Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0009181 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скурати Малинського району Житомирської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
Малинським районним судом Житомирської області вироком від 19 квітня 2010 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 05 листопада 2014 року умовно-достроково на 7 місяців 3 дні,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 11 грудня 2014 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул. Фрунзе, 115/2 в м. Києві, помітив припаркований біля вказаного будинку транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний намір, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань ОСОБА_7 підійшов до автомобіля «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого пересвідчившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки, яку мав при собі, пошкодив замок водійських дверей. Проникнувши до салону зазначеного автомобіля шляхом зламу замка запалення, за допомогою дротів запустив двигун, тим самим протиправно, всупереч волі власника повторно незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після цього ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав з двору будинку на проїзну частину вулиці Фрунзе в м. Києві в напрямку руху вулиці Вишгородської в м. Києві та в подальшому був зупинений працівниками ДАІ по вул. Фрунзе, 115/3 в м. Києві, якими при поверхневому огляді ОСОБА_7 було виявлено та вилучено пістолет «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , споряджений десятьма патронами, який останній незаконно без передбаченого законом дозволу носив та зберігав при собі.
Згідно висновку балістичної експертизи № 980 від 27 грудня 2014 року, предмет, схожий на пістолет з маркуванням «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , вилучений під час проведення огляду місця події 11 грудня 2014 року по вул. Фрунзе, 115/3 в м. Києві у ОСОБА_7 є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом моделі «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 промислового способу виробництва Туреччини.
Пістолет «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , вилучений під час проведення огляду місця події 11 грудня 2014 року по вул. Фрунзе, 115/3 в м. Києві у ОСОБА_7 , придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумового патрону калібру 9 мм РА та картечі діаметром 6,5 мм.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав та показав, що 11 грудня 2014 року він після закінчення робочого часу з с. Демидово Вишгородського району Київської області, де неофіційно працював, виконуючи ремонтні роботи, вирушив до м. Києва, щоб зустрітися з своїм знайомим ОСОБА_8 та повернути йому взяті раніше в борг грошові кошти. Про зустріч з останнім домовлявся того дня по телефону. Приблизно о 23 годині 30 хвилин приїхав на площу Тараса Шевченка в м. Києві, а приблизно о 24 годині зустрівся з ОСОБА_8 в Куренівському парку. Віддавши гроші він разом з ОСОБА_8 почав прогулюватись вищевказаним парком.
Вже була пізня пора, щоб їхати з м. Києва, тому він вирішив переночувати у сестри, яка винаймала квартиру в районі Лісного масиву м. Києва. Йдучи по вулиці, ними було помічено автомобіль марки «ВАЗ», який стояв між будинками, направлений на виїзд до проїзної частини, та біля якого знаходились два чоловіки. Капот був відкритим і один з них щось лагодив, а інший підсвічував. Підійшовши, він попросив довести його до Лісного масиву, на що один з чоловіків погодився, повідомивши, що можна буде їхати після того, як буде полагоджене світло. Після цього, він попрощався з ОСОБА_8 , той пішов, а ОСОБА_7 залишився.
В подальшому, він сів до вищевказаного автомобіля на заднє пасажирське сидіння за водієм. Транспортний засіб виїхав на проїзну частину. В цей час на протилежній смузі руху рухався автомобіль ДАІ, який потім почав наздоганяти їхній транспортний засіб. В салоні автомобіля «ВАЗ» розпочали відбуватися незрозумілі для нього події. Пам`ятає, що водій сказав іншому пасажиру, який сидів на передньому пасажирському сидінні біля водія, щоб той не забув рюкзак, який останній тримав на руках, а потім автомобіль різко загальмував, після чого вищезазначені чоловіки вибігли з транспортного засобу. Він зробив теж саме, оскільки зрозумів, що щось відбувається недобре, злякався, тому в автомобілі не затримувався, почав рух майже одночасно з водієм. ОСОБА_7 повідомив, що не бачив напрямку бігу водія та іншого пасажиру, лише може сказати впевнено, що вони бігли не за ним.
Залишивши автомобіль, він вибіг на протилежну смугу руху проїзної частини, де був збитий зустрічним транспортним засобом. Від удару він впав, вдарився головою, однак, свідомість не втрачав, хоча стверджує, що відчув зле, однак мав сили одразу ж піднятись та продовжити біг в бік арки, знаючи, що його переслідують працівники ДАІ, які висловлювали вимогу зупинитись і були дуже близько від нього, майже поруч.
