Справа № 206/4902/2012
Провадження №11/772/27/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 рокум. Вінниця

26 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат,
в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 у невстановленої слідством особи, у невстановлений час та у невстановленому місці, незаконно придбав, з метою подальшого незаконного перепродажу та отримання матеріальної вигоди, п`ять запакованих та герметично запаяних поліетиленових пакетів із пігулками білого кольору із зображенням «Корони» загальною кількістю 503 штуки. Дані пігулки є психотропними засобами «Екстазі», вони знаходилися в картонній пачці з-під пластівців «MUSLI Koiin». В подальшому ОСОБА_7 дані пігулки переносив при собі у внутрішніх кишенях своєї куртки та перевозив в транспорті з метою збуту.

З метою реалізації психотропних речовин та отримання матеріальної вигоди ОСОБА_7 28.10.2010 року, приблизно о 12:00-13:00 год., попросив свого знайомого ОСОБА_8 , який має у власності автомобіль марки «ВАЗ 21140» д.н. НОМЕР_1 , за грошову винагороду відвезти його за кількома адресами. При даних поїздках ОСОБА_7 знаходився на задньому сидінні вище вказаного автомобіля.

28.10.2010 року приблизно о 15:45 год., працівниками СБНОН Замостянського РВ ВМУ України у Вінницькій області спільно з працівником ДБНОН МВС України, під час проведення оперативно-розшукових заходів по документуванню наркозлочинів, що вчиняються через глобальну мережу «Інтернет», поблизу буднку №45, що розташований по вул. Київській у місті Вінниці, був затриманий ОСОБА_7 . При проведенні поверхневого огляду останнього, у правій кишені куртки, в яку він був одягнений, було виявлено чотири герметично запакованих та запаяних поліетиленових пакети, в яких знаходилися пігулки білого кольору із зображенням «Корони» (цілі, частково пошкоджені та порошкоподібна речовина) загальною кількістю 405 штук, які ОСОБА_7 незаконно зберігав з метою збуту. Вказані речі в ОСОБА_7 були вилучені.

Згідно висновку експерта №1526 від 17.12.2010 року, в пігулках міститься речовина 1-бензилпіперазин, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 12,5098 грам та речовина 1-(3- (трифторметил)фенил]піперазин, яка відноситься до особливо небезпечі психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 16,9107 грам.

Крім цього, 28.10.2010 року, приблизно о 16:45 год., працівниками СБНОН Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області спільно з працівником ДБНОН МВС України, під час проведення оперативно-розшукових заходів по документуванню наркозлочинів, що вчиняються через глобальну мережу «Інтернет», біля будинку №45, що розташований по вул. Київській в місті Вінниці, під час проведення огляду автомобіля, марки «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , на задньому пасажирському сидінні, було виявлено та вилучено паперову коробку з-під пластівців « MUSLI Koiin», в якій знаходився один герметично запакований та запаяний поліетиленовий пакет з пігулками білого кольору із зображенням «Корони» (цілі, частково пошкоджені та порошкоподібна речовина), загальною кількістю 98 штук, які ОСОБА_7 незаконно зберігав та перевозив з метою збуту. Згідно висновку експерта №1526 від 17.12.2010 року, в пігулках міститься речовина 1-бензилпіперазин, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 3,27932 грам та речовина 1-[3-(трифторметил)фенил]піперазин, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 4,2374 грам.

Таким чином у ОСОБА_7 було вилучено пігулок білого кольору зображенням «Корони» загальною кількістю 503 штуки, в яких міститься речовина: 1-бензилпіперазин, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено загальною масою 15,78912 грам та речовина 1-[3-(трифторметил)фенил]піперазин, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 21,1481 грам, що відноситься до особливо великих розмірів, які ОСОБА_7 незаконно придбав, перевозив та зберігав з метою збуту.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічності судового слідства.

Свої вимоги мотивує тим, що судом допущено порушення вимог ст. 334 КПК 1960 року щодо змісту мотивувальної частини вироку, суд обмежився лише викладенням у вироку окремих доказів, не вдавшись до їх аналізу, внаслідок чого не обґрунтував належним чином обвинувачення, визнане доведеним, при наявності суперечливих доказів у вироку не зазначено, чому взяті до уваги одні докази і відкинуті інші, внаслідок невірної кваліфікації дій засудженого суд неправильно застосував закон про призначення покарання ОСОБА_7 . Той факт, що при затриманні у ОСОБА_7 було вилучено велику кількість пігулок, частина з яких була розфасована і що останній пояснив, що зберігав вказані психотропні речовини з метою збуту про що чули поняті і працівники міліції не узгоджуються із іншими доказами, а саме: показами самого підсудного, висновком експерта № 571 амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 27.09.2011 року, показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , показання працівників міліції щодо наміру ОСОБА_7 реалізувати наркотичну речовину спростовуються відеозаписом огляду місця події та особистого огляду підсудного в ході якого він на запитання слідчого, що він збирається робити з виявленими та вилученими у нього пігулками відповів, що збирається їх продавати працівникам міліції, а саме Київському ВБНОНу, це вказує, що ОСОБА_7 перебував у стані наркотичного сп`яніння, також в судовому засіданні не встановлено, домовленості підсудного з будьяким покупцем.

