УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З травня 2007 р. м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі:

головуючого
-Гошовського Г.М., суддів -
Дорчинець С.Г., Машкаринця М.М., з участю прокурора - Фотченка СІ.,
адвоката- ОСОБА_1.

розглянув
у відкритому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1. в
інтересах засудженого ОСОБА_2. на вирок Перечинського районного суду
Закарпатської області від 26
грудня 2006, яким
засуджений

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1, гр-н України, українець, студент Львівського
банківського інституту, неодружений, непрацюючий, раніше несудимий,

за ст. 286 ч.2 КК
України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на 3 (три)
роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2змінений з підписки про невиїзд на
взяття під варту в залі судового засідання.

Цивільні позови
прокурора Перечинського району задоволені.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2. на користь Перечинської ЦРЛ - 293 грн. 75 коп., а на користь
Закарпатської ОКЛ-564 грн. 60
коп. витрат за стаціонарне лікування потерпілого.

Речові докази: автомобіль марки БМВ НОМЕР_1постановлено
повернути ОСОБА_2., джинсові штани, кофту та кросівки постановлено повернути
ОСОБА_3.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2. в доход держави 260 грн. 82 коп. судових
витрат за проведення автотехнічної експертизи та 61 грн. судових витрат за проведення трасологічної
експертизи.

За вироком суду ОСОБА_2. визнаний винним у тому, що 11.09.2005 року приблизно в
1 год. 30 хв. в м.
Перечині на вул. Гагаріна поблизу бару «Едем», проїжджаючи на автомобілі марки
БМВ - 524 НОМЕР_1, порушив п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1,13.3 Правил дорожного руху України, а
саме не стежив за дорожною обстановкою, не забезпечив безпечної швидкості руху,
не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки
транспортного засобу при виникненні небезпеки, перешкоди не дотримав небезпечну
дистанцію для створення безпеки для дорожного
руху, внаслідок чого допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_3., причинивши тяжкі
тілесні ушкодження.

В апеляції адвокат ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2. порушує
питання про скасування вироку. При цьому посилається на те, що ні в ході
досудового слідства, ні в судовому засіданні не встановлені фактичні обставини ДТП та її механізм, а
обвинувачення базується лише на припущенні, які не можуть бути підставою
обвинувального вироку. Доказів вини
ОСОБА_2 . не зібрано.
Тобто по справі
допущена неповнота та
неправильність

номер
рядка статистичного звіту:11

Справа: №11-182/07

Головуючий у
першій інстанції: шешеня м.О. Доповідач: Дорчинець С г.

2

досудового слідства, яка судом не
усунута. Крім того по справі не проведена трасологічна експертиза, не
встановлено точно місце наїзду на потерпілого. Автотехнічна експертиза слідчим
призначена, а тому і проведена, з порушенням «Науково - методичних
рекомендацій по питанням підготовки та призначення судових експертиз»
затверджених наказом МЮ №53/5
від 8.10.1998 року та
«Інструкції про призначення і проведення судових експертиз», тобто неправильно
вказані вихідні дані ДТП,
а в залежності від цього і висновки судово -автотехнічної експертизи та
трасологічної експертизи є неправильними.

Не відповідає
вимогам закону і судово-медична експертиза щодо встановлення тяжкості тілесних
ушкоджень у потерпілого. Експертами не враховано, що ніяких загрожуючих життю
потерпілого явищ не було і такі не встановлено, що викликає сумніви про
наявність у потерпілого ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, а також підставність
зміни прокурором обвинувачення в суді.

Судом також не
допитано в судовому засіданні ряд свідків про те, що' потерпілий
приймав участь в бійці та не перевірена та обставина, що тілесні ушкодження
могли бути причинені потерпілому в ході бійки.

Судом також,
хоча і вказані обставини, які дають підставу для застосування ст. 75 КК України, ця
норма закону не виконана і ОСОБА_2. призначено покарання у вигляді реального
позбавлення волі. Просить також врахувати, що в ході досудового слідства
ОСОБА_2 не була надана належна юридична
допомога, чим порушено його право на захист. Вважає, що справу слід повернути
на додаткове розслідування.

Потерпілий та прокурор вирок не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він
оскаржений, виклавши орновні доводи апеляції, заслухавши міркування прокурора
про залишення вироку без зміни, апелянта -
адвоката ОСОБА_1. про скасування вироку суду в зв'язку з його незаконністю,
перевіривши справу в межах апеляції, апеляційний суд не знаходить підстав для
задоволення апеляції з таких міркувань.

З матеріалів
кримінальної справи видно, що вина ОСОБА_2. у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України,
підтверджена сукупністю зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні
доказів.

Так потерпілий
ОСОБА_3 . в судовому засіданні підтвердив, що саме автомобілем БМВ сріблястого
кольору, яким керував засуджений ОСОБА_2., він був травмований в праву ногу.
Від удару його відкинуло на тротуар, а ОСОБА_2., не зупиняючись, поїхав у
напрямку центра м. Перечина.
До нього підбігли друзі, які відвели його в медичну установу. Від удару він
отримав перелом правої ноги, тобто йому були причинені тяжкі тілесні
ушкодження.

Свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. та ОСОБА_9.
в судовому засіданні підтвердили, що саме засуджений ОСОБА_2., який керував
автомобілем БМВ сріблястого кольору, цим же автомобілем вдарив у праву ногу
потерпілого ОСОБА_3 , а сам, не зупиняючись, поїхав. Права нога потерпілого
була зламана, а тому вони допомогли потерпілому дістатися до медичної установи.

Судово - медичні експерти
Боднар С.С., Фенцик В.Л., Товтин Я.В. та Попович І.М. в судовому засіданні
підтвердили, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_3. виникли лише від
удару автомобіля та не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного
росту на тверде покриття або внаслідок удару ногою сторонньої людини.
Відповідно до вимог п. 2.
1.3 «Правил судово - медичного
визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, причиненні тілесні ушкодження,
а саме перелом великогомілкової та малогомілкової кісток, відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень.

Крім того
експерти Товтин Я.В. та ПоповичМ. підтвердили, що об'єктивним є ' висновок № 1330 та № 66, а висновок № 114, на який в
апеляції посилається адвокат ОСОБА_1., є неправильним, оскільки для нього
експертам не було надано всіх необхідних медичних документів на потерпілого
ОСОБА_3. про тілесні ушкодження.

з

В ході
досудового слідства були проведенні відтворення обстановки та обставин події з
потерпілим ОСОБА_3., свідками
ОСОБА_4., ОСОБА_5., а також із засудженим ОСОБА_2., проведені очні ставки. З
проведених слідчих дій видно, що суперечностей між показаннями ОСОБА_2. на
досудовому слідстві та в судовому засіданні з потерпілим та свідками щодо події
ДТП, немає.

З висновку
судово - автотехнічної
експертизи № 306 від 10.10.2005 р. видно, що в
дорожній ситуації водій ОСОБА_2. повинен був керуватися вимогами п. 12.3 Правил дорожного руху України, з
моменту коли побачив за 36.6
м на проїжджій частині пішохода, вжити заходів до (екстренного) негайного
гальмування. Причиною даної пригоди є дії водія ОСОБА_2., який керуючи
автомобілем «БМВ-524» НОМЕР_1не вжив
заходів до своєчасного гальмування.

Згідно висновків
судово-медичних експертиз №№
66 та 1330 видно,
що потерпілому ОСОБА_3. причинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого
перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням. Вказані
тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих тугогранних предметів по
ударному механізму дії, якими є виступаючі частини рухаючогося
легкового.Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і
були небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Згідно висновку
спеціаліста №291 від 26.09.2005 р. та протоколу
огляду і перевірки технічного стану автомобіля БМВНОМЕР_1 на правому передньому
крилі виявлено слід неправильної форми тертя з іншим предметом розміром 6,5 см. та на передній
правій дверці-слід тертя довжиною приблизно 12 см., що свідчить про тертя з іншим предметом.

При таких
обставинах апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до переконання, що вина ОСОБА_2. у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286
КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожного руху в результаті чого потерпілому причиненні тяжкі
тілесні ушкодження, доведено повністю.

Доводи адвоката
ОСОБА_1. про те, що ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не
встановлені фактичні обставини ДТП
та її механізм, що відтворення обстановки та обставин події проведені з
порушенням вимог ст.ст. 194-195
КПК України, що автотехнічна експертиза призначена з порушенням п.96
«Науково-методичних рекомендацій по питанням підготовки та призначення судових
експертиз», а висновки цієї експертизи є неправильними та помилковими, бо
слідчим, на його думку, дані неправильні вихідні дані, що висновок
трасологічної експертизи є лише припущенням, а висновки судовомедичних
експертиз містять протиріччя щодо ступені тяжкості тілесних ушкоджень та є
сумнівними, повність спростовані вказаними у вироці доказами, а тому не
заслуговують на увагу.

Посилання
апелянта на те, що суд не прийняв до уваги покарання свідків ОСОБА_10
ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13. та ОСОБА_14є безпідставними, оскільки суд
першої інстанції дав оцінку показанням цих свідків, встановивши, що це є родичі
та друзі засудженого ОСОБА_2., що вони не були очевидцями самої ДТП, що є по суті
зацікавленими особами на користь засудженого.

Посилання
апелянта на те, що потерпілий Квич міг отримати тілесні ушкодження в ході бійки,
яка відбулася до ДТП, є
надуманими та спростовуються висновками судово-медичних експертиз щодо
механізму причинения цих
тілесних ушкоджень.

Не відповідають
фактичним обставинам і посилання апелянта на те, що засуджений ОСОБА_2. на
досудовому слідстві не мав належного захисту. Як вбачається з матеріалів справи
захисник ОСОБА_15 здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_2. на досудовому
слідстві. А дача оцінки роботі іншого адвоката, на думку апеляційного суду,
адвокат ОСОБА_1. не має права, крім того це є нічим іншим, як порушенням
адвокатської етики та прояв неповаги до '
свого колеги.

Дії засудженого
ОСОБА_2. правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

4

Покарання
засудженому ОСОБА_2. судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України та з
застосуванням ст. 69 КК
України.

Підстав для звільненням ОСОБА_2.
від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України,
апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляцію адвоката
ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2. -
задовольнити без задоволення, а вирок Перечинського районного суду
Закарпатської області від 26
грудня 2006 року
стосовно ОСОБА_2. - без
зміни.

Вірно:

Суддя Дорчинець С.Г.