УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого -
Безверхого О.М., суддів -
Олійника В.Б., Прокопенка О.Б., з участю прокурора - Паливоди Л.В.,
засудженого - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на
вирок Недригайлівського районного суду Сумської області, від 13 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_1,
раніше не судимий,

засуджений за ст. 286
ч. 1 КК
України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 6 місяців з
відрахуванням в доход держави 20
% з його заробітку.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджений за вчинення
слідуючого.

ОСОБА_1 працює
на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2, яка, відповідно до ліцензії НОМЕР_1здійснює
підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів автомобільним транспортом
загального користування.

20 червня 2006 року, близько 9 години 30 хвилин, ОСОБА_1,
керуючи належним ОСОБА_2. автобусом марки „ПАЗ - 32053", реєстраційний номерОСОБА_3,
рухаючись в селищі Недригайлів, Сумської області, по вул. Леніна по головній
дорозі напрямком „Суми -
Ромни", здійснюючи виїзд на другорядну дорогу, що веде до автостанції
в селищі Недригайлів, наблизившись до перехрестя доріг напрямками „Суми - Ромни" та
„Недригайлів - Терни",
побачивши, що по автодорозі напрямком „Недригайлів - Терни"
справа від нього і в напрямку перехрестя рухається велосипедистОСОБА_3, порушив
вимоги п. п. 2.3; 2.10;
16.12 Правил дорожнього руху України, незважаючи на перешкоду для його руху
справа, не зупинивши автобус та, не давши можливості велосипедистціОСОБА_3
проїхати першій, у зв'язку з чим допустив наїзд на останню, в результаті
якогоОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому
середньої третини лівої ключиці зі зміщенням.

Далі ОСОБА_1,
отримавши від пасажирів автобуса про ставшийся наїзд на велосипедистку, не
зупинив автобус, продовжуючи рух до території автостанції, покинувши тим самим
місце дорожньо - транспортної
пригоди.

Після зупинки
автобуса на території автостанції, ОСОБА_1 побачивОСОБА_3, яка підіймалась з
проїжджої частини дороги, розуміючи, що вона є учасником дорожньо -транспортної
пригоди з його участю, не вжив заходів по наданню їй необхідної допомоги, не

Справа № 11 - 141 Головуючий
у першій інстанції - Борсай
В.М.

Категорія - 286 ч. 1 КК України Доповідач
- Олійник В.Б.

2

повідомив про дорожньо - транспортну пригоду в органи міліції, а пішов в приміщення автостанції та продовжив
виконувати рейс до м. Ромни.

На вирок суду
від засудженого ОСОБА_1 надійшла апеляція в якій ставиться питання про
скасування вироку та повернення справи на додаткове розслідування, оскільки в
ході досудового слідства по справі була допущена його неповнота, яка не була
усунена в ході судового розгляду справи.

Так, засуджений ОСОБА_1 вважає, що в
ході досудового слідства не були встановлені свідки дорожньо - транспортної
пригоди, які підтвердили необережністьОСОБА_3 під час її руху на велосипеді, а
також не був досліджений факт відсутності попереджувального знаку 2.1 „Дати
дорогу" перед перехрестям автомобільної дороги „Липова Долина - Терни", по
якій рухалась велосипедисткаОСОБА_3, з головною дорогою „Київ - Суми - Юнаківка",
по якій рухався автобус під його керуванням.

Так, згідно
проекту організації дорожнього руху автомобільної дороги „Київ - Суми -Юнаківка",
затвердженого 26 квітня 1996 року управлінням
ДАІ УМВС України в Сумській області, такий знак повинен бути встановлений, але
на час настання дорожньо -
транспортної пригоди він був відсутній, що знаходиться в причинному
взаємозв'язку з її настанням.

Заслухавши
доповідь судді щодо суті вироку та поданої апеляції, думку прокурора про
залишення вироку суду без зміни, а апеляції без задоволення, заслухавши
пояснення засудженого ОСОБА_1 про підтримку своєї апеляції, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового
задоволення.

Суд,
постановляючи відносно ОСОБА_1 обвинувальний вирок, поклав в основу вироку
висновок судово - автотехнічної
експертизи ( а. с. 99 - 101 ), згідно якої
судом було встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 маються невідповідності вимогам
п. п. 2.3; 16.12; 2.10 Правил
дорожнього руху України.

Згідно вказаного
висновку водій ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з
велосипедистом, виконуючи вимоги п. 16.12
Правил дорожнього руху України, оскільки на перехресті рівнозначних доріг
водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний уступити дорогу
транспортним засобам, що наближаються праворуч.

