Справа №1-22007р. ВИРОК
"21" березня 2007 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:
судді - Камбулова
при секретарі - Майбоженко А.М.
участю прокурора - Турика М.П.
за участю захисників - ОСОБА_6.,
за участю потерпілого - ОСОБА_10.
за участю представника
потерпілого - ОСОБА_5.
за участю представника цивільного
відповідача - ОСОБА_11.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого,
на утриманні має неповнолітню дитину 2001 року
народження, працює заступником начальника відділу ГУБОЗ МВС України, проживає
за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого
ст.365 ч.2 ЮС України,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженця м.Києва, українця, громадянина України,
освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2003 року народження, працює начальником відділу УКР ГУ МВС України в Київській області, який проживає за адресою: м. Київ, вул. АДРЕСА_2, раніше не судимого, у
вчиненні злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження,
уродженця Вінницької обл., с.м.т. Погребище, українця, громадянина України, освіта
вища, одруженого, працює заступником начальника ВКР Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області, який проживає за адресою: м. Київ, вул. АДРЕСА_3, раніше не судимого, у
вчиненні злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4року
народження, уродженця Київської обл., Фастівського р-ну, сЯхни, українця,
громадянина України, освіта вища, одруженого, не працює, який проживає за адресою: Київська обл., АДРЕСА_4, раніше не
судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України,
ОСОБА_1., являючись представником влади, явно виходячи за межі своїх
владних і службових повноважень, всупереч
інтересам служби, з кар'єрних спонукань, спільно з своїми підлеглими ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4., 30.12.2003 року, біля 08 години,
в будинку АДРЕСА_5в м. Києві, без будь-яких на те
законних підстав, з застосуванням насильства, здійснив незаконне
затримання ОСОБА_10. при наступних обставинах:
Згідно наказу №38 о/с від 03.03.2003 року по ГУМВС України в Київській
області капітан міліції ОСОБА_1призначений на
посаду начальника відділу по боротьбі з груповими
злочинними проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській області.
Згідно наказу №144 о/с від 05.08.2003 року по ГУМВС України в Київській
області капітан міліції ОСОБА_2був призначений на
посаду оперуповноваженого відділення карного
розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Київській області.
Згідно наказу №227 о/с від 31.10.2003 року по ГУМВС України в Київській
області капітан міліції ОСОБА_3призначений на посаду старшого
оперуповноваженого відділу по боротьбі з груповими злочинними
проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській
Згідно наказу №103 о/с від 07.06.2003 року по ГУМВС України в Київській
області лейтенант міліції ОСОБА_4призначений на
посаду оперуповноваженого відділу по боротьбі з груповими злочинними проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській області.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
міліцію", працівник міліції є представником державного
органу виконавчої влади.
Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується
тільки законом, діє в його межах і
підпорядковується своєму безпосередньому і прямому начальникові.
Статтею 10 п. 11 Закону України «Про міліцію» передбачено, що працівники
міліції повинні виконувати прийняті в установленому Законом прядку і в межах
своєї компетенції рішення слідчого, а виконання слідчих дій в рамках конкретної
кримінальної справи виконується на підставі ст.ст. 114,118 КПК України, тобто на підставі доручення слідчого, у
провадженні якого знаходиться конкретна кримінальна справа.
Згідно ст. 25 працівник міліції у межах повноважень, наданих законом та
іншими законодавчими актами, самостійно
приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну
чи кримінальну відповідальність.
Відповідно до витягу з функціональних обов»язків УКР ГУ МВС України в Київській області, затверджених начальником ГУ МВС України в Київській області від
23.08.2002 року, на відділ по боротьбі з груповими
злочинними проявами УКР ГУ МВС України в Київській області покладено здійснення оперативно-розшукової діяльності по
виявленню та викриттю організованих злочинних
груп, які незаконно зберігають зброю, скоюють злочини з використанням вибухових
пристроїв, вимагання та інші злочини, надання
практичної допомоги в розслідуванні кримінальних справ за такими
Таким чином, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. станом на 30.12.2003 року виконували функції представника влади та
виконували службові обов»язки, передбачені Законом України «Про
міліцію» та Кримінально-процесуальним кодексом України, в рамках
розслідування конкретної кримінальної справи.
29.12.2003 року начальник відділення УКР ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1. дізнався від начальника Поліського
РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_25. про те, що районним відділом
розслідується кримінальна справа №18-2812 по факту вимагання грошей невідомими особами у ОСОБА_12. за ст. 189 ч. 2 КК України, і начебто є достатні підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення
цього злочину ОСОБА_10., жителя м. Києва, в помешканні якого необхідно
провести обшук за постановою суду.
Керуючись кар'єрними спонуканнями, ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_25. та його підлеглим практичну допомогу в проведенні обшуку за
постановою суду в помешканні ОСОБА_10.. Дізнавшись
про те, що проведення цієї слідчої дії, за дорученням слідчого, доручено о/у
групи карного розшуку Поліського РВГУ МВС України в
Київській області ОСОБА_13., ОСОБА_1. повідомив ОСОБА_25., що з своїми підлеглими буде чекати останнього 07
годині ранку 30.12.2003 року біля помешкання
ОСОБА_10., по пр. АДРЕСА_5в м. Києві.
ОСОБА_1. про необхідність надання практичної допомоги працівникам
Поліського РВГУ МВС України в Київській
області в цей же день доповів начальнику УКР ГУ МВС України в Київській області Руденку О.О.
30.12.2003 року, біля 08 години ранку, в той момент коли ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4., у автомобілі
першого чекали ОСОБА_13., до під'їзду №10 будинку АДРЕСА_5в м. Києві під'їхав на власному автомобілі марки
„Пежо-605" д.н. НОМЕР_1ОСОБА_10., вийшов з автомобіля і зайшов до
ОСОБА_13. з постановою суду про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_10. ще
не з'явився, а відповідно у ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. і ОСОБА_4. не було жодних законних підстав для
проникнення в помешкання ОСОБА_10. та інших дій відносно останнього, з метою
проведення обшуку, що всі вони знали і добре усвідомлювали. Але не дивлячись на це, ОСОБА_1., діючи протизаконно, виходячи за межі
своїх владних та службових повноважень, за відсутності
будь-яких уповноважуючих до таких дій процесуальних документів, намагаючись проявити ініціативність та сумлінність у
відношенні до своїх службових обов'язків перед керівництвом ГУ МВС України в Київській області, дав незаконну вказівку
підпорядкованим йому працівникам УКР ГУ МВС України в Київській області
ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4. затримати ОСОБА_10., розподіливши
обов'язки між ними та окресливши план дій, на що вони, діючи узгоджено і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій
погодились і приступили до здійснення задуманого.
ОСОБА_3. і ОСОБА_4., виконуючи незаконну вказівку свого безпосереднього керівника ОСОБА_1., діючи з перевищенням владних та
службових повноважень, усвідомлюючи це, з метою
затримання ОСОБА_10., зайшли за останнім до кабіни ліфта, і нічого не повідомляючи йому, стали підніматись з ним на п'ятий
поверх, де розташовувалась квартира потерпілого.
ОСОБА_1. з ОСОБА_2. в цей момент стали підніматись на 5-ий поверх східцями.
В той момент, коли кабіна ліфта зупинилась на 5-ому поверсі і ОСОБА_10.
став виходити на східцевий майданчик, ОСОБА_3. і
ОСОБА_4., діючи узгоджено і без будь-якого
попередження, защепнули на його правій руці наручник і з застосуванням
фізичного насильства, завертаючи руки за спину, почали
валити ОСОБА_10. на підлогу східцевого майданчика. На допомогу ОСОБА_3. і ОСОБА_4. кинулись ОСОБА_1. і ОСОБА_2., які піднялись на поверх сходами, і вони всі разом повалили ОСОБА_10. на
підлогу, а ОСОБА_1. та ОСОБА_4. завели руки за спину,
защепнувши на зап'ястях обох рук наручники. Діючи протиправно і цинічно, дискредитуючи своїми діями органи внутрішніх справ,
з метою подолання у останнього будь-якої волі до опору, явно виходячи за межі
владних повноважень, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4. стали бити
останнього ногами по спині, тулубу і ногам, поки той продовжував лежати
на підлозі східцевого майданчика.
