Справа №1-70/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Гусятинський
районний суд Тернопільської області 20 червня 2006 року

в складі:
головуючого суду Лисюк І.О.

при
секретарі Федорів
О.П.

з участю
прокурора Халанчука С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Гусятин справу
про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця с.Берегово Томської
області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 з освітою вищою, одруженого, не
працюючого, раніше не судимого, за ч.3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В
березні 2000 року ОСОБА_1., обіймаючи посаду директора ПАП іп. І.Франка,
перевищуючи свої службові повноваження, незаконно, без згоди співвласників
майна та проведення належної оцінки, одноособово, на підставі підписаного ним
наказу № 2 від 29.03.2000 року та договору купівлі-продажу (без дати), за 6815
грн. реалізував ВАТ „Укртелеком" в особі центру електрозв'язку № З смт. Гусятин, частину
адміністративного будинку ТзОВ ім.. І. Франка, а саме 1 кімнату, площею 29 м кв.

Коштами
від реалізації кімнати в сумі 6815 грн. ОСОБА_1. одноособово розпорядився,
використавши їх на погашення заборгованості ТзОВ ім.. І. Франка перед
„Укртелекомом" за користування службовими телефонами, чим спричинив тяжкі
наслідки співвласникам майна ТзОВ І. Франка на суму 6815 грн.

З метою
незаконного відчудження частини приміщення адміністративного будинку ТзОВ ім..
І. Франка склав, підписав та завірив печаткою ПАП І. Франка та передав у ВАТ
"Укртелеком" за відомо неправдивий витяг із неіснуючого рішення
загальних зборів ТзОВ ім.. І.Франка № 12 від 29.03.2000 року із якого
вбачається, що нібито загальні збори вирішили реалізувати вищезазначену частину
приміщення.

Допитаний
в якості підсудного ОСОБА_1. свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні визнав
повністю і показав, що після заснування ПАП ім.. І Франка у 2000 році він
працював на посаді директора ПАП І Франка , користувався майном співвласників
майна ТзОВ ім.. І. Франка, зокрема адмінбудинком, але ніякого договору оренди
майна з співвласниками майна не укладав і таким чином юридичного відношення до
того майна не мав.

В
березні 2000 року до нього звернувся начальник ЦЕЗ № З ВАТ „Укртелеком"
Кишкан М.А. і повідомив, що за ТзОВ ім.. І.Франка, а в подальшому за ПАП
І.Франка виникла заборгованість за користування службовими телефонами і станом
на березень 2000 року становила біля 6 тисяч гривень.

Поскільки
грошей для погашення боргу в очолюваному ним ПАП не було і постало питання про
відключення телефонного зв'язку, Кишкан М.А., запропонував йому вирішити
питання про продаж кімнати в приміщенні адмінбудинку площею 29 м кв. в рахунок
погашення заборгованості за користування електрозв'язком і вартість кімнати
була визначена начальником ЦЕЗ в сумі 6815( 237 грн. за 1 м кв.).

Він
згодився на ту пропозицію і через деякий час отримав від Кишкана М.А. бланки
договору купівлі-продажу приміщення, бланки наказу. Він вже точно не пригадує
ті всі обставини, але він підписав і завірив печаткою договір купівлі-продажу,
наказ №2 від 29 березня 2000 року, акт прийому - передачі від 29 березня 2000
року, витяг із рішення загальних зборів від 29 березня 2000 року.

Він
розумів, що не мав права здійснювати цю угоду і підписувати зазначені документи
без рішення загальних зборів, але так зробив тому, що жителі села бажали мати
телефонний зв'язок, а іншого приміщення для того не було. Після передачі
підписаних та завірених документів в ЦЕЗ № 3 вартість кімнати в сумі 6815 грн.,
була зарахована на погашення заборгованості за користування електрозв'язком,
гроші в касу ПАП не поступали.

Ніякої
особистої матеріальної зацікавленості від продажу частини приміщення він не
мав.

Вислухавши
підсудного ОСОБА_1., який відповідно до ст. 229 КПК України визнав недоцільним
дослідження показів свідків та інших доказів стосовно обставин справи, які він
не оспорює, з'ясувавши, що підсудній правильно розуміє зміст цих обставин, не
маючи сумнівів у добровільності та істинності його позиції суд вважає за
можливе обмежитись дослідженням показів підсудного та дослідженням матеріалів
справи, що характеризують особу підсудного, зокрема, довідки-характеристики
(а.с.120).

Так, як
вбачається із довідки-характеристики, виданої виконкомом Гримайлівської
селищної ради № 20 від 13.04.2006 року ОСОБА_1. характеризується з позитивної
сторони.

При
таких обставинах суд вважає, що дії підсудного вірно кваліфіковані органом
дізнання за ч.3 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто
умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих ій
повноважень, що спричинили тяжкі наслідки та за ч. 2 ст. 366 КК України, як
службове підроблення, тобто складання і видача за відомо неправдивих
документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Підходячи
до призначення покарання підсудному ОСОБА_1. суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, що посягає на правомірну діяльність підприємства то його
авторитет, особу підсудного, його позитивну характеристику, те, що вперше
притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом'якшують
покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сплив великого
проміжку часу з дня злочину, не знаходячи обставин, що обтяжують покарання суд
вважає, що підсудному слід призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК
України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 365 ч.3 КК
України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки, за ч. 2 ст. 366 КК
України - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на 1 (один) роки 6 (шість) місяців.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити Гаврону

В.К. у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки.

Відповідно
до ст. 75 КК України суд приходить до висновку про можливість виправлення
підсудного без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з
випробуванням, якщо він протягом 2-х років іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу підсудному залишити
попередню - підписку про невиїзд.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним
за ч.3 ст. 365, ч.2 ст.366 КК України і призначити йому покарання:

·
за ч.3 ст. 365 з застосуванням ст. 69 КК України - у виді
4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки;

·
за ч. 2 ст. 366 - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі
з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1
(один) роки 6 (шість) місяців.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити ОСОБА_1. у виді
4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки.

Згідно
ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнити від відбування основного та додаткового
покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Відповідно
до ч.3 ст. 76 КК України на ОСОБА_1. покласти обов'язки повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційний суд Тернопільської області протягом 15 діб
через Гусятинський районний суд.