При цьому
експерт виходив з того, що водій ОСОБА_1 після проїзду інформаційно -вказівного знаку
5.54, з'їхавши
на дорогу в сторону руху до с
Терни для під'їзду до автостанції „Недригайлів" з моменту з'їзду з
головної дороги „Суми - Київ"
до місця зіткнення з велосипедистом, на мав на шляху свого руху
попереджувальних знаків або знаків пріоритету.

У зв'язку з цим
експерт вважав, що водій ОСОБА_1, виїхавши на перехрестя на якому було
здійснено зіткнення транспортних засобів, повинен був діяти згідно вимог п. 16.12 Правил
дорожнього руху України, тобто уступити дорогу велосипедисту, який наближався з
правої сторони.

У відповідності
з ст. 323 ч. 2 КПК України, суд
повинен був оцінити вказаний висновок експерта у сукупності з іншими доказами
по справі.

Так, судом із
протоколів відтворення обстановки та обставин події ( а. с. 41 - 54 ), вбачається, що
по ходу руху автобуса під керуванням водія ОСОБА_1 в с Недригайлів по
головній дорозі напрямком „Суми -
Недоригайлів", перед з'їздом на перехрестя з дорогою напрямком
„Недригайлів - Терни",
був встановлений лише інформаційно -
вказівний знак 5.54 (показник
напрямків).

3

Оскільки експерт
виходив з того, що водій ОСОБА_1, з'їхав з головної дороги на перехрестя
рівнозначних доріг, то відповідно, направлення головної дороги змінилось, у
зв'язку з чим, перед перехрестям повинен був би бути встановлений знак 2.3 з табличкою 7.8 ( головна дорога з
напрямком головної дороги), що вимагається п.2 розділу 33 Правил
дорожнього руху України.

Оскільки такий
знак з табличкою на шляху руху водія ОСОБА_1 був
відсутній, то суду необхідно було з'ясувати у експерта з яких підстав він
вважав, що водій ОСОБА_1 з'їхав з головної дороги і в момент зіткнення з
велосипедистом знаходився на перехресті рівнозначних доріг.

Крім того, в
ході судового розгляду справи, підсудний ОСОБА_1 неодноразово вказував, що на
місці дорожньо - транспортної
пригоди, що сталася, дорожній рух регулювався дорожніми знаками іншим чином,
ніж встановлено в ході відтворення обстановки та події ставшогося, за яких він під
час проїзду перехрестя вважав, що рухається по головній дорозі, а тому має
пріоритет перед рухом велосипедиста.

Однак, вказані
пояснення підсудного ОСОБА_1 залишилися поза увагою суду, як і залишилося поза
увагою суду те, що на час огляду місця події ( а. с. 5
- 6 ), в протоколі огляду відсутнє описання регулювання
дорожнього руху на той час на вказаній ділянці дороги, а схема до протоколу
взагалі не містить ніяких вказівок щодо розташування дорожніх знаків.

Колегія суддів
вважає, що такі недоліки судового розгляду справи тягнуть за собою допущення
судом при розгляді справи неповноти судового слідства, що потягло за собою постановления судом
незаконного вироку, у зв'язку з чим такий вирок підлягає до скасування, а
справа поверненню на новий судовий розгляд в ході якого необхідно усунути
вказані недоліки, шляхом допиту експерта, який зробив висновок судово - автотехнічної
експертизи, або ж проведення додаткової вказаної експертизи.

Крім того, суду
необхідно з'ясувати, шляхом відповідних запитів до Недригайлівської селищної
ради Сумської області, та відповідних дорожньо - експлуатаційних служб, щодо встановлення регулювання
дорожнього руху на час вчинення дорожньо -
транспортної пригоди на вказаній ділянці дороги.

Крім того суду
необхідно звернути увагу при розгляді справи на помилку, яка була допущена
органом досудового слідства при друкуванні постанови про притягнення ОСОБА_1 в
якості обвинуваченого (а. с. 111-114),
в частині вказівки статті кримінального закону за яким він притягується, як
обвинувачений, оскільки в резолютивній частині постанови вказано ст. 186 ч. 1 КК України, а не
ст. 286 ч. 1 КК України.

Керуючись ст. ст. 366
- 368; 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Вирок
Недригайлівського районного суду Сумської області, від 13 грудня 2006 року, відносно
ОСОБА_1, - скасувати,
а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду іншому складу
суддів.

ГОЛОВУЮЧИЙ

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО