Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/142/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про застосування умовно-дострокового звільнення щодо,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каратау Джамбульської області Казахстан, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 27.10.2011 року вироком Ленінського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Початок строку 23.06.2011 року, кінець строку 23.06.2016 року

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

У вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2011 року зазначено про стягнення із засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальних збитків в сумі 8 000 грн. Згідно матеріалів кримінального провадження цивільний позов потерпілому ОСОБА_8 відшкодовано частково в сумі 733,13 грн.

Враховуючи зазначене суд відмовив у застосуванні заяви засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки - прагнення своєю поведінкою спокутувати перед потерпілим вину за вчинений злочин.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та переглянути його заяву про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що за час відбування покарання він виправився, тому, що він мав лише одне стягнення, яке було знято в законному порядку, має багато заохочення під час відбування покарання в Кіровоградській ВК № 6. Також зазначив, що на його утриманні перебуває мати похилого віку та дочка, а також він намагався відшкодувати шкоду потерпілому, але той не з`являвся в судові засідання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів заяви, а саме із характеристики наданої в.о. Устинівського виправного центру УДПтС України в Кіровоградській області № 37, комісією Устинівського ВЦ № 37було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України ( протокол № 22 від 30.10.2014 року ).

Також в матеріалах наявні відомості про заохочення та стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_7 , а саме: 06.01.2012 року начальником відділення призначено стягнення у виді попередження за неохайний зовнішній вигляд, 18.07.2012 року, 16.10.2012 року, 30.04.2013 року, 29.07.2013 року, 15.10.2013, 30.10.2013 року, року начальником установи оголошено подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку.

Даних про те що ОСОБА_9 довів про своє виправлення відсутні, оскільки відомостей про повне відшкодування шкоди завданої потерпілому не надано. Заява, яка надійшла до суду про відсутність матеріальних та моральних претензій з боку ОСОБА_8 до засудженого колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, невідомо хто саме надав дану заяву, яка ніким не завірена, а також, як вбачається з апеляційної скарги самого засудженого, він не знає де знаходиться потерпілий, тому і не може відшкодувати завдану ним шкоду.

Враховуючи вищезазначене, в матеріалах відсутні дані про те, що засуджений саме своїм сумлінним поводженням та працею довів своє виправлення, а також відшкодуванням шкоди потерпілому.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до застосування на даний час до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення, - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4