Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого : судді ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

з участю прокурора ОСОБА_11,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні 12 березня 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за касаційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_1 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2013 року.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше неодноразово судимий, -

засуджений за:

· ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років;

· ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавленні волі на строк 10 років.

Вироком вирішено питання щодо цивільного позову, про судові витрати та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2013 року зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 03 серпня 2012 року, близько 00 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на подвір'ї дачного буд. АДРЕСА_1, застосовуючи насильство, небезпечне для життя, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, використовуючи зброю, скоїв напад на ОСОБА_3, з метою заволодіння чужим майном, яке належить останньому, та заволодів ним.

Так, ОСОБА_1 02 серпня 2012 року, в денний час знаходячись біля житлового комплексу «Міністерський», що розташований в Оболонському районі м. Києва, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_3, якому запропонував допомогти здати кольоровий метал, на що ОСОБА_3 погодився. Здавши на пункт прийому металобрухту близько 70 кг. металобрухту, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали гроші в сумі приблизно 4 000 грн., які розподілили між собою порівну. Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились цього ж вечора зустрітись за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_3 в буд. АДРЕСА_1 для вжиття спиртного.

02 серпня 2012 року в нічний час ОСОБА_1 після розпиття алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вирішив скоїти напад на ОСОБА_3 з метою заволодіння його часткою грошей, отриманих з продажу металобрухту. Достовірно знаючи про те, що ОСОБА_3 знаходиться в буд. АДРЕСА_1, ОСОБА_1, з метою реалізації свого злочинного умислу, близько 00 год. 30 хв. 03 серпня 2012 року прибув за вказаною вище адресою, із своєї схованки в лісосмузі, поряд із будинком, в якому знаходився ОСОБА_3, взяв мисливську рушницю, заряджену мисливським патроном та підійшов до вказаного будинку. Знаходячись поряд з будинком, ОСОБА_1 через вікно, скло в якому відсутнє, побачив що ОСОБА_3 відпочиває та став кликати останнього. Коли ОСОБА_3 прокинувся, ОСОБА_1, продовжуючи свої злочинні дії, направив в його бік мисливську рушницю та звівши курок став погрожувати та словесно вимагати передати йому гроші, тим самим погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя. Вимоги ОСОБА_1 та демонстрацію ним мисливської рушниці ОСОБА_3 сприйняв як реальну загрозу своєму життю і передав останньому 100 грн. Заволодівши вказаною грошовою сумою, ОСОБА_1, достовірно знаючи про те, що у ОСОБА_3 повинні бути ще гроші, продовжив далі вимагати в останнього передачі йому решти грошей, погрожуючи при цьому застосуванням зброї. Коли ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про те, що грошей у нього більше не має, то це обурило ОСОБА_1 і у нього виник умисел на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_3 з використанням зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел та бажаючи настання смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1, використовуючи заздалегідь заготовлену ним зброю, направив її на ОСОБА_3 і з корисливих мотивів, умисно здійснив постріл в область спини ОСОБА_3, чим причинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 виконав всі дії, направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3, однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_3 була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.

Після скоєння злочину ОСОБА_1 місце злочину залишив, завдавши ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 100 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати через істотні, на його думку, порушення вимог кримінально-процесуального закону, які призвели до неправильного застосування кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд. При цьому наводить доводи щодо неповноти та однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а саме, зазначає: що судом належним чином не встановлено форму вини, мотив та мету злочину; що кваліфікація його дій не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи; що судом належним чином не досліджені всі докази, не допитані всі свідки, не усунуті суперечності в показаннях як потерпілого, так і свідків, зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6; що вирок суду ґрунтується на припущеннях та на доказах, які не досліджувались судом.

У доповненнях до касаційної скарги засуджений зазначає, що його захисником - адвокатом ОСОБА_7 під час розгляду справи у суді першої інстанції неналежно виконувались професійні обов'язки, що призвело до порушення його права на захист.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали касаційну скаргу з доповненнями, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що касаційна скарга з доповненнями засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у касаційній скарзі засудженого щодо неповноти та однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.367 КПК України 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначив йому відповідне покарання.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, засудженим ОСОБА_1 подана апеляція з доповненнями до неї, в якій, порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, при цьому наводились доводи, які є аналогічні доводам його касаційної скарги.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК України 1960 року, переглянувши справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, погодився, з наведенням в ухвалі відповідних доводів, з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчинених злочинах. Також, апеляційний суд погодився з видом і розміром призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані.

Доводи, що містяться в касаційній скарзі з доповненнями засудженого, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неповноти і однобічності судового розгляду, а саме:

· невстановлення судом форми вини, мотиву та мети злочину;

· неналежного дослідження і неналежної оцінки судом доказів, які містяться в матеріалах справи, та невірної кваліфікації його дій;

· суперечностей, які містяться в показаннях потерпілого та свідків,

були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляцією засудженого і обґрунтовано визнані судом безпідставними.

На думку колегії суддів, вважати ці висновки сумнівними чи необґрунтованими підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Твердження засудженого про порушення його права на захист через неналежне виконання його захисником - адвокатом ОСОБА_7 професійних обов'язків, є необґрунтованими. Зазначені твердження перевірені судом касаційної інстанції. Відповідно до рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28 серпня 2014 року, яким закрито дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_7, адвокат ретельно та належним чином виконував обов'язки, надані йому кримінально-процесуальним законодавством, під час проведення як досудового слідства, так і судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1

За таких обставин доводи касаційної скарги засудженого щодо незаконності судових рішень, на думку колегії суддів, є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 6, 400-1, а також ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2013 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10