Справа № 751/640/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/38/2015
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

слідчого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Семенівка Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ УМВС України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ухвали слідчого судді, підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого СУ УМВС України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 стала наявність в матеріалах кримінального провадження обґрунтованих даних про те, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 25 грудня 2009 року, тобто з часу його затримання пройшло більше п`яти років, отже, сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_8 значно перевищує дванадцятимісячний термін. В той час, як відповідно до вимог статті 197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, як незаконну, постановити нову, якою задовольнити подання слідчого та обрати міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. В той же час, підозрюваний не має сталих сімейних зв`язків та утриманців. Зазначає про те, що слідчим не взято до уваги ризики, на які згідно ст.ст. 176, 177 КПК України посилався слідчий та прокурор, а саме те, що ОСОБА_8 проживає у м. Києві, перешкоджає здійсненню об`єктивного розслідування та його завершенню у розумні строки, що виражається у відмові отримувати повідомлення про підозру та надавати будь-які покази слідству щодо обставин провадження. Звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за статтею 183 КПК України (2012 року) підозрюваному ОСОБА_8 жодного разу не обирався.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку захисника ОСОБА_7 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, підозрюваного ОСОБА_8 , який не погодився з апеляційною скаргою прокурора, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просив залишити її без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Як під час провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду встановлено, що інкриміновані злочини ОСОБА_8 скоїв у 2002 році, а 25 грудня 2009 року його було затримано на підставі ст. 115 КПК України (1960 року) і з того часу він утримується під вартою.

04 січня 2010 року, згідно постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_8 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 31 м. Чернігова.

21 жовтня 2014 року Апеляційним судом Чернігівської області кримінальну справу для організації додаткового розслідування направлено Генеральному прокурору України. При цьому, запобіжний захід ОСОБА_8 залишено тримання під вартою.

12 січня 2015 року слідчим управлінням УМВС України в Чернігівській області відомості по даній кримінальній справі внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

16 січня 2015 року прокуратурою Чернігівської області кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під загальним № 0000021 від 14.12.2012 року.

Колегія суддів вважає вірною вказівку слідчого судді про те, що згідно ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Отже, з огляду на те, що з часу затримання ОСОБА_8 , а саме з 25 грудня 2009 року, пройшло більше п`яти років, сукупний строк тримання ОСОБА_8 під вартою значно перевищує дванадцятимісячний термін, а також відсутні будь-які правові підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження прокурора про те, що слідчий суддя не взяв до уваги ризики, на які згідно ст.ст. 176, 177 КПК України посилались слідчий та прокурор.

Так, суддя слідчий взагалі не знайшов будь-яких правових підстав для обрання такого виду запобіжного заходу. При цьому, колегія суддів не вважає, що відмова підозрюваного від дачі показань може бути вагомою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки дача показань є не обов`язком, а правом особи, гарантованим їй Конституцією України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13