Справа № 562/180/15-к
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ
03.04.2015 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000006 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 вересня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.199 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :
04 січня 2015 року близько 10:00 години у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно наніс ОСОБА_6 один удар ножем в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді проникаючої різано-рваної рани лівої щоки, порожнини рота, різаної рани поверхні язика зліва.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та по суті пояснив, що 04 січня 2015 року близько 10:00 години він запросив ОСОБА_6 до себе додому, де під час вживання спиртного між ними виник конфлікт з приводу телефону, який він хотів продати. Під час конфлікту він один раз вдарив потерпілого ножем в обличчя, після чого ОСОБА_6 віддав йому телефон і пішов. У вчиненому щиро кається, цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнає повністю.

Потерпілий у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєному злочині доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування, не застосовувалися.

Судових витрат по справі немає.

Згідно довідки лікарні №1-9/219 від 26 січня 2015 року потерпілий ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні з 04 по 16 січня 2015 року і на лікування хворого лікарнею витрачено 2447 грн. 40 коп. вартості ліжко-дня /а.с.44/.

Відповідно до ст.1206 ЦК України, п.1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Завдана ОСОБА_3 шкода закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого не відшкодована.

З огляду на викладене, позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення є підставним та підлягає задоволенню.

Речові докази по справі, а саме: дві частини ножа та змиви речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області, підлягають знищенню, а надані прокурором суду документи кримінального провадження, слід залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.124, 129, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 /один/ рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі, а саме: дві частини ножа та змиви речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області, знищити.

Документи кримінального провадження №0000006 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов прокурора задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь управління охорони здоров`я Рівненської міської ради Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 2447 (дві тисячі чотириста сорок сім) грн. 40 (сорок) коп., які підлягають зарахуванню до бюджету м.Рівне, з якого фінансується Рівненська центральна міська лікарня.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: