Справа № 1-605/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

===============================================================================

22 листопада 2011 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рабець М.Д.

при секретарі - Гривко А.В.

з участю прокурора - Нагарний М.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бровари в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, офіційно ніде не працюючого, невійськовозобовязаного, нагород, інвалідності не маючого, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у скоєні злочину, передбаченого ст. 15ч. 2; ст. 185ч. 1 КК У країни,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_1 21 жовтня 2011 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в торговому залі ТОВ "Цаннер", яке розташоване в приміщенні ТРК "Термінал «Мега-маркет». що знаходиться в м.Бровари, вул..Київська, 316, де з метою вчинення крадіжки однієї пари джинсів він взяв з вітрини дві пари джинсів та зайшов до примірочної, і там одів на себе нові джинси, вартістю 217 грн. 10 коп., а наверх одів власні штани. Після цього, підсудний ОСОБА_1 з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, повернув пару джинсів , повісивши їх на місце, а сам пройшов повз касу не розрахувавшись за джинси, що були одіті на ньому, вчинивши таким чином усі дії, які вважав за необхідне, однак не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, оскільки був затриманий працівниками охорони ТОВ «Цаннер».

Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужою майна, підсудний ОСОБА_1 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Прокурором такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.ст. 15ч.2, 185ч.1 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні замаху на крадіжку за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся. Пояснив, що раніше був судимий, проживає з бабушкою, постійної роботи не має, підробляє де прийдеться, по найму. В той вечір перебував в торговельному центрі, бабушка купляла продукти харчування, а він захотів викрасти нові джинси, грошей щоб їх купити не було. Тому він взявши дві пари джинсів з вітрини зайшов в примірочну, де одні джинси надів на себе і поверх надів власні штани. Одну пару джинсів повішав назад, а сам вийшов повз кас з магазину в джинсах. Охоронцями магазину був затриманий та переданий працівникам міліції. В скоєному розкаюється, інших злочинів не вчиняв.

Покази підсудного ОСОБА_1 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст.299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом підсудного та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що підсудний ОСОБА_1 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тобто (крадіжку), але не доведену до кінця з причин, що не залежали від його волі і такі його дії правильно кваліфіковано за ст. 15ч.2; ст. 185ч.1 КК України і він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи покарання ОСОБА_1 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.185 ч.І КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання до скоєного характеризувався посередньо, однак, в минулому мав схильність до скоєння злочинів, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.І ст. 66 КК України.

Обтяжуючих покарання обставин передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_1 не встановлено.

Суд, враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з врахуванням того, що ОСОБА_1 в минулому був засуджений за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працює, не знаходить підстав щодо застосування до нього інших видів покарань, менш мякших за позбавлення волі, передбачених санкцією ст.185ч.1 КК України, атому засуджує його до покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи конкретні обставини справи, що до злочину він по місцю проживання характеризувався посередньо, кається у вчиненому, його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладанням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - джинси, які зберігаються в ТОВ Цаннер, залишити їм, дозволивши ними розпоряджатись за призначенням.(а.с.14).

Виходячи з викладеного та керуючись ст..ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15ч.2; ст.185 ч.І КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1(один) рік, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобовязати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в ці органи.

До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити без зміни міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі - джинси, які зберігаються в ТОВ Цаннер, залишити їм, дозволивши ними розпоряджатись за призначенням.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2