Пробігши приблизно 30-40 метрів між будинками, переплигнув через паркан, спіткнувся та впав, після чого піднятися вже не зміг, оскільки співробітники ДАІ його наздогнали, завели руки на зад та почали його тримати в лежачому положенні. Він почув, що один з працівників ДАІ викликав по рації підкріплення.
ОСОБА_7 заперечував наявність у нього того дня пістолета, а також те, що він наводив його в бік працівників ДАІ. Вказану зброю обвинувачений побачив вперше після затримання біля автомобіля ДАІ, де йому одягали кайданки, до приїзду слідчо-оперативної групи. Вважає, що пістолет міг знаходитись в автомобілі «ВАЗ» та після проведеного огляду даного транспортного засобу його міг знайти працівник ДАІ.
Окрім цього, даючи покази обвинувачений не міг пояснити, яким чином до його бокових кишень куртки, в яку він був одягнутий, потрапили викрутка, складний ніж, моток ізоленти, ліхтарик та категорично заперечував належність вказаних предметів йому. При цьому, ОСОБА_7 не заперечував, що їх вилучили у нього з бокових карманів верхнього одягу з участю понятих.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим вини в пред`явленому йому обвинуваченні, що судом розцінюється як спроба ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження.
Так, допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_6 показав, що він є власником автомобіля «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 . Обвинуваченого ОСОБА_7 ніколи раніше не знав, ніяких відносин не підтримував. Вночі 11 грудня 2014 року приблизно о 03-04 годині до помешкання, де він проживає, прийшли працівники міліції та повідомили, що був здійсненний угон належного йому на праві власності автомобіля «ВАЗ 2103». Він проживає на дев`ятому поверсі, тому після цієї новини одразу ж подивився у вікно та побачив власний транспортний засіб на проїзній частині ліворуч від виїзду з прибудинкової території за суцільною подвійною лінією. Після цього, вийшов на вулицю та особисто забрав «ВАЗ 2103» з проїжджої частини, поставивши його знову на звичне місце стоянки біля будинку.
Потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що напередодні вчиненого злочину, тобто 10 грудня 2014 року, він залишив вищевказаний автомобіль припаркованим біля будинку, де проживав, в технічно справному стані, дверцята були зачинені на ключ, який знаходився у нього. Стверджував, що після даних подій ним було виявлено повне пошкодження протиугінного пристрою, що в подальшому стало причиною труднощів в роботі рульового управління автомобіля. Однак, не зважаючи на це, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого ОСОБА_7 до подій 11 грудня 2014 року не знав, ніяких відносин не підтримував. Він працює інспектором ДАІ та того дня рухався по вул. Фрунзе в напрямку вул. О.Теліги в м. Києві в службовому автомобілі, перебуваючи за кермом. Приблизно о другій годині ночі він побачив, як з прибудинкової території на вул. Фрунзе в м. Києві виїхав автомобіль «ВАЗ-2103» та порушив правила дорожнього руху, а саме, здійснив поворот ліворуч, перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що викликало необхідність змінити напрямок руху на протилежний та рухатись по крайній лівій смузі руху за автомобілем «ВАЗ-2103». Через 20-30 метрів спільного руху в одному напрямку під час руху у автомобіля «ВАЗ-2103» несподівано для нього одночасно відкрились троє дверцят, після чого, також одночасно з водійського місця вибіг водій, та побіг ліворуч, а з правого переднього та правого заднього пасажирського місця двоє чоловіків, які побігли праворуч в бік макаронної фабрики. Вказаний свідок беззаперечно вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка керувала того дня автомобілем «ВАЗ-2103», оскільки відстань між їхніми автомобілями була невеликою, а коли водій залишив водійське місце та почав бігти, він одразу розпочав переслідувати дану особу, залишивши власний транспортний засіб. Свідок пояснив, що побіг саме за водієм, а не за іншими чоловіками, оскільки правопорушення було вчинене водієм, а не пасажирами, тому його цікавив в даній ситуації саме він.
