УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
вересня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого -
судді Британчука В.В.,

суддів -
Кравченка СІ., Наставного
В.В.,

з участю
прокурора - Мінакової Г.О.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженого на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2007
року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, неодружений, не працює, раніше судимий:

·
25.06.1999 року вироком Ватутінського районного суду м.
Києва за ст.ст.140 4.2,17,140 ч.2,145 ч.1,42 КК України 1960 року на 3 роки 6
місяців позбавлення волі;

·
03.11.2000 року вироком Ватутінського районного суду м.
Києва за ст. 140 ч.2 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі;

·
22.10.2002 року вироком Деснянського районного суду м.
Києва за ст.ст.186ч.2,185ч.2,189ч.2,70,71 КК України на 4 роки 3 місяці
позбавлення волі, звільнився 01.09.2006 року по відбуттю строку покарання.

засуджений за ст. 185ч.2 КК України
на 2 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1 вироком суду визнано винним в тому, що він 26.04.2007 року близько
14-30 год. в
квартирі АДРЕСА_2 в стані алкогольного сц"яніння, скориставшись
відсутністю потерпілої ОСОБА_2,
повторно таємно викрав чуже майно ОСОБА_2, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму
1.100 грн.

Засуджений
ОСОБА_1 в апеляції, не оспорюючи доведеність його вини і правильність
кваліфікації його дій, вказує на суворість призначеного покарання,

Справа № 11
-а-1716/07. Категорія: ст. 185 ч.2 КК Головуючий у першій інстанції-Лобанов В.А.

Доповідач-Наставний В.В..

зазначаючи, що суд недостатньо врахував дані про його особу та обставини
справи, зокрема: він є єдиним годувальником сім"ї, його мати залишилась
одна, потерпіла до нього не має претензій, матеріальну шкода їй відшкодована
повністю, він свою вину визнав і щиро сердечно розкаявся у вчиненому, просить
вирок змінити і призначити йому більш м"яке покарання, не пов"язане з
позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про заперечення проти апеляції і
залишення вироку без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин,
викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам і підтверджені
розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які судом
досліджені і проаналізовані в їх сукупності, їм дана належна оцінка. Для
ствердження іншого апеляційний суд підстав не знаходить.

Так, засуджений ОСОБА_1 як на досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України,
визнав повністю і підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

Крім повного визнання, винність ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі
доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_2,
показання свідка ОСОБА_3, іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно обґрунтував свої висновки вказаними
показаннями засудженого, потерпілої, свідка, іншими доказами, зазначеними у
вироку, та прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому
злочину. Встановлені судом обставини і зазначені докази в апеляції не оспорюються.

Суд вірно визнав ОСОБА_1 винним у таємному викраденні чужого майна,
вчиненого повторно, і правильно кваліфікував його дії за ст. 185ч.2 КК України.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, дані про його особу, обставини, що пом"якшують і обтяжують
покарання, конкретні обставини справи, в тому числі і ті дані про його особу,
його сімейний стан, його відношення до вчиненого та обставини, на які є
посилання в апеляції засудженого, про що зазначено у вироку, і правильно
призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах ближче до
мінімальної межі санкції статті кримінального закону, по якій він притягнутий
до кримінальної відповідальності. Обставини, на які є посилання в апеляції
засудженого, не спростовують висновки суду про вид та розмір призначеного
ОСОБА_1 покарання і не можуть бути безумовними підставами для зміни вироку суду
в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та є
необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для пом"якшення призначеного покарання чи призначення покарання у
виді обмеження волі апеляційний суд не вбачає. За таких обставин апеляція
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
Апеляційний суд міста Києва ,-

УХВАЛИВ:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня
2007 року

відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію

засудженого
ОСОБА_1 - без задоволення.