У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Селівона
О.Ф., Лавренюка М.Ю

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 15 березня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи місцевим
судом на вирок Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 23 червня
2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово
судимий,

засуджений:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69
КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.315 КК України на 5 років позбавлення
волі, а на підставі ст.70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю
злочинів 5 років позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, і
встановлено іспитовий строк 3 роки.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_2 вирок щодо якої у касаційному порядку не оскаржується
і не внесено касаційне подання

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
протягом липня-серпня 2005 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння,
біля будинку АДРЕСА_1, неодноразово ( 6 разів ) схиляв громадян до вживання
наркотичного засобу-марихуани. Крім того, він, за обставин, встановлених судом
і детально наведених у вироку, за попередньою змовою з іншою особою, виготовив
і зберігав за місцем свого проживання особливо небезпечну наркотичну
речовину-марихуану з метою збуту у кількості 110,18 г., яка 14 вересня 2005
року була виявлена в нього працівниками міліції.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

У касаційному
поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи місцевим судом, порушує питання про скасування
вироку щодо ОСОБА_1 і направлення справи
на новий судовий розгляд, приводячи доводи про безпідставне застосування судом
до нього ст. ст.69,75 КК України.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що у задоволенні такого слід відмовити.

Як видно з матеріалів
кримінальної справи, висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1у вчиненні
злочинів у сфері обігу наркотичних засобів за вказаних у вироку кваліфікуючих ознак та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 307 та
ч.2 ст.315 КК України, суд зробив на підставі досліджених в судовому засіданні
й детально наведених у вироку доказів, і такі висновки у касаційному поданні
прокурора , по суті, не заперечуються.

Що стосується тверджень в поданні про
безпідставність застосування місцевим судом щодо ОСОБА_1, під час визначення
йому виду та розміру покарання, ст.69 і ст.75
КК України, такі, на думку колегії суддів, позбавлені підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при
вирішенні цього питання врахував характер та ступінь тяжкості злочинів, дані
про особу винного, який свою винність визнав повністю і щиро розкаявся у
скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину
та інші обставини.

За таких обставин, беручи при цьому до
уваги й те, що прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції також просив застосувати до
ОСОБА_1 покарання з випробуванням, колегія суддів вважає, що призначене
йому покарання із застосуванням ст.ст.69 і 75 КК України є справедливим,
відповідає вимогам кримінального закону.
Підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_1 за м`якістю призначеного
йому покарання, про що йдеться у поданні, колегія суддів не знаходить. При
цьому касаційний суд відмічає, що у чинному законодавстві відсутня заборона
застосовування ст.75 КК України до особи,
яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального законодавства та неправильного застосування
кримінального закону, які можуть бути підставою для скасування вироку, у справі
не встановлено.

Таким чином,
не знаходячи, передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення даної
справи до розгляду касаційним судом, керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів,

у х
в а л и л а:

У задоволенні
касаційного подання прокурора у справі щодо ОСОБА_1 відмовити.

С у д
д і:

Пивовар В.Ф. Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю.

касаційний суд
вважає, що місцевий суд цілком обгрунтовано, за відсутності у чинному
законодавстві заборони застосовувати ст.75 КК України до особи, яка раніше притягувалась до кримінальної
відповідальності із застосуванням цієї норми, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з
випробовуванням. А отже, підстав для скасування вироку, про що йдеться у
касаційному поданні, не має.

На підставі
викладеного і керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Касаційне подання заступника
Генерального прокурора України у справі ОСОБА_3
залишити без задоволення.