Справа №11a-1307/ 2007 Головуючий у 1-й
інстанції: Коваль В.О.
367 ч.2 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року м. Херсон

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в
складі:

головуючого -
судді Гемми Ю.М.

суддів Шевцової
В.Г., Сажинова В.В.

з участю
прокурора Литвиненка 0.0.

засудженого
ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської
області від 02 жовтня 2007 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець і мешканець с Високопілля
Херсонської області, громадянин
Росії, раніше не судимий, засуджений за
ст. 367 ч.2 КК України на 2
роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади з
виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форм власності та підпорядкованості строком
на 2 роки.

На
підставі ст, 75, 76 КК України його
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2
роки, із покладення на нього обов'язків:
не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Міра запобіжного
заходу - підписка про невиїзд.

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він,
працюючи на посаді заступника головного лікаря по
адміністративно-господарській частині Високопільського територіального
медичного об'єднання (на цей час Високопільська центральна районна
лікарня), розташованого у с Високопілля
Херсонської області, та, будучи службовою особою, оскільки був наділений повноваженнями
організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських обов'язків, із жовтня 2001 року по квітень 2003
року, внаслідок неналежного виконання
своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, спричинив шкоду Високопільському ТМО при
наступних обставинах.

У період
його роботи, як заступника головного
лікаря по адміністративно-господарській частині, покладалось основним завданням у роботі
забезпечення матеріально-технічного постачання для здійснення безперебійної
роботи лікарні, що закріплено у його
посадовій інструкції. У питаннях водопостачання, як однією зі складових
адміністративно-господарської частини лікарні,
безпосередньо на ОСОБА_1покладався обов'язок забезпечення основного в
роботі адміністративно-господарської частини шляхом належної організації обліку
спожитої води за допомогою підконтрольних йому технічних засобів обліку з
використанням повноважень, наданих йому
діючим законодавством та посадовою інструкцією як уповноваженій особі
споживача.

Невиконання
ОСОБА_1 своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них призвело
до того, що внаслідок відсутності у
абонента належно

організованого
технічного-вимірювального обліку кількості спожитої води, допущено перерахування бюджетних коштів
Високопільському сількомунгоспу на загальну суму 18534 грн. 62 коп. протягом
періоду з березня по листопад 2002 року,
яке виявилось безпідставним,
оскільки було здійснено за фактично не отримані комунальні послуги по
причині подвійного врахування показників водяного лічильника. Тим самим, Високопільському ТМО було заподіяно
матеріальних збитків на вказану суму, що
спричинило тяжкі наслідки.

В
апеляції з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_1 посилається на незаконність
вироку щодо нього, просить його
скасувати, а справу повернути на новий
судовий розгляд. В обґрунтування доводів указує, що обвинувачення ґрунтується на
припущеннях, оскільки обставини справи
судом розглянуті однобічно, не об'єктивно
й упереджено, а дослідженими у судовому
засіданні доказами його вина не доведена. Судом не дана належна оцінка
показанням свідків ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4,
ОСОБА_5. щодо його службових обов'язків у питаннях обліку спожитої води, які на його думку є суперечливими і є спробою
спростувати свою бездіяльність. Вважає,
що вирок постановлений з порушенням вимог кримінально-процесуального
закону, оскільки суд вийшов за межі
пред'явленого обвинувачення,
вказавши, що збитки заподіяні за
період із березня по листопад 2002 року на суму 18534 грн. 62 коп., що йому не ставилося в провину, тоді як збитки заподіяні в березні, квітні,
травні, червні та липні 2002 року
внаслідок перерахування коштів за неодержані послуги водопостачання. Крім того, при зміні обвинувачення у суді, йому не було вручено копію постанови. Також
під час розгляду справи суд безпідставно не вирішив питання про закриття справи
у зв'язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 ЮС України.

Іншими
учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого
ОСОБА_1 який підтримав доводи
апеляції, думку прокурора про залишення
вироку без зміни, останнє слово
ОСОБА_1 в якому він просить скасувати
вирок, а справу повернути на новий судовий
розгляд, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1у вчиненні інкримінованого йому злочину, за викладених у вироку обставин, обґрунтований зібраними у справі і
дослідженими в судовому засіданні доказами,
яким судом дано належну оцінку в їх сукупності.

