Справа № 183/4650/14
№ 1-кп/183/111/15
В И Р О К
іменем України
22 травня 2015 року м. Новомосковськ

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001314 від 16.04.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Середній Єгорлик Ростовської області РФ, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 17.05.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
14 квітня 2014 року близько 20.00 години ОСОБА_8 знаходилась разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за місцем спільного мешкання в житловому будинку АДРЕСА_1 , де спільно розпивали спиртні напої. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого останній наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 у виді синця на зовнішній поверхні лівого плеча, після чого у ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же час ОСОБА_8 взяла зі столу камінь для заточування ножів та зайшла до зальної кімнати вищезазначеного будинку АДРЕСА_1 , та, побачивши, що ОСОБА_12 лежить на підлозі на лівому боці, спиною до неї, вона, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи тяжкість можливих наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи камінь для заточування ножів у правій руці, нанесла ним 4 удари в область правої сторони голови. Від зазначених ударів ОСОБА_12 підвівся та почав чинити опір і хапати ОСОБА_8 за ноги, від чого остання втратила рівновагу та впала на сідниці та, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , нанесла вищевказаним каменем для заточування ножів ще 11 ударів в область голови ОСОБА_12 . В цей час ОСОБА_9 , почувши крики ОСОБА_8 , зайшов до кімнати, де знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , підтримуючи дії ОСОБА_8 , які були направлені на спричинення ОСОБА_12 Умисних тяжких тілесних ушкоджень, взяв ніж та наніс ним 3 удари ОСОБА_12 в область лівої грудної клітини, однак через одяг не спричинив тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 9 ударів в область шиї. В цей час, ОСОБА_8 кинула камінь для заточування ножів на підлогу даної кімнати та вибігла на подвір`я даного домоволодіння.

В свою чергу ОСОБА_9 , доводячи свій єдиний злочинний умисел з ОСОБА_8 , направлений на умисне спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_12 до кінця, тримаючи вищевказаний кухонний ніж у правій руці наніс 8 ударів в область задньої поверхні шиї ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_9 залишив місце вчинення злочину. Через деякий час, який вимірюється часом від декількох десятків хвилин до декількох годин, від вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 помер.

