Справа № 1- 196/
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2008 року
Лебединський районний

суд Сумської області

в складі : головуючого - судді Чхайло О.В.

при секретарі -
Грушко Т.П.

з участю прокурора - Заяц Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Лебедині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки,
громадянки України, уродженки с. Іванівка, Горшеченського району, Курської області,
мешканки АДРЕСА_1, освіта вища, заміжньої, працюючої начальником відділу
Держкомзему у Лебединському районі, депутата Лебединської районної ради п'ятого
скликання, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

за ч. 2 ст. 367 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_1., займаючи посаду
начальника Лебединського районного відділу земельних ресурсів, здійснюючи
функції, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських обов'язків, а тому будучи службовою особою, неналежно
виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, у 2001 та
2003 роках не перевірила наявність на території Кам'янської та Гринцівської
сільських рад Лебединського району Сумської області пам'яток археології та
відміток їх на топографічних картах району, погодила технічну документацію по
складанню державних актів на право приватної власності на земельні паї
громадянам-власникам.

05
вересня 2001 року Гринцівською сільською радою Лебединського району, а 14 січня 2003 року Кам'янською
сільською радою Лебединського району, прийняті рішення затвердити технічну
документацію по складанню державних актів на право приватної власності на
земельні паї громадянам-власникам земельних сертифікатів колишнього ПСП „Україна” та колишнього
КСП "Дружба", складену землевпорядною організацією ДП «Сумський
регіональний центр державного земельного кадастру» та погоджену начальником
Лебединського відділу земельних
ресурсів ОСОБА_1., з наданням у приватну власність земельних ділянок, які являються пам'ятками археології, на
ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з видачею державних акти на право приватної власності.

Своїми протиправними діями, які
виразились у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов'язків
через несумлінне ставлення до них при погодженні технічної документації по
складанню державних актів на право приватної власності на земельні паї
громадянам-власникам земельних сертифікатів, з боку ОСОБА_1. державі заподіяна
шкода на загальну суму 145066423 грн., що більше ніж у 250 разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений на час вчинення
злочину.

Допитана в судовому засіданні
підсудна ОСОБА_1., свою вину у вчиненні злочину визнала повністю і пояснила
суду, що з 2000 року працювала на посаді начальника відділу земельних ресурсів
Лебединської райдержадміністрації. На території
Лебединського району знаходиться близько 30 об'єктів історико-культурного
призначення, межі яких в натурі (на місцевості ) не визначені, ці об'єкти
нечітко виражені на місцевості, відсутній достовірний планово-картографічний
матеріал. По Гринцівській сільський раді розпайовані 3 пам'ятки
історико-культурного призначення та по Кам'янській сільській раді розпайований
один такий об'єкт. Технічна документація на розпаювання даних об'єктів по
Гринцівській сільський раді була виготовлена в 2001 році, а по Кам'янській
сільській раді в 2003 році ДП «Сумський регіональний центр ДЗК». Про те, що під
розпаювання громадянам вищевказаних сільських рад виділено землі, на яких знаходяться
дані пам'ятки вона не знала, тобто знала про їх існування, але не знала про їх конкретне місце розташування. В
технічній документації знаходиться висновок щодо відповідності та правильності
технічних вимог документації по проведеним роботам по виділенню земельних паїв
єдиним масивом по Гринцівській та Кам'янській сільських радах, який був
підписаний та погоджений в обох випадках.

В
зв'язку з тим, що розпаювання земель проводилось в Лебединському районі
одночасно по більшості сільських рад, то досконально нею вивчити кожну сільську
раду на наявність пам'яток археології в зв'язку з великими об'ємами робіт було
важко, тому через браку часу та велике навантаження вона не перевірила досконало землі, що підлягали паюванню по
Гринцівській та Кам'янській сільській раді щодо наявності на їх територіях
земель історико-культурного призначення. На даний час згідно статистичного
обліку за формою 6-Зем ці землі значаться як рілля.

Зазначила, що відповідно до розпорядження
голови Лебединської РДА від 25.04.2008 року № 216 та від 05.06.2008 року за №
272 змінено місця розташування земельних ділянок громадян, які отримали земельні ділянки на території Гринцівської
та Калюжнянської сільських рад, віднесені до земель історико-культурного призначення на рівнозначні за
рахунок земель державної власності. Земельні ділянки, що віднесені до земель
історико-культурного призначення переведено до земель запасу.

Дії
підсудної ОСОБА_1. суд вважає необхідним
кваліфікувати за ч. 2 ст. 367 КК України, так як вона вчинила службову
недбалість, тобто невиконання та неналежне виконання службовою особою своїх
службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло тяжких
наслідків охоронюваним законом інтересам держави.

При обранні
міри покарання підсудній ОСОБА_1. суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину те, що підсудна визнала свою вину, щиро розкаялася, її позитивну
характеристику.

Приймаючи
до уваги наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, а саме
те, що підсудна активно сприяла розкриттю злочину, завдані збитки усунула, суд
вважає необхідним примінити ч. 1 та ч. 2 ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не передбаченого в санкції статті (санкції частини статті)
Особливої частини Кримінального Кодексу України у виді штрафу без додаткової
міри покарання.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 299,323,324 КПК України;

П Р И Г О В О Р И В:

ОСОБА_1
визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 367 КК України і призначити їй покарання за цей злочин,
примінивши ч. 1 та ч. 2 ст. 69 КК України у виді штрафу в прибуток держави
розміром 700 грн. без позбавлення права займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов'язків та без
штрафу, як додаткової міри покарання.

Міру
запобіжного заходу щодо засудженої ОСОБА_1. залишити підписку про невиїзд до
вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляція до
апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя :
О.В. Чхайло.