Справа №1-373/07
ВИРОК

іменем України

17
вересня 2007 року м. Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави у складі головуючого: Жилки О.М. , при секретарі - Матусевич І.Р., за участю прокурора - Снісаренка Г.О., підсудних ОСОБА_1. , ОСОБА_2. ,
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, розглянувши кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
м. Полтави, українця,
громадянина України, з
середньо-технічною освітою, не
одруженого, не працюючого раніше не
судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м.
Полтави, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

обох у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1 лютого
2007 року близько 23 год.
40 хв., підсудні ОСОБА_1та ОСОБА_2, перебуваючи на подвір'ї будинку
АДРЕСА_3, за попередньою змовою, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, застосувавши до потерпілого ОСОБА_3
насильство, яке не було небезпечним для
життя і здоров'я, відкрито викрали у
останнього мобільний телефон разом з аксесуарами, чим спричинили йому матеріальну шкоду на
загальну суму 1815 грн. З викраденим підсудні з місця злочину зникли та
розпорядились на власний розсуд.

Будучи
допитаним в судовому засіданні, підсудні
свою вину у скоєному визнали повністю,
не заперечуючи фактичних обставин справи, та пояснили,
кожний окремо, що вони завчасно
домовились відкрито викрасти у потерпілого телефон. При цьому, ОСОБА_1пояснив, що він заломав руки потерпілому за
спину, після цього, разом з ОСОБА_2 повалили його на землю, а останній пояснив, що наніс ОСОБА_3 два удари кулаком у вискову
частину голови.

В
зв'язку з тим, що підсудні визнали свою
вину та не заперечували фактичних обставин справи та розміру цивільного
позову, судом, у відповідності до положень ст. 299 КПК України, враховуючи,
що проти цього не заперечують учасники судового розгляду, дослідження доказів не проводилось в зв'язку
з недоцільністю.

Таким чином, дії підсудних, які
відкрито заволоділи майном потерпілого,
застосувавши до нього насильство,
яке не було небезпечним для життя і здоров'я останнього, вчинені за попередньою змовою групою
осіб, кваліфіковані правильно за ч.
2 ст.
186 КК України.

Суд
виключає із обвинувачення підсудних обтяжуючу обставину, як вчинення підсудними злочину за попередньою
змовою групою осіб, оскільки дана
кваліфікуюча ознака передбачена в ч. 2
ст. 186 КК України як ознака
злочину, що впливає на його
кваліфікацію.

При
визначенні виду та міри покарання підсудним,
суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України, враховує обставини що
пом'якшують та обтяжують покарання,
ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винних.

Суд
враховує, що підсудні раніше до
кримінальної відповідальності не притягувалися,
щиро розкаялися у вчиненому та сприяли розкриттю злочину, за місцем проживання та навчання
характеризується позитивно, а також
відшкодували потерпілому завдану злочином матеріальну шкоду.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що виправлення та
перевиховання підсудних можливе без ізоляції від суспільства, а останні,
у відповідності до ст. 75 КК України, можуть бути звільнені від відбуття
покарання, якщо вони протягом іспитового
строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки.

Речові
докази по справі, які знаходяться на
відповідальному зберіганні у потерпілого,
у відповідності до ст. 81 КПК україни, підлягають поверненню останньому.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324,
КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1та ОСОБА_2

визнати
винними у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі якої призначити кожному покарання
у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності
до ст.
75 КК України, звільнити
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо вони протягом іспитового строку 1 (один)
рік не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки.

Відповідно
до ст.
76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи;

-
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця

проживання, роботи або навчання.

Міру
запобіжного заходу засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - підписку про невиїзд, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Після
набрання вироком законної сили, речові
докази по справі, які знаходяться на
відповідальному зберіганні у потерпілого,
вважати повернути їх законним володільцям.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через
Ленінський районний суд міста Полтави на протязі 15 діб з моменту його
проголошення.