В результаті спільних умисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: двадцяти одної забитої рани на лівій вушній раковині, в області правої надбрівної дуги, на лобі, у скроневих областях, правій передвушній та правій завушній областях, у тім`яній області голови справа, лівій тім`яно скроневій області, потиличній області голови, на слизовій оболонці нижньої губи, синці навколо очей, на лівій щоці, лобі, у правій передвушній області, на лівій вушній раковині, кистях, лінійних подряпин на шиї, в області нижньої щелепи справа, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, десяти різаних ран на передній поверхні шиї, лівій кисті, вогнищевих крововиливів на слизових оболонках губ, переломів виличних кісток, правої скроневої, клиноподібної та правої тім`яної кісток, крововиливів у м`яких покривних тканинах голови, відповідно до ран на шкірі голови, під м`якими мозковими оболонками в скроневих, тім`яних та лівій лобній долях головного мозку, в області мозочка та варолієвого мосту, в речовині головного мозку правої та лівої скроневої долів, крові у шлуночках головного мозку, набряку головного мозку. Всі знайдені тілесні ушкодження в області голови, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку, привели до смерті потерпілого. Тілесні ушкодження у виді синців та саден на кистях, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, різаних ран на шиї, лівій кисті, лінійних подряпин на шиї, в області нижньої щелепи справа, колоторізаних ран на шиї, у свої сукупності та кожне окремо, відповідно до живих осіб, відносяться до легкого ступеню тяжкості і в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого. Дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину визнала та пояснила, що вона проживала разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в будинку, що належить ОСОБА_9 14.04.2014 року близько 17.00 години ОСОБА_9 повернувся додому з заробітків, та вони з ОСОБА_12 пішли за горілкою. Повернулися близько 18.30-19.00 години і принесли з собою пів пляшки об`ємом 0,5 л. горілки. ОСОБА_12 за весь час мешкання неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження та постійно її ображав. Того дня ОСОБА_12 вдарив її кулаком по голові. Коли повернулися ОСОБА_12 з ОСОБА_9 знову почалася сварка і вона пішла до іншої кімнати. ОСОБА_12 з ОСОБА_9 допили горілку, а вона викликала міліцію, щоб зафіксувати факт того, що ОСОБА_12 її побив. Потім, коли вона сиділа біля ОСОБА_9 , який лежав на дивані, ОСОБА_12 почав її ображати нецензурною лайкою та почав хапати за горло, а вона, в свою чергу, схопила камінь для заточування ножів і нанесла ним не менше чотирьох ударів по голові ОСОБА_12 . Він впав та схопив її за ногу. Для того, щоб він її відпустив, вона нанесла ще декілька ударів йому каменем. До них підійшов ОСОБА_9 і почав заступатися за неї. Вона вийшла на подвір`я. Через деякий час вони лягли спати. Вона прокинулася близько 3-ї години ночі від того, що в будинку було багато диму, як вона потім зрозуміла, в кімнаті, де лежав ОСОБА_12 , горів матрац. При цьому вона побачила, що ОСОБА_12 змінив своє положення та стогнав. Зранку, близько 5-ї години, коли світало, вона побачила, що ОСОБА_12 помер, та разом з ОСОБА_9 відтягли тіло ОСОБА_12 до сараю. Умислу на вбивство ОСОБА_12 вона не мала. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково та пояснив, що 14.04.2014 року він з ОСОБА_12 купили 1 пляшку горілки об`ємом 0,5 л, половину якої випили по дорозі додому. Коли вони повернулися додому, то допили горілку, що залишилась, та він ліг спати. Прокинувся від того, що почув скандал між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Він зайшов до кімнати, де перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_8 та побачив, що ОСОБА_12 душить ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 наносить йому удари каменем по голові. Бажаючи надати їй допомогу, він ножем, який був в нього в руках, 2 рази вдарив ОСОБА_12 по руці, але ніж зігнувся. Він його вирівняв та наніс ще один удар в область шиї ОСОБА_12 , після чого пішов спати. Вночі його розбудила ОСОБА_8 та він побачив в хаті багато диму. А вранці вони витягли померлого ОСОБА_12 до сараю. Вбивати ОСОБА_12 він умислу не мав. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_13 про те, що померлий ОСОБА_12 є його двоюрідним братом. Вони не спілкувалися та родинні стосунки не підтримували. Знає, що останній був вбитий, однак претензій до обвинувачених він не має;

- показання свідка ОСОБА_14 про те, що сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили їй, що останні вбили ОСОБА_12 , який мешкав з останніми. Подробиці їй невідомі, оскільки очевидцем вона не була. ОСОБА_12 часто ображав та бив ОСОБА_8 , вона бачила це особисто;

- показання свідка ОСОБА_15 про те, що 16.04.2014 року їй подзвонив брат ОСОБА_16 та повідомив, що ОСОБА_9 скоїв вбивство. Вже після того від сусідів їй стало відомо, що вбили чоловіка, який мешкав в домоволодінні ОСОБА_9 . Подробиці вона не знає, оскільки не була очевидцем подій;

- показання свідка ОСОБА_17 про те, що 16.04.2014 року близько 09.00-11.00 годин він прийшов до ОСОБА_9 та попросив його допомогти на наступний день саджати кукурудзу. ОСОБА_9 сказав йому, що зарізав ОСОБА_12 . Він зазирнув в сарай та побачив труп. Після цього зателефонував сестрі та попросив викликати міліцію;

- показання свідка ОСОБА_18 про те, що 16.04.2014 року до неї прийшла ОСОБА_8 та повідомила, що за те, що її постійно б`є та ображає ОСОБА_12 , вона била його каменем по голові та останній помер. До того часу ОСОБА_8 казала їй неодноразово про те, що ОСОБА_12 її б`є. Коли вона захищала ОСОБА_8 , ОСОБА_12 погрожував їй, що спалить її хату;

- показання свідка ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_8 є її сестрою. Остання мешкала у ОСОБА_9 останні півроку. Коли з ними став мешкати ОСОБА_12 , ОСОБА_8 часто приходила до неї та розповідала, що ОСОБА_12 її б`є, не працює, відбирає в них гроші та постійно п`є;

- показання свідка ОСОБА_20 про те, що мешкає з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по сусідству. Останні допомагали всім, хто про це просив. Вони пили, але були не агресивні. Коли з ними став мешкати ОСОБА_12 , останній постійно бив ОСОБА_8 , відбирав гроші та пиячив. Очевидцем подій вона не була, знає про те, що сталося, від людей та працівників міліції;

- витяг з кримінального провадження № 0001314 від 16.04.2014 року, згідно якого 16.04.2014 року близько 12.20 годин в приміщенні будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті

(т. 1, а.п. 34);

- протокол огляду місця події від 16.04.2014 року, в ході проведення якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де біля вхідних дверей до господарської будівлі виявлено труп ОСОБА_12 з багаточисленними тілесними ушкодженнями

(т. 1, а.п. 35-62);

- протокол огляду трупа від 17.04.2014 року, в ході проведення якого було оглянуто труп ОСОБА_12 , на якому виявлена велика кількість тілесних ушкоджень

(т. 1, а.п. 75-78);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2014 року за участю ОСОБА_9 , в ході проведення якого останній розповів і показав як 14.04.2014 року завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_12

(т. 1, а.п. 79-87);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2014 року за участю ОСОБА_8 , в ході проведення якого остання розповіла і показала як 14.04.2014 року вона завдавала тілесних ушкоджень ОСОБА_12

(т. 1, а.п. 88-92);

- речовий доказ у вигляді ДВД-диску із записом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 18.04.2014 року, оглянутим в суді, на якому зафіксована розповідь ОСОБА_8 про механізм нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень

(т. 1, а.п. 93);

- акт судово-медичного дослідження № 146 від 16.05.2014 року та висновок судово-медичної експертизи №146/Е від 19.05.2014 року, відповідно до яких при експертизі трупу ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двадцяти однієї забитої рани на лівій вушній раковині, в області правої надбрівної дуги, на лобі, у скроневих областях, правій перед вушній та правій завушній областях, у тім`яній області голови справа, лівій тім`яно скроневій області, потиличній області голови, на слизовій оболонці нижньої губи, синці навколо очей, на лівій щоці, лобі, у правій передвушній області, на лівій вушній раковині, кистях, лінійні подряпини на шиї, в області нижньої щелепи справа, травматичний відрив нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, десять різаних ран на передній поверхні шиї, лівій кисті, вогнищеві крововиливи на слизових оболонках губ, переломи виличних кісток, правої скроневої, клиноподібної та правої тім`яної кісток, крововиливи у м`яких покривних тканинах голови, відповідно до ран на шкірі голови, під м`якими мозковими оболонками в скроневих, тім`яних та лівій лобній долях головного мозку, в області мозочка та варолієвого мосту, в речовині головного мозку правої та лівої скроневої долів, кров у шлуночках головного мозку, набряк головного мозку. Всі знайдені тілесні ушкодження в області голови, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку, привели до смерті потерпілого. Тілесні ушкодження у виді синців та саден на кистях, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, різаних ран на шиї, лівій кисті, лінійних подряпин на шиї, в області нижньої щелепи справа, колото різаних ран на шиї, у свої сукупності та кожне окремо, відповідно до живих осіб, відносяться до легкого ступеню тяжкості і в будь - якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться

(т. 1, а.п. 94-99; 100-102);

- висновок судово-медичної експертизи № 273к від 13.05.2014 року, згідно якого кров ОСОБА_9 належить до групи АВ, за ізосерологічною системою АВ0.

(т. 2, а.п. 57);

- висновок судово-медичної експертизи № 274к від 13.05.2014 року, згідно якого кров ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0

(т. 2, а.п. 58);

- висновок судово-медичної експертизи № 512 від 12.06.2014 року, згідно якого в зразку крові, висушеному на марлі, потерпілого ОСОБА_12 були виявлені антигени А і Н та ізогемаглютинін анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н. На представлених на дослідження светрі та джинсових штанях встановлена наявність крові людини, з антигенами А і Н, що не виключає походження цих слідів за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н, або за рахунок змішування в цих слідах крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени А і Н. Отриманий результат не виключає можливості присутності в слідах крові потерпілого ОСОБА_12 , груповій характеристиці крові якого властиві антигени А і Н

(т. 1, а.п. 103-105);

- висновок судово-медичної експертизи № 355 від 27.05.2014 року, згідно якого в зразку крові, висушеному на марлі, потерпілого ОСОБА_12 були виявлені антигени А і Н та ізогемаглютинін анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н. На камені для заточки ножів встановлена наявність крові та виявлений білок людини. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров в слідах на камені належить особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні крові виявлені антигени А та Н ізосерологічної системи АВО. Отримані результати серологічного та цитологічного досліджень дають можливість припустити, що кров в слідах на камені для заточки ножів, могла походити від чоловіка (чоловіків) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В із вмістом супутнього антигену Н ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_12

(т. 1, а.п. 106-110);

- висновок судово-медичної експертизи № 357 від 29.05.2014 року, згідно якого на металевій частині та на ручці викрутки встановлена наявність крові, знайдені епітеліальні клітини з ядрами та виявлений білок людини. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров на обох частинах викрутки належить особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні слідів крові виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Отримані результати цитологічного та серологічного досліджень, дають можливість сказати, що кров в слідах на обох частинах викрутки могли походити від чоловіка (чоловіків) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н, яким в даному випадку є потерпілий ОСОБА_12 , враховуючи групову характеристику його крові

(т. 1, а.п. 111-115);

- висновок судово-медичної експертизи № 513 від 12.06.2014 року, згідно якого в слідах на представленій на дослідження парі туфель встановлена наявність крові людини, в якій виявлені антигени А і Н, що не виключає походження цих слідів за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н, або за рахунок змішування в цих слідах крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени А і Н. Отриманий результат не виключає можливості присутності в слідах крові потерпілого ОСОБА_12 , груповій характеристиці крові якого властиві антигени А і Н

(т. 2, а.п. 59-60);

- речові докази, оглянуті під час судового розгляду, у вигляді: одягу ОСОБА_8 , дублянки ОСОБА_9 , трьох ножів, один з яких ОСОБА_9 впізнав як ніж, яким наносив удари ОСОБА_12 (ніж, зображений на фотознімку на а.п. 56 фототаблиці до протоколу огляду місця події від 17.04.2014 року); зразку крові ОСОБА_8 , каменя для заточки ножів, змивів на марлю, волокон з об`єкту, викрутки, осадів та витяжок на ниточках марлі, половини змиву з рукоятки, волокон в паперових конвертах, носильних речей ОСОБА_9 , зразків крові ОСОБА_9 , переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області

(т. 1, а.п. 116, 118, 128, 130, 132, 134, 136);

- речові докази, оглянуті під час судового розгляду, у вигляді: тканини з РБК; ліхтарика з нашаруванням РБК; обгорілих решток тканини на подвір`ї з РБК; ножа у житловій кімнаті; змивів з батареї на марлевий тампон, фрагментів шпалер зі спальної кімнати з РБК; фрагменту поліетиленового пакету з РБК; змивів РБК з шафи; фрагменту наволочки з РБК; фрагменту шпалер з РБК; піднігтьового вмісту трупу ОСОБА_12 ; мікрочастки з долонь трупу ОСОБА_12 , передані на зберігання до камери схову речових доказів Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області

(т. 2, а.п. 49).

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 125 від 13.06.2014 року в період інкримінованого ОСОБА_9 діяння останній хронічним душевним захворюванням не страждав та в теперішній час не страждає, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, в застосуванні у відношенні нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 120-123).

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 129 від 13.06.2014 року в період інкримінованого ОСОБА_8 діяння остання хронічним душевним захворюванням не страждала та в теперішній час не страждає, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, в застосуванні у відношенні неї примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 124-127).