Оскільки ОСОБА_7 побіг ліворуч, тобто в бік протилежної смуги руху, він створив перешкоду в русі автомобілю таксі, водій якого хоча і рухався з невеликою швидкістю, однак запобігти зіткненню не зміг. Від удару обвинувачений впав, потім піднявся та продовжив рух в бік арки. При цьому, як стверджує свідок, він помітив в правій руці ОСОБА_7 предмет, схожий на зброю. Перестрибнувши паркан, вказана особа підсковзнулась та впала. Весь цей час він та його напарник переслідували його, тому після зазначеного падіння їм вдалося наздогнати обвинуваченого, після чого він сів на нього, а коли підбіг його колега, той зробив теж саме. В подальшому він розпочав застосовувати заходи фізичного впливу, під час яких, заводячи назад праву руку ОСОБА_7 помітив в ній пістолет, про що одразу повідомив напарнику та вибив його з рук порушника. Далі вони підняли обвинуваченого, відвели до місця, де були залишені транспортні засоби. Предмет, схожий на зброю також було піднято та забрано з даного місця, а в подальшому положено на асфальтове покриття біля автомобіля таксі, де знаходився ОСОБА_7 . В подальшому було оглянуто автомобіль «ВАЗ-2103» в якому виявлено пошкодження замка запалення, оскільки висіли проводи, потім вжито заходів по встановленню власника транспортного засобу, зв`язку з ним, виклику слідчо-оперативної групи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_10 , однозначно вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка вибігла з автомобіля «ВАЗ-2103» з водійського місця, при цьому зазначив, що він в службовому автомобілі перебував на передньому пасажирському сидінні; ліві пасажирські дверцята автомобіля «ВАЗ-2103» не відчинялись; першим переслідував обвинуваченого інспектор ОСОБА_10 , а він рухався за ним; предмет, схожий на зброю, який ОСОБА_7 тримав при собі був вибитий у нього з руки ОСОБА_10 та в подальшому переданий слідчо-оперативній групі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що обвинуваченого ОСОБА_7 до подій 11 грудня 2014 року не знав, ніяких відносин не підтримував. У вказаний день в нічний час доби він керував транспортним засобом по вул. Фрунзе в м. Києві, рухаючись зі сторони вул. Вишгородської в м. Києві. В його смузі руху по переду прямував автомобіль ДАІ, а по зустрічній смузі руху він помітив рух двох автомобілів, останній з яких марки «ВАЗ». В якийсь момент автомобіль ДАІ здійснив розворот на зустрічну смугу руху, а потім раптово на дорозі з`явилась людина, яка бігла із зустрічної смуги напереріз руху його автомобіля, створивши тим самим для нього перешкоду, внаслідок чого сталося зіткнення, від якого вказаний чоловік спочатку опинився на капоті автомобіля, а потім піднявся та продовжив рух в бік арки. За вищевказаною людиною бігли два співробітники ДАІ, а після того, коли вони забігли в арку, на зустрічній смузі руху він побачив залишений автомобіль марки «ВАЗ» та транспортний засіб співробітників «ДАІ». Приблизно через п`ять хвилин зазначені ним особи повернулись, при цьому, співробітники ДАІ принесли в руках пістолет.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні однозначно вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка того дня перебігала проїзну частину, рухаючись з зустрічної смуги руху напереріз руху його автомобіля, а після зіткнення побігла в бік арки і якого наздоганяли, а в подальшому затримали співробітники ДАІ. При цьому, свідок зазначив, що він особисто не бачив інших осіб, які втікали, а про те, що з автомобіля «ВАЗ» вибігало декілька осіб, почув вже після згаданої події від співробітників ДАІ. Окрім цього, пояснив, що не міг бачити, хто саме залишав водійське місце автомобіля «ВАЗ», оскільки в цьому йому завадив зустрічний транспортний засіб, який рухався по переду автомобіля «ВАЗ».
Покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є послідовними, узгодженими між собою, а сам порядок розгортання подій 11 грудня 2014 року, встановлений в судовому засіданні та підтверджений показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якого автомобіль працівників ДАІ в момент виїзду на проїзну частину автомобіля «ВАЗ-2103» рухався на протилежній смузі руху та перебував на невеликій відстані, тобто мав реальну можливість виявити факт порушення водієм автомобіля «ВАЗ-2103» правил дорожнього руху, те, що зміна напрямку руху автомобіля ДАІ пов`язана саме з перетинанням подвійної суцільної лінії, тобто порушенням зазначених правил автомобілем «ВАЗ-2103», які при виявленні працівниками ДАІ потребують вжиття заходів реагування, виключає будь які сумніви у правдивості наданих показів свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ймовірності вчинення ними незаконних дій, направлених на створення штучних доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах, а також, необ`єктивності наданих вказаними свідками показів з метою підвищення статистичних показників, про що зазначала в судовому засіданні сторона захисту.
За клопотанням сторони захисту судом був допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який показав, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає, підтримував з ним дружні відносини. 11 грудня 2014 року він в вечірню пору доби приблизно о 23 годині зустрічався з обвинуваченим ОСОБА_7 в районі Куренівського ринку, оскільки останній в телефонній розмові повідомив про готовність повернути йому грошові кошти, взяті раніше у борг. Вони спільно проводили вільний час, прогулюючись по парку, при цьому, ОСОБА_7 мав намір поїхати ночувати до сестри, яка проживає в іншому районі м. Києва. Тому, побачивши заведений автомобіль марки «ВАЗ» світлого кольору, який стояв за будинком на виїзді з прибудинкової території з відкритим капотом і включеними габаритними вогнями, та біля якого знаходились два чоловіки, ОСОБА_7 підійшов до них, а повернувшись повідомив, що домовився з вказаними людьми, які його підвезуть куди необхідно, після чого ОСОБА_8 попрощався та попрямував до гуртожитку.
Аналізуючи покази даного свідка суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 фактично не бачив того моменту, як ОСОБА_7 сідав до вказаного автомобіля, так само й те, яким чином та коли автомобіль «ВАЗ-2103» почав рух при заведеному двигуні, а лише підтверджене вказаним свідком бажання ОСОБА_7 дістатися в район Лісного масиву м. Києва, де проживає його сестра, не є належним доказом непричетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому злочинів.
В зв`язку з вищевикладеним, виходячи з фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, суд визнає покази свідка ОСОБА_8 неналежним доказом, оскільки його свідчення не є такими, які будь яким чином підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження, чи інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, або ж вказують на достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Окрім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_7 також підтверджується наступними наданими та дослідженими судом доказами.
Згідно протоколу огляду місця події від 11 грудня 2014 року, автомобіль «ВАЗ-2103» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився на проїзній частині дороги по вул. Фрунзе в м. Києві, через смугу від нього розташований будинок № 115/3. Передньою частиною вказаний транспортний засіб був направлений в бік вул. Сирецької в м. Києві, двері відчинені, замки передніх правої та лівої дверей пошкоджені, в салоні під кермом видні дроти різних кольорів, з`єднані між собою, на задньому сидінні знаходиться домкрат. Через смугу від оглянутого автомобіля біля арки, що веде в двір будинку АДРЕСА_3 , на тротуарі знаходився ОСОБА_7 , одягнений у в`язану шапку чорного кольору, два светри, куртку чорного кольору, джинси сірого кольору. При огляді ОСОБА_7 були виявлені у лівій зовнішній кишені куртки ліхтарик чорного кольору, невеликих розмірів викрутку, а у правій зовнішній кишені куртки ізоленту чорного кольору, складний ніж. Окрім цього, на багажнику вищевказаного автомобіля знаходився предмет, схожий на пістолет з маркуванням «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , з десятьма набоями, який, зі слів співробітників ДАІ ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , був виявлений в руці ОСОБА_7 під час його затримання.
До даного протоколу долучено фототаблицю, на одній з фотокарток якої зафіксовано салон автомобіля «ВАЗ-2103», з якої вбачається, що на задньому пасажирському сидінні з боку водія знаходиться домкрат та деякі речі, а з боку пасажира будь-які предмети відсутні.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 16 грудня 2014 року та долученої до нього фототаблиці, слідчим оглянуто вміст спеціалізованого поліетиленового пакету експертної служби МВС України під номером 1505008, в якому знаходились речі, вилучені 11 грудня 2014 року по АДРЕСА_3 : металева хрестоподібна викрутка з червоною пластмасовою ручкою, розміром 8,5 см, складний ніж металевого кольору, на якому будь-яких маркувань не виявлено, ліхтарик чорного кольору з надписом «ООО Симферопольский вино-коньячный завод», моток ізоленти чорного кольору.
Як вбачається з даного документу, вищезазначені речові докази знаходились в спеціалізованому поліетиленовому пакеті експертної служби МВС України, що містив підписи понятих та слідчого, який проводив вилучення, не мав будь-яких ушкоджень, цілісність упаковки не була порушена, що в свою чергу дає підстави вважати про належне забезпечення збереження вмісту зазначеного пакунку.
Згідно висновку експерта № 980 від 27 грудня 2014 року, вилучений під час огляду місця події 11 грудня 2014 року по вул. Фрунзе, 115/3 в м. Києві у ОСОБА_7 предмет, схожий на пістолет з маркуванням «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом «Stalker 918-S» № НОМЕР_2 , придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумового патрону калібру 9 мм Р.А та картечі діаметром 6,5 мм. Окрім цього, вилучені під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_3 у ОСОБА_7 10 предметів, схожих на патрони, є пістолетними патронами «СОВА П» калібру 9 мм Р.А промислового способу виробництва, які споряджені кулями з еластичного матеріалу чорного кольору, до боєприпасів вогнепальної зброї не відносяться, до стрільби придатні.
Таким чином, суд розцінює покази ОСОБА_7 , в яких він заперечує належність йому пістолета «Stalker 918-S» та вилучених з його верхнього одягу предметів, що використовуються як знаряддя при вчиненні злочинів по викраденню транспортних засобів - викрутки, складного ножа з надламаним кінчиком, мотка ізоленти, ліхтарика, а також, доводи захисника, відповідно до яких кожна людина робітничої професії може мати при собі вищезазначені предмети, як узгоджену між ними позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не вжито належних заходів, спрямованих на перевірку скарг ОСОБА_13 щодо застосування до нього працівниками міліції погроз та насильства, з метою отримання визнавальних показів по справі, внаслідок яких обвинуваченим було написано явку з повинною та дані первинні покази про визнання вини у вчинених злочинах, розцінюються судом як необґрунтовані, оскільки стороною обвинувачення вищезазначені документи не надавались суду як докази винуватості особи, обвинувачений безпосередньо в судовому засіданні дав покази стосовно пред`явленого йому обвинувачення, навів обґрунтування своєї позиції невизнання вини, повідомив суд, що під час досудового розслідування скористувався наданим йому ст. 63 Конституції України правом не давати покази відносно себе, тому суд, приймаючи рішення по даній справі виходить з того, що безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв даних злочинів, суд розцінює як спробу ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження, а зібрані та досліджені у справі докази, суд вважає послідовними, логічними, такими, що взаємозв`язані між собою та відповідають фактичним обставинам справи, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Оцінюючи усі досліджені докази по справі у їх сукупності, суд визнає їх достатніми, належними, допустимими та достовірними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена повністю і органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його умисні дії за ч. 2 ст. 289 КК України, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, та за ч. 1 ст. 263 КК України, які виразились у незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпеку вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не був працевлаштований, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену та не зняту судимість.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, а також конкретні обставини справи, суспільну небезпеку вчинених злочинів, те, що після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений знову вчинив злочин, що вказує на схильність особи до вчинення кримінально караних діянь, суд приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі без застосування передбаченої санкцією ст. 289 КК України додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вчинення нових злочинів у період відбування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без умов ізоляції від суспільства неможливі, тому не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд також не вбачає у зв`язку з відсутністю двох обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_14 вчинив злочини 11 грудня 2014 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення від призначеного покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2010 року, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 суд застосовує положення ст. 71 КК України.
Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням по справі балістичної експертизи.
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді шести років позбавлення волі,
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді шести років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2010 року, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців.
Обраний стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме, з 11 грудня 2014 року.
Речові докази по справі викрутку, складний ніж, моток ізоленти, ліхтарик, пістолет «Stalker 918-S», серійний № НОМЕР_3 з 10 набоями, які зберігаються в камері схову Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити.
Вилучені у обвинуваченого ОСОБА_7 особисті речі, відповідно до протоколу огляду місця події 11 грудня 2014 року, а саме, печатки чорного кольору та мобільний телефон «Нокіа 1280», НОМЕР_4 повернути ОСОБА_7 , як законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведеної по справі судово-балістичної експертизи № 980 від 27 грудня 2014 року в розмірі 491 (чотириста дев`яносто однієї) гривні 40 копійок.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва, а особою, яка перебуває під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

СуддяОСОБА_1