Зазнавши зухвалого нападу ОСОБА_10. став кричати і кликати на допомогу. На
його крики з квартири вибігли дружина ОСОБА_14. і
сестра ОСОБА_15., остання кинулась на допомогу, але
ОСОБА_2. зупинив її, нанісши удар рукою в область голови, а в цей момент троє
інших працівників міліції, закрутивши ОСОБА_10. руки за спину, підвели його до
шахти ліфта і викликали ліфт. Коли ОСОБА_3. і
ОСОБА_4. завели ОСОБА_10. до кабіни ліфта, ОСОБА_2. представився ОСОБА_14. і ОСОБА_15. працівником міліції, але причин
затримання ОСОБА_10. не повідомив, як і того, куди
останній буде доставлений.
Коли вони всі разом спустились на перший поверх, продовжуючи діяти
протиправно і цинічно, явно виходячи за межі своїх
владних та службових повноважень, вже представившись працівниками міліції,
ОСОБА_3. і ОСОБА_4., вивівши ОСОБА_10. з кабіни ліфта, принижуючи честь і гідність останнього, завернули на його голові куртку, в
яку він був одягнутий, щоб останній не міг бачити куди
його ведуть, застосовуючи силу і болісні прийоми закрутили йому за спину руки, які були защепнуті в наручники, і таким чином,
на виду у сусідів, повели до його ж власного
автомобіля. Біля автомобіля до них підійшов ОСОБА_1., власноручно вийняв з
кишені куртки останнього ключі від його
автомобіля, відкрив його і сів за кермо, давши вказівку ОСОБА_3. і ОСОБА_4. помістити ОСОБА_10. на заднє сидіння
вказаного автомобіля, що ті і зробили, сівши по обидва боки від
затриманого. В салоні автомобіля ОСОБА_3. і ОСОБА_4. натягли на голову ОСОБА_10. в'язану шапку, щоб останній не міг бачити
напрямку руху автомобіля. Після цього ОСОБА_1.
скерував автомобіль до ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_2.
їхав за ними на автомобілі ОСОБА_1.
Продовжуючи свої злочинні дії, порушуючи конституційні права ОСОБА_10. на особисту недоторканість і недоторканість його майна, без
наявності будь-яких уповноважуючих на це процесуальних
документів, які б надавали їм право затримати ОСОБА_10., з застосуванням насильства, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4.
незаконно доставили останнього до ГУ
МВС України в Київській області.
Біля 11 години до ГУ МВС України в Київській області
приїхав ОСОБА_13., привізши з собою постанову суду на проведення обшуку в помешканні ОСОБА_10. ОСОБА_2. і
ОСОБА_3., продовжуючи діяти незаконно, взяли в
користування автомобіль ОСОБА_10., помістили його на заднє сидіння автомобіля,
залишаючи його в наручниках, і поїхали з ОСОБА_13. до помешкання ОСОБА_10. проводити обшук за постановою суду.
Після проведення обшуку ОСОБА_10. був доставлений для участі в проведенні
слідчих дій до СВ Поліського РВГУ МВС України в Київській
За явної відсутності будь-яких доказів причетності ОСОБА_10. до вимагання
грошей у ОСОБА_12., слідчий СВ Поліського РВГУ МВС України в Київській області
ОСОБА_19С.С., після допиту ОСОБА_10. в якості свідка по справі №18-2812, біля
21 години надав йому можливість повернутись додому.
Згідно висновку експерта №154/И від 28.03.2005 року при судово-медичному
освідуванні гр. ОСОБА_10., вивченні медичної
документації на його ім'я, з врахуванням даних його контрольного рентген-обстеження, у ОСОБА_10. виявлені наступні тілесні
ушкодження: кровопідтік овально-продовгуватої
форми на лівій боковій поверхні брюшної стінки: 5 ссаден продовгуватої форми, розташованих горизонтально на долонній, наружній і
тильній поверхнях лівого лучезап"ясного суглоба,
долонній і тильній поверхнях правого лучезап"ясного суглоба; кровопідтік
овальної форми на наружній поверхні правої голені в верхній треті; полосовидна
переривчата ссадна на наружній поверхні правої голені в середній треті; перелом
поперечного відростку 3 поясничного позвонка
Описані пошкодження спричинені тупими предметами, с обмеженою поверхнею контакту, ссадна в області лучезап"ясних суглобів могли утворитись внаслідок дії
наручників, інші пошкодження могли утворитись
внаслідок ударів ногами (або іншими тупими предметами).
Перелом поперечного відростку 3 поясничного позвонка відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як не небезпечний для
життя, але викликавший за собою тривалий розлад здоров'я на термін понад 21
день, так як для зрощення перелому необхідний даний термін.
Ссадна і кровопідтьоки відносяться до легких тілесних ушкоджень, як
викликали за собою розлад здоров'я на термін не більше 6 днів. Вищевказані пошкодження могли утворитись в термін
і при обставинах викладених в постанові про призначення судово-медичної
експертизи. Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1. свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що протягом
2002-2005 років він обіймав посаду начальника
відділу боротьби з груповими злочинними проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській області. На початку листопада 2003
року заступник начальника ГУ МВС України в Київській області по оперативній роботі Вершняк М.І. поставив перед ним
завдання надати практичну допомогу Поліському РВ у
розслідуванні кримінальної справи відносно вимагання у ОСОБА_12. На початку листопада 2003 року заступник начальника ГУ МВС України в Київській області по оперативній роботі Вершняк М.І. поставив перед ним завдання надати
практичну допомогу Поліському РВ у розслідуванні
кримінальної справи відносно вимагання у ОСОБА_12. Проведеними заходами було встановлено особу підозрюваного у вчиненні
даного злочину, якою виявився ОСОБА_10. Наприкінці грудня 2003
року ОСОБА_25. - начальник Польського РВ надіслав до УКР ГУ МВС України в Київській області за
допомогою факсу лист за його підписом про надання практичної допомоги та дві копії доручення слідчого про проведення обшуку
приміщення ОСОБА_10та його доставку до
Поліського РВ для його затримання в порядку ст.115 КПК України. 30.12.2003року він разом з підлеглими ОСОБА_2, ОСОБА_4та
ОСОБА_3приїхали до будинку ОСОБА_10, де чекали працівника Поліського РВ
ОСОБА_13з постановою суду про обшук квартир ОСОБА_10. Вони чекали за декілька під'їздів від під'їзду ОСОБА_10. Коли на
власному автомобілі прибув ОСОБА_10, ОСОБА_2в автомобілі
не було. Він пішов на пр-т Оболонський чекати ОСОБА_13на дорозі. Оскільки ОСОБА_10міг поїхати з будинку, він сказав
ОСОБА_4та ОСОБА_2, щоб вони йшли за ОСОБА_10та запросили його до ГУ МВС України в Київській області для дачі пояснень. ОСОБА_4та ОСОБА_3зайшли до під'їзду за
ОСОБА_10м. Він зайшов пізніше, вирішив підніматись
сходами, на другому поверсі він почув нецензурну лайку, і коли швидко піднявся
нагору, на одному з поверхів він побачив, що
в тісному коридорчику, що веде до сміттєпроводу, за ліфтом точиться боротьба між ОСОБА_10та його підлеглими, причому
всі вони лежали на підлозі обличчям до сміттєпроводу, внизу
лежав ОСОБА_2, потім ОСОБА_10та ОСОБА_4, який намагався завести руку ОСОБА_10за спину, припинивши таким чином його опір. Він
допоміг ОСОБА_4вдягти наручники на ОСОБА_10, коли
вони піднялись, на поверсі з'явився ОСОБА_2. Вся боротьба тривала близько 40-60
секунд. Вони залишили будинок, він спустився донизу сходами. Ніяких інших осіб на поверсі він не бачив. При прибутті до ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4склав рапорт про застосування до ОСОБА_10спецзасобів для
подолання опору потерпілого при вчиненні ним
протиправних дій відносно працівників міліції. Заперечує факт застосування відносно
ОСОБА_10будь-яких засобів фізичного впливу як в
самому будинку ОСОБА_10так і потім в приміщенні ГУ МВС України в Київській області, більше того сам ОСОБА_10в
його присутності на стан здоров'я не скаржився.
