.69 КК України та застосувати до підсудного покарання у вигляді
штрафу в прибуток держави.

Суд вважає, що
вирок Автозаводського райсуду м. Кременчука від 1.02.2005 року, яким підсудний
ОСОБА_1 засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
на підставі ст.72 КК України повинен виконуватися окремо від даного винесеного
вироку.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.164 КК України, призначивши покарання з
застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 810 грн в прибуток держави.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

Вирок
Автозаводського райсуду м. Кременчука від 1.02.2005 року відносно ОСОБА_1
виконувати окремо.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб
через Автозаводський райсуд м. Кременчука.