Дата документу Справа № 225/792/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/693/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №225/792/14-к ОСОБА_1
Категорія: ст.187 ч.3 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003179, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 липня 2006 року Апеляційним судом Донецької області за ст.15 ч.1, ст.115 ч.2, ст.186 ч.2, ст.289 ч.3, ст.296 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі; 15 лютого 2007 року вирок змінено Верховним судом України та призначено покарання за ст.15-115 ч.2, п.9, ст.69 КК України, 15-289 ч.3, ст.69 КК України, ст.186 ч.1, ст.15-186 ч.2, ст.296 ч.2, ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на 8 років; звільнений 06 серпня 2013 року за постановою Первомайського міськрайсуду Харківської області умовно-достроково на 6 місяців 5 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дзержинська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 19 березня 1992 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.81 ч.3, ст.81 ч.2, ст.140 ч.2, ст.89 ч.1, ст.85 ч.3, ст.42 КК України (1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 07 жовтня 1994 року по відбуттю покарання;

- 22 лютого 1996 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст.86-1, 142 ч.3, 42 КК України (1960р.) до 10 років позбавлення волі, 14 січня 2002 року Кіровським міським судом Донецької області вирок переглянуто у відповідності до КК України 2001 року та ухвалено вважати засудженим за ст.185 ч.3, ст.187 ч.3 КК України, термін покарання 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 11 вересня 2003 року за ухвалою Кіровського міського суду від 11 вересня 2003 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 28 днів;

- 09 липня 2004 року Ясиноватським міським судом Донецької області за ст.186 ч.3, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнений 03 грудня 2007 року за ухвалою Селидівського міського суду від 23 листопада 2007 року з заміною покарання на виправні роботи, на 1 рік 11 місяців 17 днів;

- 07 жовтня 2010 року Дзержинським міським судом за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до позбавлення волі на 4 роки; звільнений 28 вересня 2012 року за постановою Селидівського міського суду від 20 вересня 2012 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 10 днів;

- 17 квітня 2013 року Микитівським райсудом м.Горлівка Донецької області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дзержинська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 16 вересня 2004 року Апеляційним судом Донецької області за ст.185 ч.3, ст.96 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 03 березня 2006 року за ухвалою Торезького міського суду Донецької області від 24 лютого 2006 року умовно-достроково на 11 місяців 22 дня;

- 17 березня 2011 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 15 квітня 2013 року за ухвалою Селидівського суду Донецької області від 05 квітня 2013 року умовно-достроково на 11 місяців 12 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченим, суд не врахував належним чином особу винних, конкретні обставини справи та характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ними злочинів. Зокрема судом залишено поза увагою, що обвинуваченими вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, всі обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та були звільнені умовно-достроково. Так, ОСОБА_6 був звільнений у серпні 2013 року і вже в грудні 2013 року він вчинив новий злочин; ОСОБА_8 звільнений у квітні 2013р., ОСОБА_7 17.04.2013р. засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Проте, обвинувачені не зробили для себе належних висновків та в період невідбутої частини покарання знову вчинили корисливий злочин. Крім того, судом в повній мірі не враховано, що обвинувачені, незважаючи на працездатний вік, не працювали та суспільно-корисною діяльністю не займалися, зловживали спиртними напоями.

З урахуванням зазначених обставин, прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання:

ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі; за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20 липня 2006 року, зміненого Верховним судом України 15.02.2007р., остаточно призначити 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 17 квітня 2013 року, остаточно призначити 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 17 березня 2011 року, остаточно призначити 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки злочин, передбачений ст.187 ч.3 КК України, він не вчиняв, докази його вини в матеріалах провадження відсутні; під час досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки захисник був йому призначений лише 30.12.2013р., який належним чином не здійснював його захист. Покази він давав внаслідок застосування до нього психологічного і фізичного впливу; потерпілий не впізнав його як особу, яка здійснила на нього розбійний напад; суд не мотивував у вироку, чому взяв до уваги одні докази, і відкинув інші; амбулаторна психологічна експертиза була проведена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки він не був ознайомлений з постановою про призначення зазначеної експертизи, внаслідок чого не мав можливості поставити свої питання на вирішення експерта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки він вчинив лише крадіжку, а розбійний напад на потерпілого він не вчиняв. Під час досудового розслідування покази він давав внаслідок застосування до нього фізичного впливу; потерпілий ОСОБА_13 пояснював, що бив його ОСОБА_8 , а його він в момент вчинення злочину не бачив, а те, що речі потерпілого були вилучені в помешканні його брата, не може свідчити про вчинення ним злочину; слідчим не було взято до уваги, що на території ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» знаходилися дві особи, проте дані особи після допиту були звільнені, та їх покази не були прийняті до уваги, а суд відмовив у їх допиті. Крім того, суд не взяв до уваги, що на його утриманні знаходяться двоє синів 2011 та 2014 року народження, а також батько пенсійного віку.

