№ 1-265/08
ПОСТАНОВА

20.05.2008 року
м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Підпалого В.В.,

при секретарі Олександрові В.Е.,

за участю прокурора Куценок О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 396 ч. 1 КК України, та ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 обвинувачуються у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а
саме, що вони приблизно о 12.45 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння і
знаходячись в парку ім. Вітчизняної слави, розташованому по АДРЕСА_1 з метою
таємного викрадення зливоприймачіь; на центральній алеї парку, вступив в
попередню змову між собою та
невстановленою органами досудового слідства особою. Реалізуючи свій
злочинний умисел, ОСОБА_1. з ОСОБА_2 та невстановленою слідством особою, вийшов
на центральну алею вказаного парку, де впевнившись що за їх діями ніхто не
спостерігає зі сторонніх осіб, зірвали з доріжки алеї по одному зливоприймачу,
після чого, таємно викравши чуже майно, що належить ВАТ Спеціалізоване
управління протизсувних підземних робіт", а саме три зливоприймача,
вартістю 495 грн. кожен, а всього загальною вартістю 1 485 грн., залишили місце
вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_1. обвинувачується
органами досудового слідства у вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 ч. 1 КК
України, а саме, що він 27.09.2007 року, знаходячись
в АДРЕСА_2 разом зі своїми знайомими ОСОБА_3, ОСОБА_4. та невстановленою
досудовим слідством особою, достовірно знаючи, що ОСОБА_4. наніс ОСОБА_5.
безліч уларів руками в область голови, чим заподіяні останній тяжке тілесне
ушкодження, від якого настала смерть ОСОБА_5, з метою заздалегідь не обіцяного
приховування слідів тяжкого злочину, переніс труп потерпілої до кімнати
квартири.

Під час судового розгляду зазначеної
справи, судом було поставлено на обговорення питання про направлення зазначеної
кримінальної справи для проведення додаткового розслідування з мотивів істотної
неповноти та неправильності досудового слідства.

Заслухавши думку прокурора та
підсудних, які заперечували проти направлення справи на додаткове
розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з вимог кримінально -
процесуального закону, істотним порушенням кримінально- процесуального закону є
таке порушення, що перешкодило слідчому об'єктивно, повно та всебічно
розслідувати справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК
України, винести законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно
до ст. 62 Конституції України винність
особи повинно бути доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду.

Крім
того, згідно ст. 2 КПК України,
завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб та забезпечення правильного застосування Закону з
тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден
невинний не був покараний.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК
України при розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, у тому
числі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та
винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

Крім
того, суд повинен всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі обставини справи,
з метою постановлення обгрунтованного рішення у справі.

Згідно ст. 281 КПК України
кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі
неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть бути
усунені в судовому засіданні.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 "Про практику
застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних
справ на додаткове розслідування", досудове слідство визнається неповним,
якщо під час його провадження, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України, не
були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають
істотне значення для правильного вирішення справи (не були встановлені певні
особи, не досліджені інші докази для підтвердження чи спростування відповідних
обставин, тощо).

Неправильним досудове слідство
визнається у разі, коли органами досудового слідства, при вчиненні
процесуального провадження, були неправильно застосовані норми кримінально -
процесуального чи кримінального закону і, без усунення цих порушень, справа не
може бути розглянута в суді.

Зокрема, відповідно
до ст. 370 КПК України істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Зокрема, відповідно до ст. 370 ч. 2 п. п. 3, 11 КПК України порушення право
обвинуваченого на захист та вимог кримінально- процесуального закону про обовязковість пред'явлення обвинувачення, у
тому числі, його конкретність та порядок пред'явлення, є істотним порушенням
кримінально- процесуального закону.

Відповідно до п. 10 ч. ч. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.10.2003 року за № 8 «Про застосування законодавства,
яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві», суди повинні
вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення в
якості обвинуваченого була конкретною за змістом і недодержання органами
досудового слідства вимог ст. ст. 132, 142 КПК України може бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Так, відповідно до вимог ст. 132 КПК України пред'явлене особі обвинувачення
повинно бути конкретним, а саме: у постанові про притягнення в якості
обвинуваченого повинно бути зазначено
час, місце, спосіб, мета, мотив та інші ознаки злочину, наскільки вони
відомі слідчому.

