Справа № 333/2797/14-к
Провадження № 1-кп/333/265/14
УХВАЛА
28 квітня 2014 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого апаратчиком на Запорізькому титано магнієвому комбінаті, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
за обвинуваченням у скоєні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України,
Згідно з обвинувальним актом від 31.03.2014 року ОСОБА_5 обвинувачується у наступному.
05.02.2014 року, о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини метамфетамін, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у місці масового перебування громадян, а саме на території середньої загальноосвітньої школи № 107 по вул. 40 років Перемоги у м. Запоріжжя, за грошову винагороду у розмірі 300 грн. незаконно збув ОСОБА_7 зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору в якому, згідно висновку експерта № 157 від 07.02.2014 року міститься психотропна речовина «метамфетамін», масою 0,0122 гр.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання, перевезення психотропних речовин з метою збуту, а також збут психотропних речовин.
17.02.2014 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також збут психотропної речовини метамфетамін, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у місці масового перебування громадян, а саме біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , за грошову винагороду у розмірі 300 грн., незаконно збув ОСОБА_7 зіп пакет, в якому згідно висновку експерта № 232 від 21.02.2014 року міститься волога кристалічна речовина світло коричневого кольору, масою 0,1702 гр., в якій виявлено метамфетамін та трипролідин.
26.02.2014 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також збут психотропної речовини метамфетамін, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у місці масового перебування громадян, а саме біля будинку № 28-а по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі за грошову винагороду у розмірі 350 грн., незаконно збув ОСОБА_7 зіп пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій згідно висновку експерта № 263 від 04.03.2014 року міститься метамфетамін в кількості 0,0052 гр.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчинений особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України
Під час досудового розслідування, 31 березня 2014 року між старшим прокурором прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлює і розуміє характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 погоджену сторонами міру покарання.
Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, з`ясувавши обставини, які підлягають з`ясуванню перед затвердженням угоди, заслухавши думку прокурора, адвоката та обвинуваченого, які вважали, що така угода повинна бути затверджена і погоджувалися на призначення судом покарання, зазначеного в угоді, суд вважає, що зазначена вище угода про визнання винуватості не може бути затверджена з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед інших, прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у звичайному порядку.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», а також зі змісту статей 471, 472 КПК вбачається, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження; або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення. Ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення чи визнання винуватості оскарженню не підлягає.
В угоді про визнання винуватості від 31.03.2014 року обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого та є підставою для застосування ст. 69 КК України зазначено лише беззастережне визнання обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадження.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року із змінами і доповненнями, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.
Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони безпідставно застосували до покарання, призначеного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, вимоги ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче, від найнижчої межі, встановленої санкцією статті особливої частини цього кодексу.
З огляду на викладене, сторонами в угоді також безпідставно було погоджено застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з іспитовим строком на 3 роки, оскільки вказаною нормою кримінального закону передбачена можливість звільнення від покарання з випробуванням, лише у випадку призначення покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Натомість, злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання на строк від шести років позбавлення волі, і тому, за відсутності встановленої судом можливості призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, виключає можливість застосування до нього і ст. 75 КК України та звільнення від покарання з випробуванням.
Крім того, згідно обвинувального акту, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчинений особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України. Однак, з угоди про визнання винуватості вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчинений особою, яка раніше вчиняла один із злочинів, передбачений ст. 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 31 березня 2014 року між старшим прокурором прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 слід відмовити, а кримінальне провадження необхідно повернути прокуророві для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 4 ст. 469, ч. 6, 7 ст. 474, ст. 372 КПК України, суд, -
Роз`яснити учасникам кримінального провадження про недопущення повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1