Стверджує, що дії, які він вчиняв відносно ОСОБА_10повністю відповідають вимогам Законам України „Про міліцію"
та „Про оперативно-розшукову діяльність". Вважає, що потерпілий ОСОБА_10., свідки ОСОБА_15., ОСОБА_14., ОСОБА_16.
його оговорюють, що пов'язано з намаганням потерпілого уникнути відповідальності
за вчинення злочину відносно ОСОБА_12., а також з
бажанням ОСОБА_10. збагатитись. Вважає, що досудове слідство було проведено неповно, необ'єктивно та невсебічно. Просить суд
його виправдати. Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_2. свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду
пояснив, що до 30.12.2003 року ОСОБА_1. повідомив його, що необхідно надати
практичну допомогу працівникам Поліського РВ в розслідуванні справи відносно ОСОБА_12. Він бачив доручення слідчого,
що прийшли по факсу. 30.12.2003 року він разом з ОСОБА_1, ОСОБА_4та ОСОБА_2 чекали ОСОБА_13з постановою суду про обшук
біля будинку ОСОБА_10. Вони всі
спочатку сиділи в автомобілі ОСОБА_1. Потім він вирішив зустрічати ОСОБА_13на пр-ті Оболонському, де ще мав зустрітись
в особистих справах з ОСОБА_17, і коли ОСОБА_10приїхав
до під'їзду, його в автомобілі не було, йому лише потім зателефонував ОСОБА_1та сказав заходити до під'їзду. Коли він
зайшов до під'їзду, то почув шум, піднявшись на п'ятий поверх побачив в коридорчику,
що веде до сміттєпроводу, на підлозі, лежить ОСОБА_2, а на ньому сидить ОСОБА_10в наручниках, якого як раз
піднімали. В його присутності ніхто не наносив ударів ОСОБА_10. ОСОБА_1сказав їхати до головного управління і пішов до
низу сходами. Він вирішив їхати на
ліфті. ОСОБА_4чи ОСОБА_3викликали ліфт на п'ятому поверсі, але він не їхав, почали спускатись сходами і в цей момент з дверей
квартири вийшли дві жінки, які почали спускатись
донизу за ними. На четвертому поверсі одна з жінок підійшла до нього і
сказала, що вона - дружина ОСОБА_10і запитала, що трапилось.
Він їй представився, показав службове посвідчення та повідомив, що її чоловіка везуть до ГУ МВС України та дав їй службовий
телефон. Ніякого фізичного впливу до родичів ОСОБА_10чи самого
ОСОБА_10він не застосовував. Він пішов донизу пішки, інші поїхали ліфтом. В цей день він також був присутнім при проведенні
обшуку в квартирі ОСОБА_10, який проводився
відповідно до вимог КПК. Стверджує, що ОСОБА_10в його присутності на стан здоров'я не скаржився. Запевняє, що дії, які він вчиняв
відносно ОСОБА_10повністю відповідають вимогам
Законам України „Про міліцію" та „Про оперативно-розшукову діяльність". Вважає, що потерпілий ОСОБА_10., свідки
ОСОБА_15., ОСОБА_14., ОСОБА_16. його оговорюють, що пов'язано
з тим, що ОСОБА_10після вказаних подій не може поновитись на роботі в органах внутрішніх справ, що свідчить про те, що
ОСОБА_10метиться йому та іншим працівникам ГУ МВС. Вважає, що досудове слідство по
справі було проведено неповно, необ'єктивно та невсебічно. Просить суд його виправдати.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3. свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив
суду, що з листопада 2003 року по березень 2004 року обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу по боротьбі з
незаконними злочинними проявами УКР ГУ МВС України в Київській області. Зі слів
начальника відділу ОСОБА_1 йому стало відомо, що Поліським РВ розслідується кримінальна справа порушена за фактом вимагання
грошових коштів у Орехова, у вчиненні даного злочину
підозрювався ОСОБА_10. Заступник начальника ГУ МВС Вершняк М.І. поставив перед відділом завдання надати практичну допомогу
працівникам Поліського РВ. 30.12.2003 року близько 07
години з такою метою він разом з ОСОБА_1, ОСОБА_2м та ОСОБА_4прибули до будинку ОСОБА_10., де чекали ОСОБА_13, який мав привезти постанову суду на обшук житла ОСОБА_10. Вони знаходились
в автомобілі ОСОБА_1 за 3-4 під'їздів до під'їзду ОСОБА_10.
Згодом ОСОБА_3залишив автомобіль та пішов зустрітись зі своїм знайомим. На власному автомобілі приїхав ОСОБА_10, вони
під'їхали ближче до під'їзду та ОСОБА_1сказав йому та
ОСОБА_4запросити ОСОБА_10до ГУ МВС. Вони зайшли за ним до ліфта. В ліфті
він та ОСОБА_4по черзі показали свої службові посвідчення, представились, та
він повідомив, що метою їх візиту є проведення обшуку
в квартирі ОСОБА_10у зв'язку зі справою ОСОБА_12,
запросили його до ГУ МВС для дачі пояснень. Він також
запропонував ОСОБА_10 дочекатись приїзду ОСОБА_13в
квартирі, де ОСОБА_10написав би пояснення. Вийшовши з ліфту на п'ятому поверсі, ОСОБА_10рухався в напрямку власної
квартири, коли вони з ОСОБА_4запитали про те, чи почув він їх
пропозицію, ОСОБА_10розвернувся напівоберти своїм корпусом обличчям до нього (ОСОБА_3) і зненацька різко штовхнув
його двома руками в область грудей в напрямок
вузького коридору, який веде до сміттєпроводу. Він не втримався на ногах, почав
падати, схопившись за куртку ОСОБА_10, який
впав на нього. Від удару він можливо втратив свідомість, відчув запаморочення в
голові, нудоту, а також різку біль в хребті. Через декілька секунд на поверсі з'явився ОСОБА_1, який допоміг ОСОБА_4припинити дії
ОСОБА_10.1 лише після цього на поверсі з'явився ОСОБА_2, який
допоміг йому піднятись. За командою ОСОБА_1, він та ОСОБА_4взяли ОСОБА_10під руки, які на той час вже були скріплені
наручниками та заведені за спину, та почали
спускатись сходами, оскільки ліфт не працював. В цей час з тамбуру вийшли дві
жінки з цигарками та почали спускатись за
ними, на четвертому поверсі ОСОБА_3пред'явив їм посвідчення, представився, повідомив, що ОСОБА_10везуть до ГУ МВС для відібрання пояснень, дав їм номер телефону чергового. По приїзду до ГУ МВС ОСОБА_4склав рапорт з приводу
протиправних дій ОСОБА_10та застосування спецзасобів.
Після цього приїхав ОСОБА_13, було проведено огляд автомобілю ОСОБА_10, а потім він разом з ОСОБА_2м та ОСОБА_13м поїхали за
місцем проживання ОСОБА_10для проведення
обшуку. Вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.
365 КК України, вважає, що він діяв на законних підставах та просить суд його виправдати.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4. свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив суду,
що в кінці 2003 року Поліським РВ було порушено кримінальну справу за фактом
вимагання грошей у ОСОБА_12, йому про це стало відомо від ОСОБА_1. 29.12.2003
року до відділу факсом надійшли дві копії доручення слідчого ОСОБА_19про
проведення обшуку та лист начальника Поліського РВ про надання практичної
допомоги. 30.12.2003 року він з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_2м приїхали до будинку ОСОБА_10, де чекали ОСОБА_13, який мав привезти постанову суду про обшук та можливо і інші
документи, оскільки вони були впевнені, що ОСОБА_10будуть
затримувати в порядку ст.115 КПК. Через деякий час ОСОБА_3вийшов з автомобілю, та пішов за будинок зустрітись зі своїм
знайомим. Близько 8 години до будинку прибув ОСОБА_10на власному автомобілі.
ОСОБА_1прийняв рішення запросити його до ГУ МВС для відібрання пояснень по справі
ОСОБА_12. Він та ОСОБА_3зайшли за ОСОБА_10до під'їзду, в ліфті вони представились ОСОБА_10, показали службові
посвідчення та запросили його
для дачі пояснень. ОСОБА_10в ліфті відреагував спокійно. Коли ліфт
зупинився на п'ятому поверсі, вони всі вийшли та ОСОБА_10двома
руками вдарив ОСОБА_3в груди. ОСОБА_3не втримався на ногах та почав падати в напрямку сміттєпроводу, ОСОБА_3схопив ОСОБА_10за
куртку і вони почали падати. Він (ОСОБА_4) вимагав у
ОСОБА_10припинити свої незаконні дії, боротьба продовжувалась і на підлозі. Через хвилину на поверх піднявся ОСОБА_1, який
допоміг йому вдягти наручники на ОСОБА_10та підняти його
з ОСОБА_3і лише після цього на поверх піднявся ОСОБА_2. ОСОБА_1пішов донизу сходами, а вони разом з ОСОБА_10вирішили
спускатись ліфтом. На п'ятому поверсі ліфт не викликався, вони пішли на
четвертий поверх. Коли вони почали рух, з
тамбуру на п'ятому поверсі вийшли дві жінки, які пішли за ними, на четвертому
поверсі ОСОБА_3пред'явив їм посвідчення,
представився і розповів жінкам про те, куди та навіщо забирають ОСОБА_10, дав
їм службовий телефон. По прибуттю в ГУ МВС він склав рапорт про протиправні
дії ОСОБА_10і застосування відносно останнього
спецзасобів. Вважає себе не винним, та просить суд винести відносно
нього виправдувальний вирок.
Потерпілий ОСОБА_10. суду показав, що 30.12.2003 року близько 8 години він
пішов на автомобільну стоянку, щоб забрати автомобіль. Повернувшись до власного
будинку, він зайшов до під'їзду, за ним зайшло двоє осіб.
Коли він зайшов до ліфту, вони зайшли за ним, це були ОСОБА_3та ОСОБА_4. Між ними розмови не було, вони йому не
представлялись. Коли на п'ятому поверсі він виходив з ліфту, то на його правій
руці закрили наручники. На площадці п'ятого поверху біля ліфта стояли ОСОБА_1та ОСОБА_2. Його повалили на підлогу,
наділи наручники на обидві руки, почали бити руками та
ногами, він почав кликати на допомогу. З його квартири вибігли його сестра ОСОБА_15. та дружина ОСОБА_14., сестра кинулась до нього
піднімати, ОСОБА_2, виразившись в її адресу брутальною лайкою, вдарив її рукою
в обличчя, показавши їй посвідчення. Його посадили в ліфт та спустили на перший
поверх. При виході з під'їзду йому на голову натягли куртку і потягли до автомобілю. ОСОБА_1дістав з його кишені ключі.
Заштовхали його на заднє сидіння, по боках сіли ОСОБА_3та ОСОБА_4. На його
запитання про те, куди його везуть, нічого не говорили. Вони приїхали на вул.Володимирську, 15, де піднялись на третій
поверх, на якому знаходиться відділ карного розшуку.
Біля одного з кабінетів, його поставили обличчям до стіни, розвели ноги. Так він простояв деякий час. Потім його
завели до кабінету, де він так само простояв біля стіни близько 2 годин. Потім проводився огляд його автомобілю, весь
цей час він був у наручниках. Потім вони поїхали до
його будинку, він залишився з водієм в наручниках у службовому автомобілі ОСОБА_13, а сам ОСОБА_13, ОСОБА_3та
ОСОБА_3пішли проводити обшук. Вони повернулись через дві години, його повезли в
напрямку м.Іванкова. По дорозі від ОСОБА_13він дізнався, що з ним проводиться робота по заяві про злочин. Потім автомобіль
зламався, це було близько 18 години, на його прохання
ОСОБА_13 зняв наручники. ОСОБА_13 привіз його до райвідділу, де передав його слідчому ОСОБА_19. ОСОБА_19допитав його в
якості свідка. Він звертався до слідчого з проханням надати медичну
допомогу, оскільки дуже боліла спина, але ОСОБА_19сказав, що не може допомогти, відпустив його, але сказав приїхати наступного ранку
на 9 годину для проведення очної ставки. На трасу
його вивіз працівник чергової частини, якому він в якості застави залишив свій золотий ланцюжок. На трасі його забрали
дружина та товариш, які відвезли його до лікарні, так
як у нього дуже боліла спина, де на рентген-обстеженні був встановлений перелом
третього поперечного хребця з правого боку. Вказує
на те, що всі тілесні ушкодження, які були завдані йому під час затримання, та які були виявлені під час його обстеження та
знайшли своє відображення у висновку медичного експерта, в тому числі перелому
відростку хребця, були завдані сумісними незаконними діями підсудних. Просить задовольнити його цивільний позов в
Свідок ОСОБА_20суду показала, що вранці 30.12.2003 року о 8 годині,
знаходилась у себе вдома за адресою: м.Київ, пр-т АДРЕСА_5, стояла біля вікна
кухні, що виходить на двір будинку та на парадне. Вона
побачила, як з парадного двоє чи троє чоловіків витягай її сусіда ОСОБА_10. Його руки були заведені за спину, голова
зігнута до рівня колін. Коли його заштовхували до автомобілю, то один
з чоловіків вдарив ОСОБА_10в обличчя. Потім троє чоловіків разом з ОСОБА_10сіли до автомобілю ОСОБА_10, а четвертий
до неподалік припаркованого автомобілю, всі вони поїхали. Вона зібралась та пішла на
Свідок ОСОБА_21. суду показав, що вони з ОСОБА_10А.І. товаришують.
30.12.2003 року пізно ввечері йому
зателефонував ОСОБА_10та попросив забрати його з м.Іванків, він поїхав за дружиною ОСОБА_10, та вони разом поїхали до м.Іванків. На
трасі він побачив ОСОБА_10, зупинився. ОСОБА_10погано себе
почував, сидіти не міг, розклали переднє сидіння та поклали його. Він відвіз ОСОБА_10одразу до лікарні. ОСОБА_10він бачив
за день до вказаних подій, на здоров'я він не
скаржився. ОСОБА_10розповідав йому, що при затриманні працівники міліції били
його ногами по спині та ниркам. Свідок
ОСОБА_16. суду показала, що вона проживає за адресою: м. Київ, пр-т АДРЕСА_6, з родиною ОСОБА_10. підтримує сусідські
стосунки.. 30.12.2003 року приблизно о 8
годині, вона прокинулась від того, що почула в під'їзді шум та нецензурну
лайку. Вона підійшла до дверей, привідкрила їх та побачила,
що на підлозі між ліфтом та коридорчиком, що веде до сміттєпроводу лежить ОСОБА_10., який був одягнений в червону куртку та
світлі брюки. Його руки були заведені за спину. Четверо молодих чоловіків
почали бити ОСОБА_10ногами. В цей час на крики з
квартири ОСОБА_10вийшли його сестра та дружина. Сестра хотіла підняти ОСОБА_10,
але один з чоловіків відштовхнув її та вона
вдарилась в стіну. На запитання дружини, той чоловік, який вдарив сестру, показавОСОБА_14якийсь документ. ОСОБА_10. сходами
потягли до низу. Вона вийшла з квартири, раніше
вона не вийшла оскільки була не вдягнена та злякалась. Через віконце, що
розташоване на східцевій клітині, вона бачила, що ОСОБА_10. посадили в його автомобіль,
з ним сіло троє чоловіків, а один сів до іншого автомобілю. Свідок ОСОБА_14. суду показала, що 30.12.2003 року
близько 8 години, її чоловік -ОСОБА_10.
пішов за автомобілем. Через деякий час, вона та дружина її чоловіка - ОСОБА_15,
почули шум на східцевій клітині.
Коли вони подивились в „вічко" дверей, то побачили, що біля ліфту бійка, під час якої декілька чоловіків били
одного. Після чого вона почула крик чоловіка, вони з ОСОБА_15вибігли з квартири. ОСОБА_10лежав на
підлозі, його руки були заведені за спину та вдягнені в наручники, незнайомі їй чоловіки стояли навкруг нього та
били його. ОСОБА_15 намагалась підняти
ОСОБА_10з підлоги, ОСОБА_3штовхнув її, вона вдарилась в стінку. На її
запитання, один з чоловіків показав їй посвідчення на ім'я ОСОБА_2. Потім
ОСОБА_10потягли на 4 поверх. Через вікно вона бачила, як її чоловіка вивели з парадного, його голова була сильно
опущена, куртка була натягнена на
голову, потім його заштовхали в автомобіль та повезли у невідомому їй напрямку.
Через дві години працівники міліції
проводили обшук їх помешкання. Тоді їй і сказали, що чоловік знаходиться на вул. АДРЕСА_7. Ввечері того ж дня,
їй зателефонував товариш чоловіка ОСОБА_21та
сказав, що треба їхати забрати ОСОБА_10. Вони поїхали, ОСОБА_10вони знайшли в
лісі, він йшов по трасі. В машину сісти він не міг, чоловік скаржився на болі в
спині. Після чого його відвезли до лікарні,
де йому зробили рентген та виявили перелом третього поперечного хребця з
Свідок ОСОБА_15. суду показала, що 30.12.2003 року близько 8 години вона знаходилась на кухні в квартирі свого брата -
ОСОБА_10ОСОБА_10, разом з його дружиною ОСОБА_15ще раніше пішов на стоянку за
автомобілем. Вони почули крики та шум з східцевої клітини, підійшли до дверей,
подивились в „вічко" та побачили, що біля ліфту декілька чоловіків б'ють
когось, по крикам вони зрозуміли, що били
ОСОБА_10. Вони швидко вийшли на східцеві клітину, ОСОБА_10лежав на підлозі, руки його були заведені назад та вдягнені в наручники.
Четверо чоловіків стояли навколо нього та били його ногами.
Вона хотіла допомогти ОСОБА_10підвестись, ОСОБА_3вдарив її рукою в область обличчя, вона не втрималась на ногах,
вдарилась в стінку. ОСОБА_10підняли та потягли на
четвертий поверх. З вікна на східцевій клітині вони бачили, як ОСОБА_10вивели з
парадного, його голова була дуже сильно опущена,
куртка натягнена на голову, руки заведені за спину в наручниках. ОСОБА_10силоміць посадили до автомобілю, всі поїхали. Ввечері
дружина брата говорила їй, що ОСОБА_10дзвонив
ОСОБА_21, просив забрати його з Поліського району. ОСОБА_14поїхала та повернулась вранці, сказала, що ОСОБА_10в
лікарні, у нього проблеми зі спиною та нирками. Свідок
ОСОБА_19С.С. суду показав, що в вересні - грудні 2003 року працював на посаді
слідчого СВ Поліського РВ у Київській області. В вересні 2003 року до
райвідділу надійшла заява ОСОБА_12
про вимагання у нього грошових коштів невідомими особами. Ним було порушено кримінальну справу за даним фактом. Пізніше
ОСОБА_12вказував, що до нього приїжджав ОСОБА_10. Оперативними працівниками було встановлено ряд
даних про особу ОСОБА_10. В ході розслідування
справи, було отримано постанову суду про обшук помешкання ОСОБА_10. На виконання даної постанови, ним було винесено
доручення на ім'я начальника райвідділу, який в свою чергу розписав його на
ОСОБА_13. В цьому дорученні ставилось питання також про доставку до нього ОСОБА_10для проведення слідчих дій. В день
проведення обшуку ОСОБА_10було доставлено до нього, він допитав його в якості свідка та відпустив, підстав для
затримання ОСОБА_10в порядку ст.115 КПК у нього не було. Згодом ОСОБА_12звернувся до райвідділу з заявою, в якій
зазначив, що оговорював ОСОБА_10. При
розслідуванні справи, ОСОБА_25- начальник райвідділу говорив йому, що ОСОБА_10необхідно затримувати в якості
підозрюваного. Коли ОСОБА_10доставили до райвідділу, то він (ОСОБА_10)
просив викликати швидку допомогу. Свідок
ОСОБА_13. суду показав, що в грудні 2003 року займав посаду оперативного уповноваженого групи карного розшуку Поліського
РВ. Від слідчого ОСОБА_19надійшло окреме доручення про проведення обшуку помешкання ОСОБА_10та доставку
останнього до Поліського РВ. ОСОБА_25- начальник Поліського РВ
зателефонував до головного управління та попросив допомоги. Зі слів ОСОБА_25 йому відомо, що ці доручення були направлені
факсом до головного управління, а також те, що він
близько 7-8 години 30.12.2003 року він мав прибути до будинку ОСОБА_10. По
дорозі на вказане місце його автомобіль зламався і до ГУ МВС в Київській області
на вул.. Володимирську, 15, він приїхав близько 9 години. Працівники
управління карного розшуку повідомили його, що ними був
затриманий ОСОБА_10. Після цього він поїхав на обшук, після якого доставив
ОСОБА_10до слідчого в Поліське РВ. По дорозі ОСОБА_10скаржився на біль у спині
та розповідав, що у нього з працівниками міліції виник конфлікт при його
Свідок ОСОБА_22. суду показав, що в вересні 2003 року він займав посаду
заступника начальника Поліського РВ та приймав
заяву від ОСОБА_12 про вимагання у нього грошових коштів. Дана справа знаходилась в провадженні слідчого ОСОБА_19. Контроль за даною
справою здійснював начальник райвідділу - ОСОБА_25. Працівники головного управління допомагали в
розслідуванні даної справи. ОСОБА_19допитував
ОСОБА_10в приміщенні райвідділу, він також спілкувався з останнім, який просив викликати йому швидку допомогу, але вони не мали
Свідок ОСОБА_23. суду показав, що в 2003 році він займав посаду начальника
МВС України в Київській області. Його першим
заступником був Вершняк, якому начальник Поліського РВ
ОСОБА_25доповів про справу за заявою ОСОБА_12. Вершняк дав
команду підрозділу надати практичну допомогу
працівникам Поліського РВ. В один з днів, факсом він отримав лист на своє ім'я
від начальника Поліського РВ з проханням надати практичну допомогу, а також
окремі доручення слідчого. Він цей факс
розписав на ОСОБА_1. Ввечері того ж дня ОСОБА_1доповів йому, що вони надали
допомогу, затримали підозрюваного, з яким виник конфлікт, про що був складений рапорт.
Свідок ОСОБА_24. суду показав, що 30.12.2003 року близько 8 години він
зустрічався з ОСОБА_2м на розі будинку, що
розташований по пр-ту Оболонському. ОСОБА_3повертав йому гроші, які був винен. Вони спілкувались близько десяти хвилин, в цей час
він бачив, що в двір будинку заїхав ОСОБА_1на власному
автомобілі, звідки вийшли ОСОБА_4та ОСОБА_2, які зайшли до пі'їзду. ОСОБА_1зачинив двері автомобілю та також пішов
за ними. Потім хтось зателефонував на мобільний ОСОБА_2і він також пішов
Свідок ОСОБА_25. суду показав, що в кінці жовтня 2003
року він був призначений на посаду виконуючого обов'язки начальника Поліського
РВ. Тоді йому стало відомо, що на контролі в головному управлінні знаходиться кримінальна справа порушена за фактом
вимагання грошей у ОСОБА_12. В кінці грудня 2003 року
за допомогою факсу він направив до ГУ окремі доручення слідчого та лист
про надання практичної допомоги працівниками управління карного розшуку при
проведенні обшуку квартири ОСОБА_10та інших
дій, в яких може виникнути необхідність. Для проведення обшуку виїхали працівники Поліського РВ на чолі з ОСОБА_13м, але у
визначений час вони не встигли приїхати до будинку ОСОБА_10.
Потім ОСОБА_1говорив йому, що з ОСОБА_10виник конфлікт, оскільки останній вчинив злісну непокору працівникам міліції, у
зв'язку з чим був доставлений до приміщення ГУ МВС в Київській області. Ввечері того ж дня ОСОБА_10доставили до Поліського РВ, де з ним мало бути проведено ряд
слідчих дій за участю ОСОБА_12, але ОСОБА_12відмовився від своїх попередніх показів про причетність до вчинення злочину
З показань свідка ОСОБА_27., вбачається, що в його провадженні перебувала
кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4, у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 365 КК України. Під час проведення досудового
слідства обвинувачені заперечували свою причетність до
вчинення злочину, але досудове слідство дійшло висновку про їх винуватість, у зв»язку з чим справа була направлена до
суду. Вважає, що ним при проведенні досудового слідства були дотримані
вимоги ст. 22 КПК України.
З висновку експерта №154/И від 28.03.2005 року (т.2, а.с.74-77) вбачається,
що при судово-медичному освідуванні гр.
ОСОБА_10., вивченні медичної документації на його ім'я, з врахуванням даних його контрольного рентген-обстеження, у ОСОБА_10.
виявлені наступні тілесні ушкодження: кровопідтьок
овально-продовгуватої форми на лівій боковій поверхні брюшної стінки: 5 саден продовгуватої форми, розташованих
горизонтально на долонній, наружній і тильній поверхнях лівого лучезап'ясного суглоба, долонній і тильній поверхнях
правого лучезап'ясного суглоба; кровопідтьок овальної форми
на наружній поверхні правої голені в верхній треті; полосовидне переривчасте садно на наружній поверхні правої голені в
середній треті; перелом поперечного відростку 3 поперекового хребця справа.
Описані пошкодження спричинені тупими предметами, с обмеженою поверхнею контакту, садна в області
лучезап'ясних суглобів могли утворитись внаслідок дії наручників, інші
пошкодження могли утворитись внаслідок ударів ногами (або іншими тупими
Перелом поперечного відростку 3 поперекового хребця відноситься до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, як не
небезпечний для життя, але які викликали за собою тривалий розлад здоров'я на термін понад 21 день, так як для зрощення
перелому необхідний даний термін. Садна та
кровопідтьоки відносяться до легких тілесних ушкоджень, як викликали за собою розлад
здоров'я на термін не більше 6 днів.
Вищевказані пошкодження могли утворитись в термін і при обставинах
викладених в постанові про призначення судово-медичної експертизи.
З висновку експерта №2247/3 від 07.11.2006 року (т.5, а.с.7-12), вбачається,
що при судово-медичному освідуванні ОСОБА_10. і
вивченні наданої медичної документації на його ім'я, з урахуванням даних його контрольного рентгенологічного дослідження, у нього
виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив
овально-продовгуватої форми на лівій боковій поверхні брюшної стінки; п'ять
ссаден продовгуватої форми, розташованих горизонтально, на долонній, зовнішній
і внутрішній поверхні лівого променевозапястного суглобу, долонній і тильній
сторонах правого променевозапястного суглобу; крововилив
овальної форми на наружній поверхні правої голені в верхній третині, полосовидно-уривчаста ссадна на наружній поверхні правої
голені в середній третині, перелом поперечного відростку третього поперечного
хребця з правого боку.
Враховуючи механізми утворення переломів поперечних відростків хребців,
виникнення вищевказаного перелому третього
поперечного хребця з правого боку можливо як в результаті прямого впливу травмуючої сили ( удар в область проекції поперечного
відростку тупим предметом с обмеженою поверхнею контакту -
ногою, рукою, коліном, тощо), так і в результаті непрямого впливу травмуючої сили на поперечний відросток (перенапруга,
перерозтягнення м'язів спини при різкому русі, різкій
зміні положення тіла тощо), у відповідності з чим виникнення вказаного перелому
можливо при умовах, вказаних в питаннях № 3-5, 7
постанови про призначення експертизи від 26.10.2006
року, з урахуванням того факту, що при вказаних обставинах мало місце
прикладення травмуючої сили безпосередньо в
область проекції поперечного відростку третього поперечного хребця з правого боку або різке перерозтягнення
(перенапруження) м'язів спини.
Для виникнення перелому поперечного відростку третього поперечного хребця з
правого боку достатньо одного травматичного
впливу тупим предметом. Для визначення безпосередньої фізичної величини
травмуючої сили, кута її дії - судово-медичних даних не має.
Враховуючи анатомічну локалізацію поперечного відростку третього
поперечного хребця, його знаходження в області значного
м'язового масиву, можливо виникнення його перелому без будь-яких видимих тілесних проявів на шкіряних покровах. В
деяких випадках можливий розвиток хворобливої припухлості
(крововилива) на шкіряних покровах в зоні проекції поперечного відростку при його
Наявність чи відсутність тілесних ушкоджень на шкіряних покровах при
наявності перелому поперечного відростку поперечного
хребця залежить від індивідуальних особливостей організму, сили травмуючого
впливу, характеру лікування перелому і інших факторів.
Середній строк зникнення зовнішніх проявів гематом, крововиливів, ссаден
залежить від індивідуальних особливостей
організму, локалізації ушкодження, характеру їх лікування, інших факторів, і в середньому може складати від 5-6 діб до
декількох тижнів з моменту спричинення травми.
Згідно даних спеціальної медичної літератури, середній строк, при якому на
рентгенограмах переломи поперечних відростків хребців описують як „свіжі",
може складати 3-4 тижні від моменту травми до
рентген-обстеження. Описані при судово-медичному обстеженні ОСОБА_10. крововиливи за давністю виникнення можуть відповідати
середньому строку 4-7 діб, ссадна в області верхніх кінцівок 2-5 діб, ссадна в області правої голені 3-6 діб від
моменту освідування.
Перелом поперечного відростку третього поперечного хребця з правого боку
супроводжується больовим синдромом, вираженість
прояву якого залежить від індивідуальної больової чутливості організму, характеру лікування перелому і на даному етапі
розвитку медичної науки не піддається об'єктивній оцінці.
Госпіталізація хворих для проходження стаціонарного лікування в зв'язку з
наявністю перелому поперечного відростку
третього поперечного хребця з правого боку не є обов'язковою, в залежності від клінічної симптоматіки можливе лікування
даного перелому в амбулаторних умовах. В кожному
конкретному випадку питання про госпіталізацію потерпілого повинен вирішуватись
індивідуально лікарем чи на консиліумі лікарів.
Середній строк знаходження на лікуванні з вказаним діагнозом може
складати 4-8 тижнів.
Виявлені у ОСОБА_10. тілесні ушкодження, враховуючи їх характер та
локалізацію, могли утворитись в строк і при
обставинах, зазначених ним в матеріалах справи, викладених в дослідницькій
частині експертизи. З протоколу огляду від
05.05.2005 року (т.2 а.с.88-91, 92-110), вбачається, що в ході проведення даного огляду було оглянуто
кримінальну справу №18-2812 (реєстраційний номер суду №1-218/2004 року) по обвинуваченню ОСОБА_12у
вчиненні злочину, передбаченого ст.
383 ч. 2 КК України, з виготовленням та дорученням до даного протоколу копій
процесуальних документів з кримінальної справи №18-2812. Серед документів були
заява та покази потерпілого
ОСОБА_12., подання та постанова на проведення обшуку в помешканні ОСОБА_10.,
з протоколом даної слідчої дії, покази дані ОСОБА_10А.І. по обставинах
даної справи в якості свідка, постанова про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_12.
З протоколу додаткового огляду кримінальної справи №18-2812 від 23.11.2005
року (т.2, а.с.111-112, 113-123) вбачається, що в ході проведення цього огляду
до протоколу слідчої дії було долучено доручення слідчого
ОСОБА_19. які він надавав оперативним працівникам доручаючи проведення обшуку в помешканні ОСОБА_10. з послідуючим
забезпеченням доставки останнього до РВ для участі в необхідних
слідчих діях. З тексту вказаних двох доручень свідчить, що направлялись вони на виконання начальнику Поліського РВ,
а останнім, згідно резолюцій, які є на цих документах, доручались до виконання
о/у ГКР Поліського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13.
З протоколу огляду від 17.03.2006 року (т.2, а.с.125-126, 127-157),
вбачається, що в ході проведення даного огляду були
оглянуті книги реєстрації вхідної кореспонденції УКР ГУ МВС України в Київській області за період з 16.12.2003 року
по 30.01.2004 року. При вивченні записів за вказаний проміжок часу будь-якої кореспонденції, яка б надійшла до УКР з
Поліського РВ ГУ МВС України в Київській області не зареєстровано.
З довідкою УКР ГУ МВС України в Київській області від
17.03.2006 року (т.2, а.с.158), вбачається, що в канцелярії УКР ГУ МВС України в Київській області здійснюється реєстрація всіх
вхідних документів, які надходять по пошті на адресу УКР ГУ МВС України в Київській області. Документи, які надходять по факсу чи нарочно, або ксерокопії документів, реєструються
в канцелярії УКР лише в тому випадку, коли вони
передаються співробітниками, які їх отримали, або керівництвом УКР
після розгляду з вказівкою або вимогою їх зареєструвати.
Згідно наказу №38 о/с від 03.03.2003 року по ГУМВС України в Київській області
(т.2, а.с. 166), капітан міліції ОСОБА_1призначений на посаду начальника
відділу по боротьбі з груповими злочинними
проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській
Згідно наказу №144 о/с від 05.08.2003 року по ГУМВС України в Київській
області (т.2, а.с. 164), капітан міліції ОСОБА_2був призначений на посаду
оперуповноваженого відділення карного розшуку
управління карного розшуку ГУМВС України в Київській області.
Згідно наказу №227 о/с від 31.10.2003 року по ГУМВС України в Київській
області (т.2, а.с. 163), капітан міліції ОСОБА_3призначений на посаду
старшого оперуповноваженого відділу по
боротьбі з груповими злочинними проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в
Згідно наказу №103 о/с від 07.06.2003 року по ГУМВС України в Київській
області (т.2, а.с. 167), лейтенант міліції ОСОБА_4призначений на посаду
оперуповноваженого відділу по боротьбі з груповими
злочинними проявами управління карного розшуку ГУ МВС України в Київській області.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю свідка
ОСОБА_16. від 03.10.2006 року (т.4, а.с. 134-140), вбачається, що в ході
проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_16. повністю підтвердила свої покази, дані нею як на стадії досудового слідства
так і під час судового слідства.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю свідка
ОСОБА_15. від 03.10.2006 року (т.4, а.с.
149-155), вбачається, що в ході проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_15. повністю підтвердила свої покази, дані нею як
на стадії досудового слідства так і під час судового слідства.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю свідка
ОСОБА_14. від 03.10.2006 року (т.4, а.с.
141-148), вбачається, що в ході проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_14.. повністю підтвердила свої покази, дані нею як
на стадії досудового слідства так і під час судового слідства.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілого
ОСОБА_10. від 03.10.2006 року (т.4, а.с.
156-165), вбачається, що в ході проведення даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_10. повністю підтвердив свої покази, дані ним як на
стадії досудового слідства так і під час судового слідства.
Оцінюючи показання підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4 про невизнання своєї вини в інкримінованому їм злочині, суд
вважає, що такі показання підсудними були дані з наміром
уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене.
Так, підсудний ОСОБА_1вказував на те, що на початку листопада 2003 року
заступник начальника ГУ МВС України в Київській області по оперативній роботі Вершняк
М.І. поставив перед ним завдання надати практичну
допомогу Поліському РВ у розслідуванні кримінальної справи відносно вимагання грошей у ОСОБА_12 та він, разом з
підлеглими, проводив оперативно-розшукові заходи для встановлення осіб, які були причетні до вчинення цього злочину.
Наявність чи відсутність оперативно-розшукової справи щодо потерпілого
ОСОБА_10, на яку посилались підсудні, на думку
суду, не впливає на кваліфікацію дій підсудних, не ставить під сумнів зібрані по справі докази. Судом достеменно
встановлено, що підсудні діяли саме в межах кримінальної справи, порушеної по
факту вимагання грошей невідомим особами у ОСОБА_12., та повинні були керуватись нормами, встановленими КПК
Судом було встановлено, що 16.09.2003 року слідчим СВ Поліського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_19було винесено
постанову про прийняття до свого провадження кримінальної справи, порушеної
16.09.2003 року по факту вимагання грошей невідомим особами у ОСОБА_12., за ознаками злочину, передбаченому ст.15,189 ч.2 КК
Вказане було підтверджено свідком ОСОБА_19., який також зазначив, що
слідчо-оперативна група по вказаній кримінальній справі не
Згідно постанови Іванівського районного суду Київської області від
17.11.2003 року було надано дозвіл на проведення обшуку в
кв. 339 буд. АДРЕСА_5в м. Києві, по місцю проживання
Відповідно до ч.3 ст. 114 КПК України слідчий по розслідуваних ним справах
вправі давати органам дізнання доручення і
вказівки про провадження розшукних та слідчих дій і вимагати від органів
дізнання допомоги при провадженні окремих слідчих дій.
На виконання постанови Іванівського районного суду Київської області від
17.11.2003 року про надання дозволу на проведення
обшуку в кв. 339 буд. АДРЕСА_5в м. Києві слідчим ОСОБА_19. було винесено окреме доручення в порядку ст. 118 КПК України,
виконання якого було доручено оу ОСОБА_13.
Виконання доручення, в порядку, передбаченому ст. 114 КПК України, про доставляння ОСОБА_10. до СВ Поліського РВ ГУ МВС України в Київській області для проведення з ним
необхідних слідчих дій, також було доручено ОСОБА_13.
Як було встановлено судом, що також не заперечували підсудні, під час їх
знаходження біля будинку АДРЕСА_5у них були відсутні,
як постанова суду про проведення обшуку житла
ОСОБА_10, так і доручення слідчого ОСОБА_19на проведення обшуку та на доставку потерпілого
до слідчого для проведення з ним слідчих дій.
Стаття 183 КПК України, яка регулює порядок проведення обшуку, передбачає,
що перед обшуком слідчий пред»являє постанову особам, що займають
Відсутність вказаних документів у підсудних, на думку суду, свідчить про
відсутність у них права на затримання потерпілого, а
також проведення обшуку по місцю його проживання на законних на те
підставах. Посилання підсудних на наявність у них факсокопій доручень слідчого,
що було підтверджено також в судовому
засіданні свідками ОСОБА_23. та ОСОБА_25. нічим не підтверджено, є
голослівними, надуманими, не знайшли свого підтвердження під час проведення судового слідства, через відсутність в матеріалах
кримінальної справи даних на підтвердження існування таких
доручень у підсудних. Підсудний
ОСОБА_3вказував на те, що під час подій, які відбувались на східцевому майданчику
буд. АДРЕСА_5в м. Києві він був відсутній. Разом
з тим, з рапорту підсудного ОСОБА_4 на ім.»я Начальника УКР ГУ МВС України в Київській області Руденка, видно, що описуючи
події, які відбувались 30.12.2003, ОСОБА_4вказав, що «30.12.2003 року ним, спільно з начальником відділу УКР ГУ капітаном міліції ОСОБА_1 В.В., старшим оу УКР ГУ капітаном міліції ОСОБА_3., оу УКР
капітаном міліції ОСОБА_2. доставлено до УВС ОСОБА_10, 1974 р.н, який підозрюється у скоєнні
вимагання - КС № 18-...., був здійснений виїзд за
адресою: м. Київ, пр-кт АДРЕСА_5, де мешкає гр-нин ОСОБА_10. Близько 8 год. 30 хв. в другому під»їзді вказаного
будинку був помічений ОСОБА_10. Я спільно з вищевказаними
працівниками міліції підійшов до ОСОБА_10., представився, пред»я вивши йому своє службове посвідчення, та попросив
пройти зі мною до ОВС. Після.... ОСОБА_10. відштовхнув мене
та намагався втекти, при цьому чинив фізичний опір працівникам міліції. Після цього до ОСОБА_10. було застосовано заходи
фізичного впливу, а саме прийом
рукопашного бою руки за спину та
спецзасіб наручники. Після цього ОСОБА_10. був доставлений до ГУ МВС України в Київській області». Враховуючи викладене ОСОБА_4м, показання
потерпілого ОСОБА_10, свідків ОСОБА_15.,
ОСОБА_14., ОСОБА_16., суд вважає, що факт одночасного перебування всіх підсудних на східцевому майданчику 5 поверху біля
квартири потерпшого ОСОБА_10під час нанесення тілесних ушкоджень
потерпілому, підтверджений та доведений. В
своїх показаннях підсудні вказували на те, що потерпілий ОСОБА_10під час його затримання чинив активний опір. Але враховуючи
відсутність в матеріалах кримінальної справи даних про наявність адміністративної справи про
притягнення ОСОБА_10до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 188-1, 189-1, 185 КУпАП свідчить про
те, що показання підсудних в цій
частині є неправдивими, та дані підсудними з наміром уникнення від
кримінальної відповідальності за вчинене. Також не знайшли свого підтвердження
показання підсудного ОСОБА_3про наявність у нього тілесних ушкоджень, які виникли під час опору, який чинив потерпілий
ОСОБА_10, через відсутність в матеріалах справи
медичних висновків про наявність таких ушкоджень.