Доводи
засудженого ОСОБА_1про те, що на нього
не покладався обов'язок щодо здійснення технічно-вимірюваного обліку спожитої
води лікарнею, що його несвоєчасно
ознайомили з посадовою інструкцією, були
предметом перевірки у судовому засіданні і спростовуються наведеними у вироку
доказами.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував
той факт, що він, як заступник головного лікаря по
адміністративно-господарській частині Високопільського територіального
медичного об'єднання (ТМО) - завгосп лікарні,
відповідав за забезпечення лікарні водою, за роботу обладнання водопостачання і
водяного лічильника. При цьому визнав,
що він не контролював питання відносно зняття показників водяного
лічильника, хоча іноді був присутнім при
знятті показників лічильника.

(а.с. 460, 461, 469, 470, 562)

Свідок
ОСОБА_2 (головний лікар) показала, що
завгосп ОСОБА_1 відповідав за всі господарські питання в лікарні, згідно своїх службових обов'язків, в тому числі за облік спожитої води лікарнею
та правильність зняття показників лічильника.

Свідок
ОСОБА_3 показав, що він раніше виконував
обов'язки завгоспа лікарні й особисто знімав показники водяного лічильника.

Свідок
ОСОБА_4 (економіст лікарні) показала, що
завгосп ОСОБА_1 відповідно до своїх службових обов'язків повинен був
контролювати правильність знімання показників водяного лічильника.

Свідок
ОСОБА_5. (завідуюча відділом кадрів) показала,
що ОСОБА_1 при прийомі на роботу був ознайомлений під розпис із своїми
функціональними обов'язками.

Наведені
показання свідків підтверджуються відповідними письмовими матеріалами, долученими до справи:

виписками
з наказів про прийом ОСОБА_1на посаду заступника головного лікаря по
адміністративно-господарській частині лікарні

(а.с. 200);

посадовою
інструкцією заступника головного лікаря по адміністративно-господарській
частині лікарні, згідно якої, всі питання господарської діяльності лікарні
покладені на заступника головного лікаря по адміністративно-господарській
частині, який повинен організовувати
забезпечення лікарні всіма необхідними матеріалами, в тому числі й перевірку
контрольно-вимірювальної апаратури - гш. 12-14 відповідної інструкції, із якою ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис;

(а.с. 201, 202)

наказом
Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від
01.07.1994 року про те, що знімання
показників водолічильників представником водоканалу здійснюється у присутності
абонента - лікарні, який повинен сприяти
представникові водоканалу у цьому, а
також у забезпеченні безпечного проведення робіт.

(а.с. 288).

За
даними акту перевірки № 08 - 16/8 КРУ
Високопільського району Херсонської області від 23.02.2004 року встановлено
безпідставне перерахування бюджетних коштів лікарнею Високопільському
сількомунгоспу за період із березня по листопад 2002 року за фактично не
отримані комунальні послуги (водопостачання та водовідведення) на загальну суму
17534 грн. 62 коп., внаслідок подвійного
обліку показників водяного лічильника.

(а.с. 72-80, 99-108)

Оскільки
викладені докази, в тому числі показання
зазначених свідків, узгоджуються між
собою щодо обставин учинення ОСОБА_1 злочину та відповідають фактичним
обставинам справи, у суду не було
підстав ставити під сумнів їх достовірність,
а тому доводи засудженого ОСОБА_1про те,
що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та суперечливих показаннях
свідків, слід визнати безпідставними.

Посилання
ОСОБА_1. в апеляції на те, що у недбалих
діях, якими заподіяні збитки
лікарні, винні інші особи, зокрема,
ОСОБА_2 - головний лікар, ОСОБА_4
- економіст, ОСОБА_6- бухгалтер,
перевірялися судом шляхом допиту свідків та дослідженням відповідних
документів про їх службові обов'язки і не знайшли свого підтвердження. Це
питання також перевірялося у ході досудового слідства, за результатами якого, винесено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо цих осіб за відсутністю у їх діях складу злочину (а.с.
184), яка ніким не оскаржена.

Отже, вся сукупність перевірених судом
доказів, яким дана належна оцінка, свідчить про те, що ОСОБА_1 як заступника головного лікаря по
адміністративно-господарській частині лікарні повинен був організувати
виконання роботи при знятті показників водяного лічильника своїми
підлеглими, що він належним чином не
робив, чим скоїв службову
недбалість, тобто неналежно виконував
свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що спричинили тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_1за
ст, 367 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.