Дослідивши наведені докази, колегія суддів вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

При цьому колегія суддів також дослідила показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині кількості нанесених ними тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 . Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 суду показала, що вона не пам`ятає скільки всього ударів нанесла потерпілому, оскільки була в збудженому стані, однак пам`ятає, що спочатку нанесла чотири удари каменем по голові, скільки нанесла ударів в подальшому не пам`ятає. Ножем та іншими предметами ударів вона не наносила. При цьому заперечувала проти нанесення потерпілому 21 удару в область голови, оскільки не могла, на її думку, нанести стільки ударів. Однак така кількість забитих ран об`єктивно підтверджується висновками судово-медичної експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що пам`ятає лише про три нанесених ним удари потерпілому ОСОБА_12 , іншими предметами удари потерпілому не наносив. При цьому під час проведення в ході досудового слідства слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , остання пояснювала, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 удари в область шиї, а потім сів зверху на потерпілого та продовжив наносити удари ножем. При цьому, згідно висновку судово-медичної експертизи у потерпілого встановлено десять різаних ран та дев`ять колото-різаних ран.

Таким чином колегія суддів вважає, що в цій частині показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суперечать іншим доказам, які напряму вказують на наявність у потерпілого саме такої кількості тілесних ушкоджень, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи. Враховуючи те, що незадовго до скоєння кримінального правопорушення обвинувачені вживали спиртні напої, обвинувачений ОСОБА_9 перед самим скоєнням кримінального правопорушення спав, в кімнаті було темно все це могло вплинути на показання обвинувачених, які відображують їх суб`єктивне сприйняття подій, та фактично не впливає на об`єктивність інших доказів по кримінальному провадженню.

Також колегією суддів була досліджена версія обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що кримінальне правопорушення нею було скоєно в стані сильного душевного хвилювання, викликаного протиправними діями потерпілого. З цією метою судом було призначено проведення судово-психологічної експертизи. Згідно висновків судової психологічної експертизи № 946-15 від 26.03.2015 року (т. 2, а.п. 107-119), ОСОБА_8 в стані фізіологічного афекту (раптового сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого), чи в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на її свідомість і діяльність (поведінку) під час подій, що мали місце 14.04.2014 року близько 21.30 годин за адресою: АДРЕСА_1 не перебувала. ОСОБА_8 не перебувала у стані сильного емоційного збудження або емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання під час подій, що мали місце 14.04.2014 року близько 21.30 годин.

Тому колегія суддів вважає, що позиція обвинуваченої ОСОБА_8 про скоєння нею кримінального правопорушення в стані сильного душевного хвилювання є її способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Дослідивши всі докази по кримінальному провадженню, колегія суддів вважає, що вони напряму вказують про відсутність умислу обвинувачених на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Так обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що метою нанесення ними тілесних ушкоджень потерпілому, було припинення ним насильницьких дій у відношенні ОСОБА_8 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 296/Е від 16.04.2014 року про наявність у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у вигляді синця на зовнішній поверхні лівого плеча, яке могло бути спричинене 15-16.04.2014 року (а.п. 167).

Крім того, з показань обвинуваченої ОСОБА_8 встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 вони з ОСОБА_9 наносили ввечері, коли припинили наносити пошкодження, останній був живий. Вночі, коли ОСОБА_8 відчула запах диму, вона підійшла до ОСОБА_12 та побачила, що останній змінив своє місцезнаходження по відношенню до місця, де лежав після нанесення йому тілесних ушкоджень, тобто також був живий. Лише на другий день, тобто 15.04.2014 року, вона відчула, що в ОСОБА_12 холодні руки та зрозуміла, що він мертвий. Аналогічні показання були дані й обвинуваченим ОСОБА_9 . Таким чином, впродовж декількох годин у обвинувачених була можливість довести свій злочинний умисел на спричинення смерті потерпілому до кінця та в них не було будь-яких перешкод для цього, якби такий умисел в них дійсно був.

Слід зазначити, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неодноразово під час судового розгляду зазначали, що не мали умислу на спричинення смерті потерпілому. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 146/Е від 19.05.2014 року (т. 1, а.п. 100-102), після нанесення тілесних ушкоджень в область голови, ОСОБА_12 міг жити термін часу, який обчислюється від декількох хвилин до декількох годин.

