АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ч.1 ст. 286 КК З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нестеренки Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 6800 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 2500 гривень матеріальної шкоди та 7500 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 343,98 гривень на залучення експерта.

Вироком суду встановлено, що 21 вересня 2014 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Ніссан Патфіндер», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Київське Шосе від вул. Грушевського в напрямку вул. Фрунзе в м. Полтава, рухаючись у крайній правій смузі на стрілку зеленого кольору на табличці білого кольору, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора, в порушення п 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України не надав переваги в русі та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по пішохідному переходу позначеному дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.3 зліва на право відносно напрямку руху автомобіля із-за передньої частини вантажного автомобіля, який стояв у лівому ряду, рухаючись на зелений сигнал світлофора для пішоходів.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівої стопи, відкритого через суглобового перелому середньої фаланги 3-го пальця лівої стопи зі зміщенням та крайових осколкових через суглобових переломів середньої та основної фаланги 5-го пальця лівої стопи з короткочасним здавленням, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновком судово-автотехнічної експертизи № 371 від 26.10.2014 року, причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків стали порушення водієм ОСОБА_8 п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

На вирок суду потерпілим ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок суду від 15.01.2015 року в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості та особі обвинуваченого.

В обґрунтування апеляції потерпілий зазначає, що судом невірно враховане щире каяття, як пом`якшуюча обставина, оскільки ОСОБА_8 не відшкодував заподіяну шкоду та жодного разу не попросив вибачення за скоєне.

На думку потерпілого ОСОБА_9 , призначена судом моральна шкода в розмірі 7500 гривень не відповідає фізичним та душевним стражданням, які він зазнав в зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями.

Крім того, вказує, що у вироку Октябрського районного суду м. Полтави він вказаний як потерпілий, так і обвинувачений, що є помилкою, яку необхідно виправити.

На підставі наведеного, потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначеного судом покарання та призначити ОСОБА_8 більш тяжке покарання у вигляді шести місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Крім того, просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 25000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.01.2015 року змінити. При призначенні покарання зменшити суму штрафу, застосувавши мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією статті, та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений судом першої інстанції про розгляді цивільного позову до 3000 гривень.

Вважає, що вказаний вирок суду постановлено без урахування всіх даних про особу обвинуваченого та тяжкість призначеного покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину.

При винесені вироку, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 , місцевий суд не зазначив даних про те, в чому полягала моральна шкода, і які докази підтверджували її наявність і розмір.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляції, потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які також підтримали свої вимоги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення вироку місцевого суду без зміни, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суду прийшла до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Покарання винному призначене у відповідності з вимогами ст.65 КК України. Суд в достатній мірі врахував ступіть тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється пенсінером за віком, кримінальне правопорушення вчинив в тверезому стані, щиро кається, сприяв у правильному встановленні фактичних обставин справи, та призначив покарання в межах санкції даної статті. Підстав для зміни призначеного судом покарання немає.

Стягнення з обвинуваченого в частині матерільної шкоди ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Що стосується стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди, то суд першої інстації в достатній мірі не врахував перенесені ним страждання в зв`язку з лікуванням заподіяних йому тілесних ушкоджень, пропуски занять в навчальному закладі, а тому колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір такого стягнення.

Помилка в резолютивній частині вироку при вирішенні цивільного позову щодо потерпілого ОСОБА_9 , а саме зазначення його обвинуваченим, повинна бути виправлена судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок суду змінити.

Збільшити розмір стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 до 10 тисяч грн.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Полтавської області, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4