справа № 462/1132/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 року м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 02.02.2015р. відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 89 КК України раніше не судимий
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення
прокурор ОСОБА_4
законний представник ОСОБА_5
сторона захисту
Обвинувачений ОСОБА_3
встановив:
01.02.2015 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 50, що по вул. О.Степанівни у м. Львові, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, із зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон марки «LG Х135 L60і», вартістю 1228,96 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 5грн., на рахунку якої були гроші в сумі 2 грн., після чого з місця події втік, завдавши неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1245,96 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що у зв`язку із важким матеріальним становищем вирішив викрасти мобільний телефон. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України на думку суду є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості (ч. 1 ст. 186 КК України), обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який осудний, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, розмір шкоди завданої правопорушенням відшкодував у повному обсязі та вважає за необхідне призначити підсудному покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «LG Х135 L60і» ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , ІМЕІ-2: НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання неповнолітній ОСОБА_7 (а.с. 44) вважати повернутим.

Цивільний позов не заявлено.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя (підпис)
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1 .