АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1607/14Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/183/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника-адвоката - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та зареєстровану у АДРЕСА_1 , проживаючу без реєстрації у АДРЕСА_2 , громадянку України, з середньою освітою, зі слів розлучену, маючу на утриманні малолітню дитину, не працюючу, раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Встановила:
Згідно вироку суду, 27 листопада 2014 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на території господарства потерпілої ОСОБА_10 , яке знаходиться в АДРЕСА_3 , в ході суперечки з останньою, діючи умисно, з корисливих мотивів, в присутності потерпілої та ОСОБА_9 , заволоділа гусаком вагою 5 кг. та утримуючи його в руках, намагалась вийти з господарства. Після чого, потерпіла, з метою припинення злочинних дій обвинуваченої, почала наносити їй удари в різні частини тіла дерев`яною дошкою. ОСОБА_7 , вирвавши з рук потерпілої дерев`яну дошку, почала наносити останній удари в область голови, рук та живота за допомогою дошки та гусака, якого утримувала. Після чого, залишила місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Не погодившись з вироком, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції, призначивши їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, так як вважає, що судом при призначені покарання не достатньо враховано всі пом`якшуючі її вину обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, добровільне відшкодування завданого збитку, перебування на утриманні малолітньої дитини, те, що кримінальне правопорушення скоєно нею вперше та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену, її захисника та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги і просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, а вирок - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини і правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якості пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, добровільне відшкодування завданого збитку, перебування на утриманні малолітньої дитини, те, що кримінальне правопорушення скоєно вперше та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та із врахуванням особи обвинуваченої звільнив її від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, в той час, як санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є необхідним, справедливим та достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачена, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, даним, що характеризують її особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим, а тому колегія суддів підстав для застосуванням ст. 69 КК України, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2