Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/209/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000257 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.03.2002 року вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 22.09.2010 року вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,-
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі статей 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання чи роботи; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_8 ,

- захисника ОСОБА_9 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення за таких обставин.

В ніч з 26.04. 2014 року на 27.04.2014 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, скориставшись відсутністю господаря, ОСОБА_7 через вхідні двері проник в приміщення сараю, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , звідти, таємно викрав: 9 курей однорічного віку на суму 360 грн. та велосипед «Салют», вартістю 809 грн., що належали потерпілій ОСОБА_10 .

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1262 грн.

15.07.2014 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вибиття віконної шибки, ОСОБА_7 проник до приміщення Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ, розташованої по вул. Першотравневій, № 13/1 с. Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області.

Із приміщення Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ, ОСОБА_7 таємно викрав радіоприймач «ТОХІ ТХ 8100 DL», балансовою вартістю 150 грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ матеріальну шкоду на зазначену суму.

В ніч з 02.08.2014 року на 03.08. 2014, точного часу досудовим слідством не встановлено, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вибиття віконної шибки, ОСОБА_7 проник до приміщення Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ, розташованої по вул. Першотравневій, №13/1 с. Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області.

Із приміщення Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ, ОСОБА_7 таємно викрав: електропраску, вартістю 25 грн.; 2 протигаза з підсумком, вартістю 63 грн.; кип`ятильник, вартістю 18 грн.; однокамфорочну електроплиту «МЄ 0011», вартістю 30 грн.; електроплиту «Елна-100», вартістю 20 грн., а всього на суму 156 грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ матеріальну шкоду на зазначену суму.

В ніч з 02.08.2014 року на 03.08.2014 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, скориставшись відсутністю господаря, ОСОБА_7 проник до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Із зазначеного домоволодіння, ОСОБА_7 таємно викрав велосипед «Україна», вартістю 500 грн., а з приміщення бані, куди проник через двері, таємно викрав: мочалку, вартістю 15 грн.; 2 рушники на суму 50 грн.; 2 пляшки гелю для душу «Lіlіеn», на суму 44 грн.; пляшку шампуні «Еnergi», вартістю 28 грн., а всього таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 на суму 637 грн.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.

У апеляційній скарзі заступник прокурора Кіровоградської області, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, внаслідок чого покарання через м`якість не може слугувати запорукою його виправлення. Зокрема, судом не враховано, що злочин, вчинений ОСОБА_7 є тяжким, обвинувачений, не займався суспільно корисною діяльністю, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, але після звільнення на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив ряд умисних тяжких корисливих злочинів.

Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини справи, тяжкість вчиненого правопорушення та дані про особу обвинуваченого, апелянт вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є несправедливим і не слугуватиме запорукою досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , заслухавши в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити призначене йому покарання, захисника ОСОБА_9 , який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених статтями 394, 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Кіровоградської області підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні допустимих, належних, достатніх і достовірних доказах досліджених в судовому засіданні й правильно оцінених судом та відповідає фактичним обставинам справи.

Сам засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що визнає свою винуватість повністю, оскільки за обставинах, викладених в обвинуваченні вчинив крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 а також із приміщення Ставидлянської амбулаторії ЗПСМ Олександрівського району Кіровоградської області.
Так, як ОСОБА_7 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи, кількість, найменування, вартість викраденого майна та кваліфікацію кримінального правопорушення, після з`ясування : чи правильно він та інші учасники процесу розуміють зміст обставин справи, чи добровільна його позиція щодо визнання вини, а також після роз`яснення наслідків розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, дослідження доказів по справі суд першої інстанції обмежився лише допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів справи, які характеризують його особу.

За таких обставин, висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , які не заперечувалися і стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, колегією судів з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.
Разом з цим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції лише перерахував, але належно не врахував, що кримінальне правопорушення, вчинене ним є тяжким, обвинувачений, не займався суспільно корисною діяльністю, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, але після звільнення на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив ряд епізодів умисного тяжкого корисливого злочину. Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора, що при призначені обвинувачену ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, проте не погоджується, що судом допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого.

Тому колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні обвинувачену ОСОБА_7 нового покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, але після звільнення на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив ряд епізодів умисного тяжкого корисливого злочину, не займався суспільно корисною діяльністю, за місцем проживання характеризується посередньо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів, не встановлено.

Ураховуючи викладене в сукупності, а також обставини кримінального провадження, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, вартість викраденого, а також ураховуючи, що із попередніх судимостей ОСОБА_7 належних висновків не зробив, не став на шлях виправлення, ввів асоціальний спосіб життя, колегія суддів дійшла переконання, що за спрямованістю поведінки і як особа ОСОБА_7 представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст.185 КК України, без застосування ст.75 КК України, але за розміром меншим ніж просить в апеляції прокурор.

Разом з цим, незважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та ураховуючи зазначені вище дані про особу обвинуваченого, які в сукупності істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів, не знаходить підстав до застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст.185 КК України.

Обране ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням в умовах ізоляції від суспільства, на переконання колегії суддів, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого та, є не тільки справедливим, але й обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , запобігання вчинення нових злочинів, як ним самим, так іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405,407,408,409, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати засудженим та призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У решті вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 обрати тримання під вартою, взявши під варту в залу суду, негайно. Строк відбування покарання рахувати з 16.03.2015 року.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту отримання його копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4