Справа № 369/5992/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/118/15 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 20 27.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000229 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Луцького міського суду Волинської області від 09.02.2004 за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 03.04.2007 з Львівської ВК №48 УДПтС України у Львівській області за постановою від 30.03.2007 Сиховського районного суду м. Львова умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 20 днів,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 2713 (дві тисячі сімсот тринадцять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 (дванадцять) копійок.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
в с т а н о в и л а:
За вироком суду ОСОБА_7 , 24 листопада 2012 року, близько 21 години 00 хвилин, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на надземному переході автодороги Київ-Чоп в с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області, з корисливих мотивів вчинив напад на потерпілу ОСОБА_9 , та з метою заволодіння її майном, умисно, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось у погрозі застосування заздалегідь приготованого ножа, яким наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді різаних ран кистей рук, які, згідно висновку експерта № 148/Д від 16-17.06.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: гаманцем марки «Оріфлейм» вартістю 24 гривні, в якому були грошові кошти в сумі 1500 гривень, золотий ланцюжок 585 проби вагою два грами, вартістю 795 гривень, золотий хрестик 585 проби вагою один грам, вартістю 397 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2713 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 28 квітня 2014 року, близько 22 години 15 хвилин, з метою відкритого викрадення чужого майна, будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, перебуваючи на надземному переході автодороги Київ-Чоп в с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області, діючи з корисливих мотивів, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном, умисно, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось у погрозі застосування заздалегідь приготованої сокири, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 , а саме, грошовими коштами в сумі 15 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 15 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , 28 квітня 2014 року, близько 22 години 30 хвилин, з метою відкритого викрадення чужого майна, будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, перебуваючи на надземному переході автодороги Київ-Чоп в с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області, діючи з корисливих мотивів, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном, умисно, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось у погрозі застосування заздалегідь приготованої сокири, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 , а саме, її жіночою сумочкою марки «Style Line», вартістю 1522 гривні, гаманець, вартістю 65 гривень з грошовими коштами в сумі 106 гривень та 1 долар США, який згідно курсу валют, встановленого НБУ, становить 11,35 гривень, дві банківські картки на ім`я потерпілої, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2681,35 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що епізод вчинення ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_9 інкриміновано йому безпідставно, оскільки він на час вчинення вказаного злочину перебував за межами Київської області, про що він вказував в ході досудового слідства та в суді, заяву про вчинення вказаного злочину він написав під тиском слідчого, однак вказані обставини не були взяті до уваги судом, впізнання по справі проведено з порушенням норм кримінального процесуального закону, а саме, за відсутності понятих та захисника, при цьому він був в кабінеті сам, коли слідчий запросив до кабінету потерпілу, перед проведенням слідчого експерименту саме слідчий із застосуванням погроз вказував йому на те, як саме він повинен розповідати і показувати обставини начебто вчинення ним вказаного злочину, після закінчення досудового слідства слідчий не надав йому можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження. Крім того зазначає, що обвинувачення по вказаному епізоду грунтується лише на показах потерпілої ОСОБА_9 . За таких обставин просить перевірити всі докази по справі і винести справедливе рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимоги вказаної норми закону повністю дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому щодо потерпілої ОСОБА_8 та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій щодо потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187 та ч.2 ст. 187 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме, показах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показах свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2014р., 04.05.2014р., 29.04.2014р., протоколами проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника від 10.06.2014р., протоколами одночасного допиту осіб за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілих від 20.05.2014р. та інших доказах, досліджених в судовому засіданні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно.
Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що епізод вчинення ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_9 інкриміновано йому безпідставно, що заяву про вчинення вказаного злочину він написав під тиском слідчого спростовується висновком службової перевірки за зверненням ОСОБА_7 від 24.09.2014р. (т.1 а.с.83-86), з якого вбачається, що в ході проведення службової перевірки відомості, викладені у заяві ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього слідчим СВ Києво Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області недозволених методів слідства та вимагання взяти на себе епізод розбою відносно потерпілої ОСОБА_15 свого підтвердження не знайшли. Даних, які б свідчили про застосування до ОСОБА_7 будь якого тиску з боку органів досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що впізнання по справі по епізоду розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 проведено з порушенням норм кримінального процесуального закону, а саме, за відсутності понятих та захисника, при цьому він в кабінеті перебував один, коли до кабінету зайшла потерпіла, та що перед проведенням слідчого експерименту по даному епізоду саме слідчий із застосуванням погроз вказував йому на те, як саме він повинен розповідати і показувати обставини начебто вчинення ним вказаного злочину.
Так, з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.05.2014р. (т.2 а.с. 27-28) вбачається, що впізнання потерпілою ОСОБА_15 проводилось за фотознімками та в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . При цьому потерпіла впізнала чоловіка, зображеного на фото №2, який 24.11.2012р. вчинив щодо неї розбійний напад.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.06.2014р. (т.2 а.с. 44-51) вбачається, що слідчий експеримент було проведено за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , після проведення слідчого експерименту будь яких зауважень, у тому числі від обвинуваченого та його захисника не надходило. Допитані в ході судового розгляду в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту вказав спосіб та місце вчинення розбійних нападів, при цьому психологічного та фізичного тиску на нього не було.
Крім того, з протоколу одночасного допиту осіб від 20.05.2014р. (т.2 а.с.4143) за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_15 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив покази потерпілої щодо обставин скоєння кримінального правопорушення. Вказана процесуальна дія була проведена, у тому числі, за участю захисника обвинуваченого, будь яких зауважень в учасників не було.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він на час вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_15 перебував у Харківській області на заробітках спростовуються довідками, наданими на виконання судового доручення, з яких вбачається, що особа на ім.»я ОСОБА_18 , з яким, за твердженням ОСОБА_7 , він перебував на заробітках в с. Щербинівка Харківської області, ОСОБА_7 не знає та на заробітках в с. Щербинівка з ним не перебував.
Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно і обґрунтовано надав оцінку доказам, належним чином перевірив їх у сукупності в ході судового розгляду та прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, правильно кваліфікувавши його дії за ч.1, 2 ст.187 КК України.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
При призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.1,2 ст. 187 КК України суд дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, та призначив покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вирок в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову сторонами кримінального провадження не оскаржується.
Істотних порушень вимог КПК, які могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Судді: