Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №1-682/10
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Крижової О.Г.

з участю секретаря - Гриценюк М.А, прокурора- Станкевича O.K.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення

неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8,

за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13 серпня 2009 року, близько 18 години, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, неподалік будинку № 67 по вул. Соборна в м. Рівне, погрожуючи малолітньому ОСОБА_4 застосуванням фізичного насильства, та застосовуючи до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, що виразилось в нанесенні одного удару долонею руки по шиї ОСОБА_4, відкрито викрав, вирвавши з руки останнього гроші в сумі 60 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 60 гривень.

24 серпня 2009 року, близько 22 години. ОСОБА_2 повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, неподалік будинку № 2 по вул. 16 Липня в м. Рівне, погрожуючи малолітньому ОСОБА_4 застосуванням фізичного насильства, та застосовуючи до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, що виразилось в нанесенні одного удару ногою по нозі ОСОБА_4, відкрито викрав, вирвавши з руки останнього гроші в сумі 70 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 70 гривень.

24 лютого 2010 року, близько 19 години, ОСОБА_2 повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_5. неподалік будинку № 264 по вул. Соборна в м. Рівне, застосовуючи до ОСОБА_6 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, яке виразилось в нанесенні ударів ногами та руками та спричиненні останньому тілесних ушкоджень у вигляді садна на тильній поверхні правої кисті та по одному садну на тильних поверхнях 2-го і 3-го пальців правої кисті, відкрито викрали у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Нокіа 6151» вартістю 1048 гривень 96 копійок, в якому знаходились сім-карта оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 25 гривень, та карта пам'яті ємністю 2 Гб, вартістю 100 гривень, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1173 гривень 96 копійок.

12 березня 2010 року, близько 21 години, ОСОБА_2 повторно з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, неподалік будинку № 4 по вул. Чорновола в м. Рівне, погрожуючи малолітньому ОСОБА_4 застосуванням фізичного насильства, та застосовуючи до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, що виразилось в нанесенні одного удару кулаком в живіт ОСОБА_4, відкрито викрав з кишені останнього гроші в сумі 15 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 15 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєні злочину передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю і показав, ще він дійсно скоїв дані злочини при зазначених вище обставинах, у скоєному щиро розкаявся.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в скоєні злочину передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю і показав, ще він дійсно скоїв даний злочин при зазначених вище обставинах, у скоєному розкаюється.

При вирішенні питання про обсяг дослідження доказів у порядку ч.З ст.299 КПК України, підсудні та учасники судового розгляду погодилися з недоцільністю дослідження доказів, які підтверджують вчинення підсудними злочинів за обставин, вказаних у вироку. При цьому вони завірили суд, що розуміють наслідки своєї згоди та неможливість в подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Сумнівів у добровільності такої згоди та істинності їх позиції у суду немає.

Крім визнання своїє вини підсудними, їх вина у скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Заслухавши показання підсудних, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудних доведена повністю.

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчиненими за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних ОСОБА_2, ОСОБА_3, які характеризуються посередньо, повністю визнали себе винними, щиро розкаялися у скоєному, що є помякшуючими покарання обставинами.

Обтяжуючою покарання обставиною є те, що ОСОБА_2 скоїв злочини повторно.

За таких обставин суд рахує, що виправлення і перевиховання підсудних можливе без ізоляції їх від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, - ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_2:

не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та

роботи;

періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_3:

не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та

роботи;

періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженим залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки „Нокіа 6151 залишити у власності потерпілого ОСОБА_6

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб, а засудженим в той же строк з моменту вручення їм копії вироку .

Суддя