Відповідно до вимог ст. 21 КПК України слідчий зобов'язаний надати
обвинуваченому можливість захищатися встановленими законом засобами від
пред'явленого обвинувачення.

Так, з даних, які містяться у
постановах про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за ст. 396 ч. 1 КК
України, вбачається, що слідчим, у зазначених постановах, в порушення вимог ст.
132 КПК України, не зазначено мотиви вчинення
ним злочину.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, постанови про притягнення в якості обвинуваченних ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_1 істотно відрізняються.

Зокрема, обставини вчинення
злочину викладені у постанові про притягнення в якості обвинуваченої ОСОБА_3 різняться від обставин вчинення злочину викладені у постанові про притягнення в якості
обвинуваченого ОСОБА_1

Крім того, відповідно до вимог ст. 26 ч. 4 КПК України передбачає спільне розслідування
і подальший розгляд у випадку притягнення до кримінальної відповідальності осіб
за заздалегідь не обіцяні приховання злочину з метою повноти і всебічності
розслідування та судового розгляду.

Крім того, з
обвинувального висновку, а саме із списку осіб, які підлягають виклику у судове
засідання, вбачається, що крім ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зазначені в якості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4., хоча й зазначені
особи не проходять по цій кримінальній справі в якості обвинувачених.

Також, органом досудового слідства
не в повній мірі встановлена й особа ОСОБА_1

Зокрема, з матеріалів справи з
вимоги про перевірку ОСОБА_1 про притягнення його до кримінальної
відповідальності та копії вироку Дарницького районного суду м. Києва від
19.03.2001 року убачається, що він раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, а саме був судимий вироком Дарницького районного суду м.
Києва від 19.03.2001 року за ст.ст. 17 ч. 2, 140 ч. 2, 206 ч. 2 КК України 1960
року на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, з матеріалів справи з вимоги про
перевірку ОСОБА_1 про притягнення його до кримінальної відповідальності
убачається, що він ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від
30.04.2002 року був умовно- достроково звільнений від відбування покарання
строком на 1 рік 5 місяців 16 діб.

Враховуючи зазначені обставини, суд
позбавлений можливості всебічно і в повному обсязі з'ясувати особу ОСОБА_1 та
чи є у нього судимість відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва
від 19.03.2001 року.

Згідно ст. 16-1 КПК України на суд
покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього
функцій, які властиві органам досудового слідства.

Крім того, відповідно до ст. 275 КПК України, суд
не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення підсудному
на таке, що істотно відрізняється від пред'явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в
будь-якій спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання
судом зазначених вимог кримінально- процесуального закону, є порушенням права
на захист.

Тому, суд, в судовому засіданні, був позбавлений
можливості, з дотриманням процесуальної природи судового розгляду, належним
чином усунути, вказані порушення вимог закону, навіть відповідно до ст. 315-1 КПК України, оскільки судові доручення суд дає лише метою перевірки й
уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Таким чином, органи досудового
слідства під час проведення досудового слідства, допустили істотне порушення
кримінально- процесуального закону та прав ОСОБА_1, які гарантовані йому
Кримінально- процесуальним кодексом України.

Крім того, допустивши при вчиненні
процесуального провадження неправильне застосування норм кримінально -
процесуального закону, без усунення порушень яких, справа не може бути
розглянута в суді, органи досудового слідства провели неправильне досудове
слідство по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1, у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 396 ч. 1 КК України, та ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого, ст. 185 ч. 2 КК України.

Тому, кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 396
ч. 1 КК України, та ОСОБА_2. у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК
України, слід направити прокурору
Печерського району м. Києва для організації додаткового розслідування.

Під час додаткового розслідування з
дотриманням вимог КПК України необхідно усунути зазначені порушення та за потребою здійснити інші необхідні
слідчі дії.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 16-1, 275, 281, 370 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 396 ч. 1 КК
України, та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України
направити прокурору Печерського району м. Києва для організації проведення
додаткового розслідування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
вигляді утримання під вартою в СІЗО № 13
м. Києва Державного департаменту України з питань виконання покарань залишити
без зміни, перерахувавши їх з цього числа з подальшим триманням під вартою за
прокуратурою Печерського району м. Києва.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя
В.В. Підпалий