На думку апелянта судом першої інстанції порушено вимоги Конституції України, Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно яких кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 , які апеляцію підтримали, просили вирок скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суддів, прокурора, який проти апеляції заперечив, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.366 КПК 1960 року у результаті розгляду апеляції на вирок суду першої інстанції апеляційний суд має право апеляцію задовольнити, оскаржуваний вирок скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ч.1 ст.368 КПК 1960 року передбачено, що однобічним або неповним визнається судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.369 КПК 1960 року передбачено, що вирок вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи: 1) коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; 2) коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) коли висновки суду, викладені у вироку (постанові), містять істотні суперечності.

Відповідно до ч.2 ст.374 КПК 1960 року, апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, а саме, з оскаржуваного вироку, суд допустив порушення вимог ст. 334 КПК 1960 року щодо змісту мотивувальної частини вироку, яка повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Вирок не відповідає вимогам закону щодо його вмотивованості дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, всупереч ст. 334 КПК 1960 року, а також роз`яснень ПВСУ, викладених в п.16 постанови від 29.06.1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов ПВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку суд обмежився лише викладенням у вироку окремих доказів, не вдавшись до їх аналізу, внаслідок чого не обґрунтував належним чином обвинувачення, визнане доведеним. При наявності суперечливих доказів у вироку не зазначено, чому взяті до уваги одні докази і відкинуті інші.

Порушення судом вимог ст.ст. 332-335 КПК 1960 року є підставами для скасування вироку, про що, зокрема, міститься в роз`ясненнях ПВСУ, що відображені в п.10 постанови №8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві».

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2014 року дана кримінальна справа вже поверталась на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судом вимог ст.ст. 334, 367 КПК 1960 року, однак недоліки судового слідства, залишились поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про недотримання ч.7 ст. 374 КПК 1960 року.

Згідно роз`яснень ПВСУ, які містяться в п. 13 постанови №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» увагу судів звернуто на те, що вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог статей 321-339 КПК 1960 року.

Вирок не повинен бути суперечливим за змістом, оскільки це може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості, судді повинні вдосконалювати стиль написання вироку.

Так, у вступній частині оскаржуваного вироку вказано про судимість ОСОБА_7 за вироками Староміського райсуду м.Вінниці від 04.03.1999 року та Замостянського райсуду м.Вінниці від 03.08.2000 року, проте мотивувальна частина вироку містить висновок про їх погашення згідно ст.89 КК; вступна та мотивувальна частини вироку містять посилання на скоєння ОСОБА_7 одного злочину, проте при визначенні виду та міри покарання в мотивувальній та визнанні винним у резолютивній частині судом зазначено про скоєння злочинів, що свідчить про суперечливість вироку суду за змістом.

П.14 постанови ПВСУ №5 від 20.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» містить роз`яснення, відповідно до яких дані про зняту чи погашену судимість не повинні заноситись до вступної частини вироку, проте, вступна частина оскаржуваного вироку містить посилання на судимість ОСОБА_7 , незважаючи на те, що вона погашена.

Крім того, суд вважає такими що заслуговують на увагу посилання апелянта на необхідності забезпечення права ОСОБА_7 на справедливий суд, яке закріплено як положеннями Конституції України, так і Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини та Загальної декларації прав людини, які ратифіковані Україною і є частиною її національного законодавства, і гарантують кожній людині при висунені проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на те, щоб її справа була розглянута гласно з дотриманням всіх вимог справедливості незалежним, безстороннім і неупередженим судом.

Участь у розгляді справи осіб, що є родичами між собою перешкоджає об`єктивному розслідуванню і вирішенню кримінальної справи, і ставить під сумнів справедливість прийнятого судом рішення.

По даній кримінальній справі, під час досудового слідства постановою судді Замостянського райсуду м.Вінниці ОСОБА_14 від 21.09.2011 року обрано відносно обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту (Т.1 а.с. 122), та в подальшому Вінницьким міським судом під головуванням судді ОСОБА_1 оскаржуваним вироком його визнано винним за ч.3 ст.307 КК та призначено покарання (Т.2 а.с. 198-201).

Оскільки ОСОБА_7 вини у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.307 КК не визнав, рішення про обрання запобіжного заходу щодо нього у вигляді взяття під варту та в подальшому засудження його за ч.3 ст.307 КК прийнято суддями, які є родичами, тому ця обставина, з огляду на положення ст. 54 КПК 1960 року, викликає сумнів в об`єктивності судді, під головуванням якої постановлено обвинувальний вирок.

Відповідно до ст. 374 КПК України, скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання, з огляду на що в решті подані апеляції задоволенню не підлягають.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід ретельно та у повному обсязі перевірити зібрані у справі докази, дати їм належну оцінку та з урахуванням усіх обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Встановлені судом обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу щодо засудженого у виді підписки про невиїзд є незмінними, нових даних які б свідчили про необхідність його зміни в ході апеляційного перегляду не встановлено, тому запобіжний захід щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК 1960 року, -
у х в а л и л а :
Апеляцію адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України - скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:/підпис/

Копія вірна.