Справа № 314/212/15-к Провадження № 1-в/314/60/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника Вільнянської виправної колонії управління ДПтСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Ангарськ, Іркутська область, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, розлученого, до засудження не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимий:
13.06.2008 року Нахімовським районним судом м. Севастополя АР Крим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Сімферопольського міськрайонного суду АР Крим від 05.02.2009 року іспитовий строк відмінено та направлено засудженого до місць позбавлення волі.
По даній справі засуджений: 13.02.2012 року вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя АР Крим за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя АР Крим від 13.06.2008 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку : 02.12.2011 року, кінець строку : 02.06.2016 року,
До Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника Вільнянської виправної колонії управління ДПтСУ в Запорізькій області (№ 20) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20), згідно з вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя АР Крим від 13.02.2012 року, відповідно до якого його, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя АР Крим від 13.06.2008 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В судовому засіданні представник адміністрації дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 прибув до установи 25.04.2012 року, станом на 02.12.2014 року відбув 2/3 частини строку покарання, режим відбування покарання не порушував, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення, працевикористовується різноробочим в їдальні установи, до праці ставиться сумлінно. З поданих доказів вбачається, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання умовно-достроково на строк, який залишився. Адміністрація просить суд звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково, так як вважає, що він довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, та просив суд задовольнити подання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Прокурор подання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, підтримавшого дане клопотання, засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про відсутність з його боку заперечень, щодо задоволення клопотання, вважає подання адміністрації обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно - достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
Подання начальника Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 20) - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Нахімовського районного суду м. Севастополя АР Крим від 13.02.2012 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 26 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

06.02.2015