29.04.2015
Справа № 494/457/15-к
Провадження № 1-кп/494/74/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої- ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
ОСОБА_4 будучи службовою особою видала завідомо неправдиві офіційні документи, тобто вчинила злочин, передбачений частиною першою статті 366 КК України за наступних обставин: 26.06.2014 року у період з 08:00 до 14:00 год., лікар акушер-гінеколог ОСОБА_4 знаходячись на прийомі пацієнтів у своєму робочому кабінеті №8 клінічного закладу «Березівська центральна районна лікарня», розташована за адресою: Одеська область, м. Березівка, вул. Больнична,6 , здійснила прийом пацієнтки ОСОБА_6 , яка звернулась до лікарні з метою отримання довідки про вагітність. У ході здійснення прийому, ОСОБА_4 , діючи всупереч своїм посадовим інструкціям, не провівши гінекологічний огляд та не переконавшись у факті наявності вагітності, умисно, незаконно склала, підписала та видала медичну довідку №208 від 26.06.2014 року ОСОБА_6 , у якій зазначила неправдиві відомості про вагітність останньої строком 12-13 тижнів, що не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_6 вагітна не була та на диспансерному обліку з приводу вагітності у період з 01.01.2014 року по 23.01.2015 року не знаходилась.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів за частиною першоюстатті 366 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 будучи службовою особою видала завідомо неправдиві офіційні документи, тобто вчинила злочин, передбачений частиною першою статті 366 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу Українизі змінами та доповненнями від 04.03.2015 року (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченої та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
В судовому засіданні 29.04.2015 року обвинувачена визнала вину у вчиненні злочину передбаченного частиною першою статті 366 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті та надала суду пояснення про те, що вона щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяла розкриттю злочину, просила суд призначити їй покарання у виді штрафу, яке на думку обвинуваченої змінить її поведінку та не допустить вчинення нею злочинів в майбутньому.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченої, яка не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, характеризується за місцем проживання і роботи позитивно, знаходиться на обліку у лікаря (хронічний панкреатит), раніше не судима.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченою злочини за частиною першою ст. 366 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинамии, які пом`якшують обвинуваченому покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно ст. 67 КК України відсутні.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займати посади чи займатися певною діяльністю строком на один рік.
З урахуванням обставин, які відповідно до ст.66 пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину вперше, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, доглядає чоловіка - інваліда 2 групи, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання обвинуваченій ч.2 ст.69 КК України, а саме: призначення покарання без застосування додаткового покарання визначеного санкцією ч.1 ст.366 КК України у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ст.ст. 69, 366 КК України
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання з застосуванням частини другої статті 69 КК України у виді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що дорівнює сумі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції- з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1