Справа № 206/206/3371/15-к
Провадження № 1-кс/206/353/15
У Х В А Л А

"30" червня 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській обл. старшого лейтенант міліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українець, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
01.08.2011 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту,
27.02.2013 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.2 ст.309, ст.ст. 69,70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 14.06.2014 року,
16.02.2015 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України,
за участю слідчої ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
30 червня 2015р. слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 звернулася до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, які звільнилися з місць позбавлення волі», ухвалою від 04.06.2014 року Ленінського районного суду м.Дніпропетровська встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, після звільнення з місць позбавлення волі та винесені встановлені обмеження:
- заборонити вихід з дому (квартири) за місцем проживання з 22 годии 00 хвилин до 04 години 00 хвилин ;
- заборонити виїзд по особистим справам за межі міста;
- реєстрація в міліції два рази на місяць.
Після звільнення з Дніпропетровської виправної колонії № 89, ОСОБА_4 прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та 16 червня 2014 року став на облік у Самарському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де у той же день був під підпис ознайомлений про встановлення йому адміністративного нагляду і роз`яснені встановлені судом обмеження та попереджений про кримінальну відповідальність за ст.395 КК України за порушення правил адміністративного нагляду.
Переслідуючи мету ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_4 , умисно знехтував встановленими обмеженнями і з 02.09.2014 по 07.10.2014 та з 10.03.2014 по 28.04.2014 без поважних причин не з`являвся до міліції на реєстрацію, за що був підданий до адміністративного стягнення за ч.1 ст. 187 КУпАП, а у подальшому за ч.2 ст. 187 КУпАП.
Однак, не зважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та виявляючи злостивість порушень адміністративного нагляду, маючи умисел спрямований на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, і реалізуючи свій злочинний умисел, самовільно, без дозволу органів внутрішніх справ та поважних причин, 26.05.2015 залишив своє вибране місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,чим навмисно порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, рапортами працівників міліції щодо відсутності останнього за місцем проживання на час заборони виходу з квартири, а саме: з 22 годин 00 хвилин до 04 годин 00 хвилин та іншими в їх сукупності;
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який відповідно до ст. 395 КК України передбачено покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, а також знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень, переховуватися від органів слідства та суду, оскільки ОСОБА_4 , раніше судимий: 01.08.2011 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту, 27.02.2013 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.2 ст.309, ст.ст. 69,70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 14.06.2014 року, 16.02.2015 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Крім того, ОСОБА_4 не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку, що може свідчити про подальше зайняття злочинною діяльністю.
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінально процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює, постійного джерела прибутку не має та знаходячись на свободі може скоювати нові злочини. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував прои тримання під вартою, оскільки вдома не мешкав через сварку з матір`ю, на відмітки до міліції з`являвся, але не у визначені дні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки має непогашену судимість, іспитовий строк і схильний до вчинення злочинів. При цьому підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на недостатність підстав для підозри, а також невелику тяжкість кримінального правопорушення.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи у вигляді позбавлення волі строком до трьох років.
Врахувавши дійсні обставини справи, вручену підозру, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки для застосування виняткового запобіжного заходу відсутні правові підстави.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за який відповідно до ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, передбачено покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців, тобто взагалі не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено саме за одним із вірогідних місць проживання підозрюваного, він не має сталого місця проживання, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Та обставина, що підозрюваний не проживає за місцем мешкання, тимчасово перебуває у різних місцях, як зазначила слідча інколи ночує на вілиці, виключає об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п.1 ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_4 не працює, не має інших доходів, і не в змозі самостійно внести навіть мінімальну суму застави. Отже застосовувати заставу як запобіжний захід є недоцільним, як зазнаки невиконуваний.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Вважаю за необхідне обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні Клопотання слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , - відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 30 серпня 2015 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов особистого зобов`язання покласти на слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1