УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд
закарпатської області в складі суддів :

Демченка ом. (головуючий), животова г.о. та лізанця п.м.,

з участю прокурора Кураха Ю.М.,

засудженого ОСОБА_2.,

та захисника
- адвоката ОСОБА_1,

розглянув 4 вересня 2007 року у
відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді кримінальну справу за апеляцією
захисника - адвоката ОСОБА_1 на вирок хустського районного суду Закарпатської
області від 20 червня 2007 року, яким засуджений

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, несудимий, громадянин України,

за ч.1 ст.121 кк України на п'ять років позбавлення волі;

Питання про
речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.81 кпк України.

як визнав суд
першої інстанції, ОСОБА_2 1 жовтня 2003 року знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння в квартирі АДРЕСА_1, на грунті особистих неприязних стосунків під час
суперечки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4. вдарив кожного з них ножем в черево внаслідок
чого умисно спричинив потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для
життя в момент заподіяння.

В апеляції
захисника порушено питання про перекваліфікацію дій засудженого на ст.124 КК
України та призначення покарання не пов'язаного з позбавленням волі, оскільки
ОСОБА_2 заподіяв потерпілим тяжкі тілесні ушкодження в стані необхідної
оборони, коли останні повалили його на підлогу і не випускали з квартири.

Справа: № 11-566

Категорія: ч.1
ст,121 КК України

головуючий у першій інстанції': Золотар М.М.

_______

2

Заслухавши
доповідь судді, промови засудженого і захисника, які

підтримали
апеляцію останнього, та прокурора, який просив залишити вирок без

зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, суд

визнає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

З показань
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 вбачається, що не потерпілі, а зазначені свідки повалили ОСОБА_2 на
підлогу вже після того, як останній умисно вдарив ножем ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
саме під час цього затримання нападника і відібрання ножа йому та свідку
іваненко і.в. були заподіяні тілесні ушкодження (синці, порізи пальців рук
тощо), оскільки після вчинення ОСОБА_2 злочину свідки обеззброїли його та не
випускали з квартири, він втік через вікно.

Суд правильно визнав ці показання достовірними.

Отже, твердження
апелянта про знаходження підсудного в стані необхідної оброни під час
заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, не відповідає фактичним
обставинам справи.

деякі
суперчності в показаннях потерпілих і свідків, на які звертається увага в
апеляції, не мають істотного значення для справи, оскільки не стосуються тих
фактичних обставин, які впливають на кваліфікацію дій засудженого та
призначення йому міри покарання.

інші встановлені
судом фактичні обставини справи (тяжкість тілесних ушкоджень, спосіб в який їх
було заподіяно, дані про особу яка нанесла ножові поранення потерпілим тощо)
ніким, в тому числі апелянтом, не оспорюються.

Покарання
призначене місцевим судом відповідає тяжкості вчиненого злочину та даним про
особу засудженого і є справедливим.

Зважаючи на
зазначене апеляційний суд визнає оскаржений вирок законним та обгрунтованим.

керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцію захисника - адвоката ОСОБА_1 залишити без
задоволення, вирок хустського районного суду закарпатської області від 20 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.