Тому
доводи засудженого про незаконність його засудження не грунтуються на матеріалах
справи.

Разом із тим, як обгрунтовано зазначено в апеляції
засуджено, суд, розглядаючи справу, в порушення вимог ст. 275 КГЖ України вийшов за межи
пред'явленого обвинувачення.

Так, у вироку суду зазначено, що недбалими діями ОСОБА_1за період із
березня по листопад 2002 року заподіяно збитки на суму 18 534 грн. 62
коп., тоді як, згідно постанови про зміну обвинувачення у
суді (а.с. 495 -502), цими його діями з березня по липень 2002 року
заподіяно збитки на суму 17 534 грн. 62 коп.,
при цьому ОСОБА_1не ставилося в провину заподіяння збитків за період із
серпня по листопад 2002 року, на що не
звернув уваги суд при розгляді справи.

Матеріалами
справи встановлено, що недбалими діями
ОСОБА_1за період із березня по липень 2002 року заподіяно збитки на суму 11 938
грн. 30 коп., що підтверджено даними
акту перевірки № 08 - 16/8 КРУ
від 23.02.2004 року (а.с. 74 -
80), а тому з обвинувачення
ОСОБА_1підлягають виключенню завдані збитки на суму 5 596 грн. 32 коп.3а період
із серпня по листопад 2002 року, які
йому за'цей період не ставилися в провину органом досудового слідства, на що суд першої інстанції не звернув уваги
під час судового розгляду справи і не усунув цю помилку, допущену органом досудового слідства в
постанові при зміні обвинувачення. У зв'язку з чим, вирок у цій частині підлягає зміні.

Доводи
апелянта про неповноту,
однобічність, необ'ективність
судового слідства, а також упередженість
суду є необгрунтованими, оскільки
вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про однобічність, неповноту,
необ'ективність чи упередженість дослідження органом досудового слідства
й судом обставин, що могли мати значення
для справи. З матеріалів справи та протоколу судового засідання
вбачається, що судом у повній мірі перевірялися
обставини вчиненого злочину та позиція захисту ОСОБА_1шляхом допиту
свідків, яким були відомі обставини щодо
його службових обов'язків у питаннях забезпечення водопостачання лікарні й
організації обліку спожитої води за допомогою підконтрольних йому технічних
засобів, та дослідженням відповідних
письмових матеріалів справи. Відхилення судом його клопотання про допит
свідкаОСОБА_6- колишнього бухгалтера лікарні,
не могло вплинути на правильність вирішення справи, оскільки судом було досліджено достатньо
доказів.

Твердження
ОСОБА_1про те, що йому не було вручено
копію постанови про зміну обвинувачення у суді,
позбавлено підстав, оскільки з
протоколу судового засідання видно, що
така

постанова
йому була вручена у судовому засіданні 17.04.2007 року, при цьому суд роз'яснив йому права, передбачені
ст. 277 КПК України, після чого
оголосив перерву до 27.04.2007 року для надання тому можливості підготуватися
для захисту проти нового обвинувачення

(а.с. 503, 504)

Істотних
порушень кримінально-процесуального закону,
які можуть бути підставами для скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому доводи апелянта з цього приводу слід
визнати безпідставними.

Як
убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1засуджено за злочин,
передбачений ст. 367 ч.2 КК України, за вчинення якого встановлена
відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років з
позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на
строк до 3 років та зі штрафом від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів
громадян або без такого. Цей злочин,
згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду
звільнена від покарання на підставах,
передбачених ст. 49 КК України.
Оскільки злочинні дії ОСОБА_1були припинені в липні 2002 року і з того часу вже
минуло 5 років до дня набрання вироком законної сили, то він мав бути за вироком суду звільнений
від покарання. Цих вимог закону суд першої інстанції не врахував і не
застосував до ОСОБА_1положення

ст.
ст. 49, 74 КК України, що є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Вирок
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2007
року щодо нього - змінити.

Виключити
з обвинувачення ОСОБА_1вказівку суду про завдання збитків на загальну суму 18
534 грн. 62 коп. протягом із березня по листопад 2002 року, вказавши правильно суму заподіяних збитків 11
938 грн. 30 коп. протягом із березня по липень 2002 року.

На
підставі ст. ст. 49
ч.1 п.3; 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_1 від покарання у зв'язку із
закінченням строків давності.

У решті
вирок щодо нього залишити без зміни.