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року визнано винними та засуджено:
ОСОБА_6 за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20 лютого 2006 року, остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскаціє всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_7 за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Микитівського райсуду м.Горлівки від 17 квітня 2013 року, остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_8 за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 17 березня 2011 року, остаточно призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обчислюється з 30 грудня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 солідарно на користь Дзержинської міської ради та Центральної міської лікарні м.Дзержинська витрати на лікування потерпілого ОСОБА_13 у розмірі 1868 грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 солідарно витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 489 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року виправлено описки, допущені у вироку, та ухвалено вважати, що на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2006 року, ОСОБА_6 остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а також ухвалено вважати, що строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обчислюється з 29.12.2013р.

Враховуючи, що потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_13 належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційних скарг, заяви про відкладення розгляду від них не надходили, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор підтримав апеляційні скарги прокурора та обвинувачених частково, просив вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України;

- обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги останніх та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; захисник ОСОБА_10 заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали апеляційні скарги своїх підзахисних та частково скаргу прокурора, а саме в частині скасування вироку та заперечували проти апеляційної скарги прокурора в частині призначення більш суворого покарання.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 18 грудня 2013 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в районі аптеки «Арніка», розташованої за адресою: Донецька область, м.Дзержинськ, с.Новгородське, вул.Волі 1-Б, побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_14 . Діючи у результаті раптово виниклого наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 крикнув потерпілому ОСОБА_14 , щоб той зупинився. Останній, заходячись біля стіни намету території ринку с.Новгородське м.Дзержинська, розташованого за адресою: Донецька область, м.Дзержинськ, с.Новгородське, вул.Артема, 1-А, зупинився. Тоді ОСОБА_6 , діючи навмисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до потерпілого ОСОБА_14 , рукою схопив його за руку, та відштовхав до стіни намету ринку, щоб останній не мав змоги чинити опір у разі вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 противоправних дій, тобто застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме спричинив потерпілому ОСОБА_14 фізичний біль. Діючи з корисливих спонукань, та бажаючи незаконно збагатитися шляхом відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_6 став вимагати у потерпілого ОСОБА_15 віддати йому гроші. Коли останній відмовив, то ОСОБА_6 показав кулак руки потерпілому, при цьому пояснивши йому що поб`є потерпілого у разі, якщо він не віддасть гроші, тим самим ОСОБА_6 виразив загрозу застосування насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Продовжуючи діяти протиправно, ОСОБА_6 відкрито викрав з правого бокового карману куртки, що була одягнена на потерпілому, гроші у сумі 25 грн. з товарним чеком, з лівого бокового карману куртки, що була одягнена на потерпілому, а також з внутрішнього карману куртки викрав майно, що належить потерпілому. Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник і викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 662 грн.

28 грудня 2013 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу пройшли на територію ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство», що розташоване за адресою: Донецька область, м.Дзержинськ, с.Новгородське, пр.Пролетарський, 43, де підійшли до приміщення ремонтного цеху.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на напад на сторожа підприємства ОСОБА_13 , про знаходження якого у приміщенні ремонтного цеху підприємства їм було заздалегідь відомо, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 демонтували скло, розташоване в металевих воротах ремонтного цеху, та через отвір, який утворився, проникли у приміщення. Знаходячись у приміщені ремонтного цеху останні, попередньо розподіливши між собою ролі, пройшли до кімнати №1 ремонтного цеху, де на порозі кімнати №2 знаходився потерпілий ОСОБА_13 , під охороною якого зберігалися матеріальні цінності підприємства. Діючи раптово для особи яка зазнала нападу, відкрито, несподівано, ОСОБА_8 завдав удар потерпілому кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , виконуючи намічене, взявши за руки лежачого потерпілого ОСОБА_13 , відтягнули його в кімнату №2, де кинули на підлогу обличчям вниз, наказавши мовчати і не кликати на допомогу.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залякуючи потерпілого і придушуючи його волю до опору, різночасно завдали близько чотирьох ударів по тілу лежачого потерпілого ОСОБА_13 в грудну клітину і в обличчя ногами взутими у взуття, заподіявши останньому тілесні ушкодження, а саме забої м`яких тканин голови, синці та садни обличчя, що супроводжуються струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. В цей же час ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме заламали руки потерпілого за спиною, максимально стягнули зап`ястя обох рук знайденими в приміщенні брюками з тканини, та заподіявши потерпілому ОСОБА_13 фізичний біль в області ключиці і не реагуючи на його скаргу на біль та на прохання про звільнення, продовжуючи насильство, яке вже мало характер мордування, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , напавши на потерпілого ОСОБА_13 , висловлюючи словесні погрози фізичною розправою та вимагаючи беззаперечного підпорядкування і мовчання, сукупністю своїх дій оказали на потерпілого психічне насильство, виражене в погрозі розправою в разі опору нападникам, бажаючи разом з тим, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він буде протидіяти їм і підніме шум, ця загроза буде реалізована і у потерпілого дійсно таке враження склалося. Дані погрози потерпілий ОСОБА_13 сприймав реально, боячись за своє життя та здоров`я, тим самим нападники виконуючи намічене, фактично придушили волю потерпілого до опору.