У відповідності з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, колегія суддів встановила, що відсутність умислу обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_12 об`єктивно підтверджується висновками судово-медичної експертизи трупу останнього та відсутністю будь-яких перешкод в доведеності такого умислу до кінця, а також відсутністю в діях останніх спроб довести такий умисел до кінця. При цьому колегія суддів вважає, що, незважаючи на заперечення умислу на вчинення вбивства потерпілого та заперечення проти кількості ударів, нанесених потерпілому, обвинувачені фактично визнали свою вину у вчинені кримінального правопорушення, однак за сукупністю наведених обставин та доказів, їх дії слід кваліфікувати не за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а за ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів також дослідила твердження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відсутність в їх діях змови на вчинення кримінального правопорушення та дійшла до наступних висновків. Обвинувачена ОСОБА_8 під час судового розгляду показала, що ОСОБА_9 зайшов до кімнати в той час, коли вона особисто наносила потерпілому удари каменем по голові, та став наносити удари потерпілому ножем. Обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що коли зайшов до кімнати, побачив, що ОСОБА_12 душить ОСОБА_8 , а остання відбивається від нього, та став наносити потерпілому удари. При цьому ОСОБА_8 давала аналогічні показання під час проведення з нею слідчого експерименту. Таким чином колегія суддів вважає, що нанесення тілесних ушкоджень одночасно обвинуваченими, коли кожний з них спирався в своїх діях один на одного, та кожний з них мав умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, підлягає кваліфікації як вчинення кримінального правопорушення групою осіб.

Тілесні ушкодження, нанесені обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 , встановлені судом та віднесені висновками судово-медичної експертизи № 146/Е від 19.05.2014 року до легких тілесних ушкоджень, які в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, однак, оскільки ці дії були спільним с діями с ОСОБА_8 та направлені на підтримання спричинення нею тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_9 також повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також стороною обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що схопив камінь для заточування ножів, яким наносила удари ОСОБА_8 , та наніс ОСОБА_12 ще 6 ударів даним каменем в потиличну область голови. Однак під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти того, що наносив удари ОСОБА_12 каменем. Крім того, в ході проведення досудового слідства під час проведення слідчого експерименту зі участю ОСОБА_8 , остання показала куди кинула камінь, яким наносила удари по голові ОСОБА_12 . Згідно протоколу огляду місця події від 17.04.2014 року, камінь для заточування ножів був знайдений саме в тому місці, на яке вказала ОСОБА_8 , як на місце куди викинула камінь. Таким чином, колегія суддів вважає, що ці дії ОСОБА_9 підлягають виключенню з обвинувачення, в зв`язку з тим, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_9 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України, не встановив. Обставин, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_9 раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_8 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України, не встановив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначена ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Також суд враховує, що ОСОБА_8 раніше не судима, за місцем мешкання характеризується негативно.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілого, а також обраної позиції обвинувачених, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання у вигляді мінімального покарання не сприятиме виправленню їх та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. При цьому колегія суддів вважає, що призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим.

При цьому міру покарання обвинуваченим необхідно призначити з урахуванням найменш активної ролі ОСОБА_9 та найбільш активної ролі ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 337, 349, 368, 370 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_21 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 16.04.2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.. 71 КК України шляхом приєднання частково невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 16.04.2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази у вигляді: одягу ОСОБА_8 , дублянки ОСОБА_9 , трьох ножів; зразку крові ОСОБА_8 , каменя для заточки ножів, змивів на марлю, волокон з об`єкту, викрутки, осадів та витяжок на ниточках марлі, половини змиву з рукоятки, волокон в паперових конвертах, носильних речей ОСОБА_9 , зразків крові ОСОБА_9 , тканини з РБК; ліхтарика з нашаруванням РБК; обгорілих решток тканини на подвір`ї з РБК; ножа у житловій кімнаті; змивів з батареї на марлевий тампон, фрагментів шпалер зі спальної кімнати з РБК; фрагменту поліетиленового пакету з РБК; змивів РБК з шафи; фрагменту наволочки з РБК; фрагменту шпалер з РБК; піднігтьового вмісту трупу ОСОБА_12 ; мікрочасток з долонь трупу ОСОБА_12 , переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, знищити.

Речовий доказ у вигляді: диска «DVD-R Videx» з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за проведення судової психологічної експертизи 7392 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в той же строк та в тому ж порядку після отримання ними копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3