Також показання підсудних в тій частині, що під час затримання ОСОБА_10він
чинив опір та їх дії були адекватні тій
загрозі, яка виникла під час опору, була спростована показаннями потерпілого ОСОБА_10, який вказав, ніякого опору під час
його затримання не чинив. Дії ОСОБА_3та ОСОБА_4 під час його виходу з кабіни
ліфту були для нього несподіваними, він не розумів чим були викликані їх дії, не знав також, що вони були
працівниками міліції, та опору під час дій підсудних під час його побиття
Крім того, не знайшли свого підтвердження посилання підсудних на
недоведеність їх участі у нанесенні тілесних ушкоджень під час
затримання потерпілого, та були спростовані показаннями самого потерпілого, свідками ОСОБА_15., ОСОБА_14., ОСОБА_16., які були
очевидцями вчиненого підсудними злочину, було
підтверджено вказаними особами під час проведення відтворення обстановки та обставин події 03.10.2006 року, висновком
експерта №154/И від 28.03.2005 року, висновком експерта
№2247/3 від 07.11.2006 року, іншими доказами по справі.
З огляду на наведене, суд вважає, що характер дій підсудних, їх тривалість
та злагодженість дають змогу зробити висновок про
те, що їх дії були обумовлені службовим становищем винних, були пов»язані з
реалізацією їх службових повноважень щодо потерпілого, явно виходили за межі
тих прав та повноважень, які були надані їм у
зв»язку за посадою та зі здійсненням службових обов»язків, супроводжувались болісними і такими, що ображають
особисту гідність потерпілого діями, та перебувають у причинному зв»язку з
Деякі протиріччя в показаннях потерпілого та свідків ОСОБА_15., ОСОБА_14., ОСОБА_16. є несуттєвими, та не впливають на кваліфікацію
дій підсудних.
Будь яких суттєвих порушень норм КПК при проведенні досудового слідства як
поставили б під сумнів зібрані по справі докази судом не вбачається.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі зібрані докази, суд вважає, що
винність підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. у судовому
засіданні доведена повністю.
Дії ОСОБА_1. повинні бути кваліфіковані за ст. 365 ч.2 КК України тому що
він вчинив умисні дії, які виразились в
перевищенні влади і службових повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням болісних і таких, що ображають
особисту гідність потерпілого дій.
Дії ОСОБА_2. повинні бути кваліфіковані за ст. 365 ч.2 КК України тому що
він вчинив умисні дії, які виразились в перевищенні влади і службових
повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням болісних
і таких, що ображають особисту гідність потерпілого дій.
Дії ОСОБА_3. повинні бути кваліфіковані за ст. 365 ч.2 КК України тому що
він вчинив умисні дії, які виразились в
перевищенні влади і службових повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням болісних і таких, що ображають
особисту гідність потерпілого дій.
Дії ОСОБА_4. повинні бути кваліфіковані за ст. 365 ч.2 КК України тому що
він вчинив умисні дії, які виразились в перевищенні влади і службових
повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням болісних
і таких, що ображають особисту гідність потерпілого дій.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1., у відповідності зі ст.65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують
Пом'якшувальних обставин, згідно
ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67
КК України, судом не встановлено.
Крім того судом також враховується відношення підсудного до вчиненого,
ступінь його вини у вчиненому, дані, що характеризують особу підсудного, його
сімейний стан, а також те, що підсудний вперше притягується до кримінальної
відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1. покарання
у виді позбавлення волі, але вважає, що
його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_1.
основне покарання з застосуванням ст. 75 КК України
і не знаходить підстав для застосування до підсудного ст. 69 КК України, як до основного так і додаткового покарання, передбаченого
санкцією ч.2 ст. 365 КК України.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2., у відповідності зі ст.65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують
Пом'якшувальних обставин, згідно
ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Крім того судом також враховується відношення підсудного до вчиненого,
ступінь його вини у вчиненому, дані, що характеризують
особу підсудного, його сімейний стан, а також те, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності за
вчинення тяжкого злочину.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_2. покарання
у виді позбавлення волі, але вважає, що
його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, та
вважає за доцільне призначити ОСОБА_2. основне покарання з застосуванням ст. 75 КК України і не знаходить підстав для застосування
до підсудного ст. 69 КК України, як до основного так
і додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 365 КК України. Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3., у
відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання.
Пом'якшувальних обставин, згідно
ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67
КК України, судом не встановлено.
Крім того судом також враховується відношення підсудного до вчиненого,
ступінь його вини у вчиненому, дані, що характеризують особу підсудного, його
сімейний стан, а також те, що підсудний вперше притягується до кримінальної
відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3. покарання
у виді позбавлення волі, але вважає, що його перевиховання та виправлення
можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне
призначити ОСОБА_3. основне покарання з застосуванням ст. 75 КК України і не знаходить підстав для застосування до підсудного ст. 69
КК України, як до основного так і додаткового
покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 365 КК України.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4., у відповідності зі ст.65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують
Пом'якшувальних обставин, згідно
ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67
КК України, судом не встановлено.
Крім того судом також враховується відношення підсудного до вчиненого,
ступінь його вини у вчиненому, дані, що характеризують
особу підсудного, його сімейний стан, а також те, що підсудний вперше
притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4. покарання
у виді позбавлення волі, але вважає, що
його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4.
основне покарання з застосуванням ст. 75 КК України і не знаходить підстав для
застосування до підсудного ст. 69 КК України, як до основного так і додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 365
Вирішуючи питання щодо цивільного позову, заявленому потерпілим ОСОБА_10.,
про стягнення на його користь матеріальної та моральної
шкоди, суд виходить з наступного.
Мотивуючи свої позовні вимоги про стягнення на його користь завданої
матеріальної шкоди, потерпілий вказав, що внаслідок
незаконних дій працівників міліції він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвело до стійкої втрати
працездатності (приблизно 6 місяців), та на відновлення попереднього стану він витратив значні кошти на ліки, медичне
обстеження, реабілітацію та ін., не отримував заробітну плату, яку мав отримувати.
потерпілий не надав суду жодних доказів, які б свідчили про витрату потерпілим
коштів на відновлення попереднього стану, завдана потерпілому нічим не підтверджуються, у зв»язку з чим позовні вимоги
позивача в цій частині не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення на користь
потерпілого ОСОБА_10. завданої моральної шкоди суд виходить з наступного.
Згідно Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду» від 01.12.1994 року, відшкодування
моральної шкоди на користь особи, у якої виникає право на відшкодування
моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 4 статті 33 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» встановлено
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а
також судів у 2007 році за вимогою органів державної виконавчої служби України, згідно якого, Державне
казначейство України у терміни, визначені у приписі, списує у безспірному порядку на користь зазначеної фізичної
особи встановлену до відшкодування
суму коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.
За таких обставин, на думку суду,
відповідачі по справі, а саме Управління ГУ МВС України в Київській області та Управління Державного казначейства у Київській
області не є тими державними органами наділеними
правом розпорядження відповідних
коштів, яким наділене
казначейство України, не є належними відповідачами по справі, не є
розпорядниками коштів, що підлягають відшкодуванню внаслідок
заподіяння шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_10. в частині
стягнення на його користь моральної шкоди з
Управління ГУ МВС України в Київській області та
Управління Державного казначейства у Київській області не підлягає
Керуючись ст. 323,324 КПК України,
суд,
ЗАСУДИВ:
винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.
365 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням
права обіймати будь які посади в органах внутрішніх справ строком на 3
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком
на 3 (три) роки, зобов'язавши його повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з»являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.
ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 365 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді
3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням
права обіймати будь які посади в органах внутрішніх справ строком на 3
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком
на 3 (три) роки, зобов'язавши його повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з»являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.
ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 365 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4
(чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати будь які посади в органах внутрішніх справ строком на 3
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком
на 3 (три) роки, зобов'язавши його повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з»являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.
винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.
365 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
будь які посади в органах внутрішніх справ строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування
основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки,
зобов'язавши його повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з»являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. у виді підписки про невиїзд, до набуття вироком чинності,
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський
районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.