АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження №11/2090/2820/2012 Головуючий 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Справа № 2021/1229/2012 Доповідач Шевченко Ю.П.
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

судді - доповідача Шевченка Ю.П.,

суддів Струка І.Ф., Крамаренко Г.П.,

за участю прокурора Подобайла В.І.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому в м. Харкові кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 22 червня 2012 року, яким,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, не працює, раніше судимий :

-16.12.2009 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі;

- 06.09.2010 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільнений Балаклійским районним судом Харківської області за постановою від 18.08.2011р. умовно-достроково на не відбутий строк 07 місяців 10 днів.

Засуджений:

- за ч.1 ст.122 КК України на 1 рок позбавлення волі:

- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України до покарання за даним вироком приєднано частково не відбуте покарання, призначене вироком Красноградського районного суду Харківської області від 06.09.2010р. і остаточно призначено ОСОБА_1 покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_1 10.02.2012 року біля 01-ї години, перебуваючи в нетверезому стані, умисно, в будинку ОСОБА_2, розташованого на вулиці Горького , 25в с. Хрестище Красноградського району Харківської області, ударив її рукою по обличчю. Після цього ОСОБА_2 упала на диван і підсудний завдав їй правою ногою три удари по ребрах лівої частини тулуба. Цими діями він спричинив потерпілій ссадна на голові і шиї, закритий перелом 7-го ребра зліва. За ступенем тяжкості перелом ребра є тілесним ушкодженням середньої тяжкості за критерієм розладу здоровя, ссадна на голові і шиї є легкими тілесними ушкодженнями.

10.02.2012 року біля 01-ї години, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився в будинку ОСОБА_2, розташованого на вулиці Горького, 25 в с. Хрестище Красноградського району Харківської області. Після того як побив ОСОБА_2, підсудний діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, не звертаючи увагу на заперечення потерпілої, забрав телефон Samsung C-3050 з зарядним приладом, вартістю 479 грн, стартовим пактом мобільного звязку МТС, вартістю 10 грн. і мікрокартою памяті на 2Гб за ціною 55 грн. та залишив будинок. Всього діями підсудного, що полягали у відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_2 заподіяні збитки на 544 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить відмінити вирок Красноградського районного суду Харківської області від 22 червня 2012 року в частині визначення покарання за ст.186 ч.2 КК України, як такий, що не відповідає дійсності вчиненого діяння, постановити новий вирок, в якому перекваліфікувати його діяння у відповідності до скоєного. В обґрунтування своїх вимог, засуджений посилається на однобічність позиції суду щодо винесеного вироку. Суд першої інстанції необґрунтовано постановив вирок, не взяв до уваги ту обставини, що він брав у ОСОБА_2 телефон з її згоди для тимчасового користування. Суд не взяв до уваги стан потерпілої, яка знаходилась в стані похмільного синдрому, що обмежує її мислення при первинному допиті, не дослідив у повному обсязі докази зібрані по справі і не встановив усіх обставин справи. Кваліфікацію з епізоду спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень за ст.122 ч.1 КК України ОСОБА_1 не оспорює.

Вислухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав свою апеляцію, просив застосувати до нього положення ст.69 КК України, помякшити покаранні, та стверджував, що наміру на присвоєння телефону не мав, а взяв телефон для того, щоб до нього повернулась ОСОБА_2, думку прокурора про законність та обгрунтованність вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Потерпіла ОСОБА_2 звернулась до міліції з заявою в який повідомила що ОСОБА_1 10.02.2012р., біля 01 часу, за місцем її проживання спричинив їй тілесні ушкодження та викрав у неї мобільний телефон, що стало приводом для порушення кримінальної справи.

Допитана в ході досудового слідства потерпіла ОСОБА_2 підтвердила що ОСОБА_1 її побив після чого заволодів її мобільним телефоном, вона кричала, щоб він повернув телефон, але він не реагував, та пішов з її дома.

На очній ставці. та в ході відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_1В підтвердив, що забрав у ОСОБА_2 мобільний телефон без її дозволу.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_1 пояснював, що пішов до ОСОБА_2, коли йому мати повідомила, що остання нібито у нього забрала 300грн. ОСОБА_2 виганяла його з свого дому, тоді він її побив, демонстрував ніж, пригрожував вбивством, після чого забрав її мобільний телефон та пішов до себе до дому.

Допитаний як обвинувачений за ст.ст.122 ч.1, 186 ч.2 КК України ОСОБА_1 винуватим себе в грабежі визнав повністю, та показав, що після побиття ОСОБА_2 без її згоди забрав у неї телефон, який утримував до того часу, як цей телефон у нього вилучили співробітники міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 по епізоду грабежу не заперечував, що без дозволу ОСОБА_2 заволодів її телефоном, що також підтвердила і потерпіла.

В судовому засіданні ОСОБА_2 показала, що ОСОБА_1 вночі прийшов до неї до дому, вимагав повернути гроші, які вона не брала, побив її, проставляв до горла ніж, забрав у неї мобільний телефон.

Про те, що ОСОБА_2 дозволила користуватися мобільним телефоном, який знаходився у неї вдома, ні потерпіла ні сам ОСОБА_1 на досудовому слідстві та в суді не вказували.

За висновком судово-медичного експерта у потерпілої ОСОБА_2 зафіксовані середньої тяжкості тілесні ушкодження, які могли утворитися при обставинах, на які посилається потерпіла.

Наведеним доказам в сукупності з іншими матеріалами справи, які досліджені в достатньою повнотою, суд дав належну оцінку та скоєне ОСОБА_1 за ст.ст.122 ч.1, 186 ч.2 КК України кваліфікував правильно.

Посилання ОСОБА_1, що ОСОБА_2 була нетверезою під час допиту не підтверджені матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він тимчасово забрав телефон у ОСОБА_2 без наміру присвоїти, спростовуються його попередньою поведінкою, під час якої він завдав потерпілій телексні ушкодження, пригрожував ножем, після чого забрав телефон та на протязі доби утримував у себе вдома до того часу, як цей телефон за заявою потерпілої був у нього вилучимо співробітниками міліції.

Покаранная ОСОБА_1 призначено необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до вимог ст.65 КК України. З урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період не відбутого покарання за попередній злочин, то така обставина не дає можливості помякшити призначене йому покарання.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України( в редакції 1960р.), колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Красноградського районного суду Харківської області від 22 червня 2012 року щодо нього без зміни.

Головуючий

Судді