районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
Справа №
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2012 року
м.
Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.
Миколаєва Чернієнко С.А. при секретарі
Іваницькій А.О. за участю прокурора
Коломійця І.О., представника особи, яка
подала скаргу, - ОСОБА_1, розглянувши
скаргу ОСОБА_2 на постанову від 27.01.2012р.
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів спецпідрозділами
та іншими установами, які ведуть
боротьбу з організованою злочинність і
корупцією прокуратури, Миколаївської
області Куценка О.О. за наслідками
перевірки заяви ОСОБА_2 про
застосування до нього недозволених
методів ведення слідства , -

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2011 року Корабельним районним
судом м. Миколаєва винесено постанову
про необхідність перевірки заяви
підсудного ОСОБА_2, зробленої під час
судового слідства, про застосування до
нього психологічного тиску
працівником УБОЗ УМВС України ОСОБА_4 з
метою примушування давати показання.

05 квітня 2011 року зазначена постанова
суду надійшла до прокуратури
Миколаївської області.

За наслідками перевірки заяви ОСОБА_2
прокурорами відділу нагляду за
додержанням законів спецпідрозділами
та іншими установами, які ведуть
боротьбу з організованою злочинність і
корупцією прокуратури, Миколаївської
області неодноразово виносилися
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи, які скасовувалися
суддями Центрального районного суду м.
Миколаєва з поверненням матеріалів для
проведення додаткової перевірки.

Після проведення в черговий раз
додаткової перевірки 27 січня 2012 року
прокурором відділу нагляду за
додержанням законів спецпідрозділами
та іншими установами, які ведуть
боротьбу з організованою злочинність і
корупцією прокуратури, Миколаївської
області Куценком О.О. знову винесено
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи за фактом
застосування заборонених методів
слідства, зокрема психологічного тиску
на ОСОБА_2 з боку співробітників УБОЗ
УМВС України в Миколаївській області
за відсутністю у їх діях складу
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст.
365 КК України.

07 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримав копію
цієї постанови та 10 лютого 2012 року
звернувся до Центрального районного
суду м. Миколаєва зі скаргою на неї, в
якій просив скасувати постанову,
оскільки вважав, що її винесено
передчасно без проведення належної
перевірки його заяви.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 -ОСОБА_1 скаргу підтримав,
послався на те, що прокурор не вжив усіх
можливих передбачених законом заходів
для перевірки заяви ОСОБА_2, зокрема, не
з'ясував, в чому полягала необхідність
переведення останнього з СІЗО УДД
України з ПВП в Миколаївській області
до ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській
області з 06 червня 2010 року по 16 червня
2010 року, з 23 червня 2010 року по 02 липня 2010
року; з 08 липня 2010 року по 19 липня 210 року
та з 23 липня 2010 року по 02 серпня 2010 року,
для чого не вивчив документи, на
підставі яких здійснювалися вказане
переведення та не опитав з цього
приводу слідчого, у провадженні якого
перебувала кримінальна справа. Крім
цього, для з'ясування причин доставки
ОСОБА_2 до Міської дитячої лікарні № 3,
де у той час знаходилася дружина
останнього разом з хворою дочкою, в
процесі перевірки не було опитано
дружину ОСОБА_2.

Вивчивши матеріали, на підставі яких
винесено оскаржувану постанову,
вислухавши пояснення представника
заявника ОСОБА_1, думку прокурора, який
вважав скаргу необґрунтованою, а
оскаржувану постанову законною, дійшов
висновку про те, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Предметом прокурорської перевірки у
даному випадку була заява підсудного
ОСОБА_2, зроблена ним у ході судового
слідства в кримінальній справі, про
застосування до нього працівником УБОЗ
УМВС України в Миколаївській області
ОСОБА_4 заборонених методів ведення
слідства, а саме незаконного
психологічного впливу з метою
примусити його до дачі показань.

