Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/434/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 за апеляційною скаргою обвинуваченню ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого 19.11.2014 року Новоукраїнським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України призначене за вироком Новоукраїнського районного суду від 19.11.2014 року покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.

Так, в період часу з 08.00 год. 17.01.2015 по 08.00 год. 18.01.2015 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та реалізовуючи його, шляхом пошкодження віконного отвору проник до приміщення дачного будинку, розташованого на території кооперативу «Цукровик» в АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_3 , звідки здійснив крадіжку металевих виробів, а саме: каркасу кушетки, яка виготовлена з металевого кутника розмірами 45x45 мм., розміри кушетки 200x120x40 см. та металевого ліжка з металевою панцерною сіткою, розмірами 200x120 см., висота билець 130 см.

В подальшому, вказані металеві вироби ОСОБА_8 здав до пункту прийому металобрухту, розташованого в АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти, які витратив на власні потреби.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 14 від 22.01.2015 року, станом на січень місяць 2015 року, ринкова (дійсна) вартість одного каркасу кушетки, розміром 200x120x40 см., який виготовлений з металевого кутника, розмірами 45x45 мм., складає 263,15 грн., ринкова (дійсна) вартість одного металевого ліжка, розмірами 200x120 см., висота билець 130 см., з металевою панцерною сіткою, складає 318,48 грн.

Таким чином ОСОБА_8 своїми протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 581,63 грн.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду першої інстанції, призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 69 КК України не пов`язане із позбавленням волі, посилаючись на те, що районний суд не в повній мірі взяв до уваги обставини, що пом`якшують міру його покарання і, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків завданих потерпілій.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, прокурора, який просив задовольнити апеляцію частково, змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України, не пов`язане із позбавленням волі, з випробуванням з іспитовим строком, дослідивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілу і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Враховуючи положення диспозиції зазначеної вище статті кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 і вважає, що дії останнього суд правильно кваліфікував за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене із проникненням у житло, повторно.

Призначаючи засудженому ОСОБА_8 покарання районний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставини справи та особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий вироком Новоукраїнського районного суду від 19.11.2014 року за вчинення корисного злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., судимость не знята та не погашена.

Врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин та прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в місцях позбавлення волі.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини справи, що пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого, який на стадії досудового слідства повністю змінив своє відношення до вчиненого, з прикрістю та жалем усвідомив протиправність своїх дій, а тому повністю визнав себе винним та щире покаявся у скоєному, та те, що шкода потерпілій ОСОБА_9 відшкодована, в судовому засіданні остання не наполягала на призначенні покарання обвинуваченому пов`язаного із позбавленням волі, оскільки матеріальні та моральні претензії у неї до обвинуваченого відсутні, крім того розмір викраденого є незначним.

За таких обставин, колегія суддів переконана, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе і без ізоляції від суспільства, а тому його слід, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Разом із тим, доводи апеляції обвинуваченого щодо пом`якшення покарання та застосування положень ст.69 КК України є необгрунтваними, законні підстави для цього відстуні.
Отже, апеляцію обвинуваченого слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції слід змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодино з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_8 звільнити з під варти із зали суду.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4