Далі, ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисливих спонукань, в межах загального злочинного наміру, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, скориставшись пригніченим психічним і безпорадним фізичним станом потерпілого, заволодів належним потерпілому ОСОБА_13 майном, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 103 грн.

Із приміщення кімнати №2 ремонтного цеху ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» обвинувачені викрали майно ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство», після чого з вкраденим майном з місця скоєння злочину зникли, яким розпорядилися на власний розсуд, причинивши ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» матеріальну шкоду у розмірі 5270 грн.

Відповідно до вимог ст. 412 ч.2 п.4 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок та у відповідності до вимог ст.415 ч.1 п.1 КПК України призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, коли його участь є обов`язковою.

Так, відповідно до вимог ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у злочині, передбаченому ч.3 ст.187 КК України.

Незважаючи на те, що судове провадження відносно обвинувачений було здійснено за участю захисника ОСОБА_16 , який здійснював захист ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_17 , який здійснював захист ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження було порушено право на захист обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 вказував, що він та ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно пройшли на територію ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» та із приміщення кімнати № 2 ремонтного цеху викрав майно ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» та перевіз до квартири, де мешкав разом із ОСОБА_7 Викрадене майно було у нього вилучено робітниками міліції. Потерпілого ОСОБА_13 в той час не бачив, його не бив та розбійний напад не вчиняв. Не заперечував, що зустрічав у цеху також у ту ніч ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , котрі розпивали пиво із сторожами.

В той же час ОСОБА_7 пояснював, що він сам з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, пройшов на територію ВАТ «Новгородське спеціалізованого підприємства", що розташоване за адресою: Донецька область м. Дзержинськ с. Новгородське пр. Пролетарський,43, де підійшов до приміщення ремонтного цеху та почав шукати там металеві вироби для викрадення. Сторожа - потерпілого ОСОБА_13 там не бачив, його не бив та розбійного нападу не вчиняв. Дійсно за місцем його тимчасового проживання із ОСОБА_21 було вилучено майно, котре він не викрадав, а зробив це саме ОСОБА_8 . Не заперечував, що у ту ніч він зустрічався з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на території Новгородського спеціалізованого підприємства та розпивав там пиво.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не визнаючи себе винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, по різному викладали фактичні обставини події 23.12.2013 року, що свідчить про наявність суттєвих суперечностей між позиціями обвинувачених, відповідно до вимог ст.46 КПК України захисник ОСОБА_17 не мав права брати на себе захист обох обвинувачених.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове засідання фактично було проведено без захисника, у зв`язку з чим було порушено право обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на захист, оскільки участь захисника по даному кримінальному провадженню є обов`язковою.

Враховуючи, що зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним і таким, що перешкодило суду винести законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів, не обговорюючи питання винуватості обвинувачених, правильності кваліфікації їх дій та призначеної їм міри покарання, вважає за необхідне вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім цього, враховуючи, що судом першої інстанції міра запобіжного заходу обвинуваченим залишена до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбували покарання в місцях позбавлення волі, та перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в порушення вимог ст.314 КПК України, підготовче судове засідання проведено без потерпілих, які належним чином не були повідомлені про місце та час проведення підготовчого судового засідання, що також є істотним порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжити до 16.09.2015 року.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4