Даючи пояснення з приводу вказаної
заяви ОСОБА_2, крім іншого, повідомив, що
способами незаконного тиску на нього
було безпідставне його переведення до
ІТТ, поміщення, не дивлячись на те, що
він є колишнім працівником органів
внутрішніх справ, на добу до загальної
камери, а після цього висловлення
ОСОБА_4 погроз щодо ускладнення його
перебування в ІТТ, а також використання
ОСОБА_4 тієї обставини, що дружина
ОСОБА_2 з малолітньою дитиною перебуває
у лікарні, і організація зустрічі із
нею та дитиною взамін на дачу показань
(а.м.3-4).

Як слідує зі змісту постанови, що
оскаржується, в процесі прокурорської
перевірки заяви ОСОБА_2 було
встановлено факт його доставки під час
перебування під вартою до Міської
дитячої лікарні № 3, де у той час
знаходилася дружина ОСОБА_2 разом з
дитиною, а також факти знаходження
останнього у періоди з 06 червня 2010 року
по 16 червня 2010 року, з 23 червня 2010 року
по 02 липня 2010 року, з 08 липня 2010 року по 19
липня 2010 року та з 23 липня 2010 року по 02
серпня 2010 року в ІТТ ММУ УМВС України в
Миколаївській області, при цьому
працівник УБОЗ ОСОБА_4 стверджував, що
переведення ОСОБА_2 з СІЗО до ІТТ були
ініційовані слідчими.

Також, у постанові зазначено, що згідно
тверджень ОСОБА_4, доставку ОСОБА_2 до
Міської дитячої лікарні № 3 ним було
здійснено на неодноразові прохання
ОСОБА_2 для передачі йому дружиною
засобів особистої гігієни.

Разом з тим, в матеріалах перевірки (а.с.
5-6) містяться інші письмові пояснення
ОСОБА_4, в яких той повідомляв, що у ході
конвоювання ОСОБА_2 з місця проведення
слідчих дій до ІТТ, останній звернувся
до ОСОБА_4 з проханням дорогою заїхати
до Міської дитячої лікарні № 3, де у той
час знаходилася дружина ОСОБА_5 з
дитиною, і забрати приготовану нею
продуктову передачу. Оскільки лікарня
знаходилася на шляху слідування, він як
начальник конвою дав дозвіл заїхати на
територію лікарні та у дружини, яка
вийшла з дитиною, забрав передачу.

Зі змісту ст. 99 КПК України випливає, що
прокурор своєю постановою відмовляє у
порушенні кримінальної справи лише при
відсутності підстав до порушення
кримінальної справи, якими згідно ч. 2
ст. 94 КПК України є достатні дані, що
вказують на наявність ознак злочинів.

Частиною 4 ст. 97 КПК України,
передбачено, що в разі необхідності
перевірити заяву про злочин до
порушення справи, така перевірка
здійснюється прокурором в строк не
більше десяти днів шляхом відібрання
пояснень від окремих громадян чи
посадових осіб або витребування
необхідних документів.

В порушення наведених вище норм КПК
України прокурор під час перевірки
заяви ОСОБА_2, не вживши всіх можливих
заходів щодо одержання даних,
необхідних для прийняття рішення про
відмову у порушенні кримінальної
справи чи рішення про її порушення,
передчасно дійшов висновку про
відсутність однак злочинів у діях
працівника УБОЗ УМВС України в
Миколаївській області ОСОБА_4, про які
повідомив ОСОБА_2 у своїй заяві.

Зокрема, в постанові про відмову у
порушенні кримінальної справи
зазначається, що переведення ОСОБА_2 до
ІТТ було обумовлено необхідністю
проведення великої кількості слідчих
дій. Однак з відповідей ІТТ ММУ УМВС
України в Миколаївській області №
21/17-7211 від 25.08.2011р. та №21/17-7341 від 26.08.2011
слідує, що у період часу з 08 липня 2010
року по 19 липня 2010 року ОСОБА_2 лише один
раз конвоювався до прокуратури
Миколаївської області, а у період з 27
липня 2010 року по 02 серпня 2010 року -з ним
взагалі не проводилися будь-які слідчі
дії.

