Справа № 357/4649/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/752/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 55 13.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці Вишгородського району, Київської області, громадянина України, одруженого, із базовою загальною середньою освітою, призваного за мобілізацією 19.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем та проходячи військову службу у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, з 05 листопада 2014 року до 18 березня 2015 року не з`являвся вчасно на службу без поважних причин, на строк тривалістю понад один місяць.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 злочину, зазначає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На думку апелянта, призначаючи покарання обвинуваченому, суд достатньою мірою не врахував, що інкримінований йому злочин належить до злочинів середньої тяжкості, під час його вчинення ОСОБА_7 діяв з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився до військової частини та понад чотири місяці не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців.

При цьому, судом безпідставно визнано обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 те, що він раніше не судимий, одружений, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приймав участь в АТО, оскільки зазначені обставини не знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину.

В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав і просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України учасниками процесу не оскаржуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 407 КК України є правильною.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, врахувавши особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, приймав участь в АТО, раніше не судимий, одружений, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і правомірно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 407 КК України зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований. Підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не знаходить.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахував, що інкримінований йому злочин належить до злочинів середньої тяжкості, під час його вчинення ОСОБА_7 діяв з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився до військової частини та понад чотири місяці не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4