Справа № 402/41/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2015м. м. Ульяновка

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ульяновка кримінальне провадження № 0000845 від 17.12.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плахтивка Саратського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно затвердженого 29.12.2014 року обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні шахрайства, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Зазначене кримінальне правопорушення вчинила за наступних обставин.

19.12.2013 року ОСОБА_4 прийшла разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 до відділення «ПриватБанку», яке розташоване у м. Ульяновка по вул. Леніна 60 Кіровоградської області, з метою допомогти йому в оформленні кредитної та пенсійної банківських карток. Вийшовши із відділення банку, ОСОБА_4 , шляхом обману та входження у довіру, діючи навмисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, користуючись тим, що ОСОБА_5 є малообізнаним у користуванні банківськими картками та не розуміється на банківських картках, запевнила його у тому, що кредитна картка ОСОБА_5 не потрібна, та шахрайським шляхом заволоділа належною йому кредитною карткою № НОМЕР_1 «Приват Банк», кредитний ліміт якої становив 4800 грн.

16 липня 2014 року в першій половині дня (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи у АДРЕСА_2 , маючи умисел на використання коштів та повернення їх на свою користь, зняла у банкоматі ПриватБанку» із кредитної картки № НОМЕР_1 належної ОСОБА_6 гроші у сумі 4680 гри., які використала для власних потреб. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 31.07.2014 року в першій половині дня точнии час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи у м Ульяновка по вул. Леніна 60 зняла у банкоматі «Приватбанку» із кредитної картки № НОМЕР_1 належної ОСОБА_5 гроші у сумі 107 грн які використала для власних потреб.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму - 4787 грн.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_4 , вчинила шахрайство, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою - кримінальне правопорушення передбачене ч.1ст.190КК України.

Потерпілим по кримінальному провадженні являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При поданні прокуратурою обвинувального акту у кримінальному првадженні відносно ОСОБА_4 було подано також угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 від 29.12.2014 року.

Згідно даної угоди обвинувачена та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 - у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.З ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла сторона також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При призначенні покарання суд, згідно вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також у випадку затвердження вироком угоди про примирення, призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставини, що пом"якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Міра покарання, яку узгоджено сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч.1 ст.190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Відповідно до положень ст.ст.314 ч.3 п.1, 475 ч.1 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою стороною - ОСОБА_5 та обвинученою ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 від 29.12.2014 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 850 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1