Не було з'ясовано в процесі перевірки
шляхом дачі відповідних запитів до ІТТ,
чи проводилися слідчі дії з ОСОБА_2 під
час його утримання в ІТТ ММУ УМВС
України в Миколаївській області у
періоди з 06 червня 2010 року по 16 червня
2010 року та з 23 червня 2010 року по 02 липня
2010 року, і якщо так то у якій кількості
та коли.

У цей же час ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
попереднє ув'язнення визначено», що
установами для тримання осіб, щодо яких
як запобіжний захід обрано взяття під
варту, є слідчі ізолятори Державної
кримінально-виконавчої служби України.
І лише в окремих випадках, що
визначаються потребою в проведенні
слідчих дій, ці особи можуть перебувати
в ізоляторах тимчасового тримання.

Крім цього, спростовуючи доводи ОСОБА_2
щодо використання як заходу
психологічного тиску на нього
поміщення останнього, не дивлячись на
те, що він є колишнім працівником
органів внутрішніх справ, на добу до
загальної камери, прокурор у постанові
послався на те, що згідно відповіді
Миколаївського СІЗО № 20/3/1 -517 від
25.01.2012р. підслідний ОСОБА_2 в
Миколаївському СІЗО перебував у
камерах №№ 404, 402, 41, які віднесені до
категорії «вперше заарештовані за
вчинення злочинів особи, які раніше
працювали в ОВС, СБУ, прокуратурі,
юстиції та в суді».

Однак при цьому прокурором не
враховано, що як випливає з пояснень
ОСОБА_2, хоча конкретно й у них не
зазначено, до загальної камери він був
поміщений саме в ІТТ, а не в СІЗО. З
метою чіткого визначення дати, місця
утримання та обставин такого
поміщення, осіб, з якими він
утримувався у цій камері, прокурор не
опитав ОСОБА_2 та не з'ясував шляхом
витребування відповідної інформації з
ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській
області, чи мав місце такий факт.

У той час як ОСОБА_2 у своїх поясненнях
стверджує, що переведення з СІЗО до ІТТ
без будь-якої необхідності, поміщення
його до загальної камери, організація
зустрічі з дружиною і дитиною, у
сукупності, були засобами незаконного
тиску на цього з метою домогтися дачі
показань, без з'ясування зазначених
вище обставин, зокрема наявності
передбачених Законом України «Про
попереднє ув'язнення»підстав для
переведення і утримання ОСОБА_2 в ІТТ,
та, відповідно, законності такого
утримання, без заходів спрямованих на
підтвердження чи спростування факту
поміщення ОСОБА_2 до загальної камери,
дійти висновку про відсутність підстав
до порушення кримінальної справи за
його заявою є неможливим.

Прийняття прокурором без з'ясування
вказаних обставин рішення про відмову
у порушенні кримінальної справи з
посиланням на відсутність для цього
підстав, тобто достатніх даних, що
вказують на наявність ознак злочинів, є
не додержанням вимог ст. 99 КПК України.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 236-2 КПК
України, розглянувши скаргу, суддя,
якщо при відмові у порушенні справи не
виконані вимоги статті 99 цього Кодексу
скасовує постанову про відмову в
порушенні справи і повертає матеріали
для проведення додаткової перевірки.

На підставі викладеного, керуючись ст.
236-2 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову від 27.01.2012р. прокурора
відділу нагляду за додержанням законів
спецпідрозділами та іншими установами,
які ведуть боротьбу з організованою
злочинністю та корупцією, прокуратури
Миколаївської області Куценка О.О. про
відмову у порушенні кримінальної
справи за наслідками перевірки заяви
підсудного ОСОБА_2 про застосування до
нього заборонених методів ведення
слідства працівником УБОЗ УМВС України
в Миколаївській області ОСОБА_4 у
зв'язку з відсутністю в діях останнього
складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364,
ч. 1 ст. 365 КК України, -скасувати та
повернути матеріали, що стали
підставою для її винесення, для
проведення додаткової перевірки.

На постанову протягом семи діб з дня
винесення може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Миколаївської
області.

Суддя: