Справа №11-787 2007 р. Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Осаулов А.А. Доповідач Слободан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Вінниць­кої області в складі:

головуючого-судді Слободана
К.Б.

суддів: Дедик В.П., Кульбаки С.С.

за участю прокурора Заброцької Л.О.

засудженого ОСОБА_1 розглянула 11
жовтня 2007 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці криміналь­ну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м.
Вінниці від 8 серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого:

- Ленінським
районним судом м. Вінниці

24.11.2000 року за ч. 2 ст. 140 КК
України

(в ред.
1960 року) до 4 років позбавлення волі;

· Ленінським
районним судом м. Вінниці 26.03.2002 року за
ст. 15, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;

· Ленінським районним судом м. Вінниці 18.06.2002
року за ст. ст. 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

· Ленінським
районним судом м. Вінниці

29.11.2005 року за ч. 2
ст. 185 КК України

до 1 року позбавлення волі;

- Замостянським
районним судом м. Вінниці

31.03.2006 року за ст. ст. 185 ч. 2, 70 КК

України до 1 року 6 міс. позбавлення
волі

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років
позбавлення волі.

Вироком вирішено
подальшу долю речових доказів.

ОСОБА_1
засуджено за те, що 18.03.2007 року о 15 годині, перебуваючи біля фонтану в
ЦПКіВ ім. Горького м. Вінниці
під приводом подзвонити до знайомого, він по­просив у неповнолітнього
ОСОБА_2його мобільний телефон марки «Сіменс МЕ-75», на що той погодився. В той
час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на заволо-діння вказаним мобільним
телефоном шляхом шахрайства. Однак на рахунку телефону не було грошей, тому
ОСОБА_1поповнив рахунок на 5 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований
на заволодіння телефоном шляхом шахрайства, ОСОБА_1, ввів­ши в оману
потерпілого та отримавши дозвіл останнього на користування телефоном, пе­ребуваючи
біля кіоску на тролейбусній зупинці по вул. Театральній в м. Вінниці, взяв з рук ОСОБА_2його мобільний телефон та не
здійснюючи ніяких дій щодо того, щоб подзвонити комусь, зрозумівши, що
шляхом шахрайства йому не вдасться заволодіти мо­більним телефоном, вирішив
заволодіти ним шляхом відкритого викрадення, що поєднане з погрозою застосування
насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпі­лого.

2

Реалізуючи свій
злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_1., з метою утримання вказаного мобільного
телефону «сказав потерпілому та його дру­зям, що в разі, якщо вони
спробують забрати у нього вказаний мобільний телефон він поб'є їх. Після чого,
намагаючись втекти, ОСОБА_1пішов в бік вул. Соборної. На не­одноразові прохання
потерпілого та його товаришів про повернення телефону ОСОБА_1, реалізуючи свої
погрози про застосування насильства, своєю головою вдарив в голо­ву свідка
ОСОБА_3., заподіявши йому тілесні ушкодження. На прохання потерпіло­го
повернути телефон ОСОБА_1зірвав рукою з його голови блайзер чорного кольору
та, залишивши його собі, пішов по вул. Соборній, маючи реальну можливість
розпоряди­тись викраденим мобільним телефоном «Сіменс МЕ-75» вартістю 670 грн.,
зі стартовим пакетом «Діджус» вартістю 25 грн., кепкою-блайзером вартістю 55
грн. на власний роз­суд, заподіявши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2
майнової шкоди на загаль­ну суму 750 грн., але був затриманий працівниками
міліції.

В апеляції засудженого ОСОБА_1 (з доповненнями) ставиться питання про ска­сування
вироку суду через неправильну кваліфікацію його дій, суворість призначеного
покарання.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора Заброцької Л.О., яка не
вбачала підстав для задоволення апеляції, засудженого ОСОБА_1, який просив
вирок суду скасувати та направити справу на додаткове розслідування, вважаючи
прави­льною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України, а призначене
покарання надто су­ворим, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, ко­легія суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, зазначених
у вироку, грунтується на доказах, що повно і всебічно перевірені в судовому
засіданні.

З показань
потерпілого ОСОБА_2вбачається, що ОСОБА_1відібрав у нього мобільний телефон і
сказав, що поб'є його, якщо він спробує забрати у нього теле­фон. Погроза була
реальною, оскільки ОСОБА_1на прохання ОСОБА_3., з яким разом був потерпілий, повернути телефон, вдарив
його головою, а в ОСОБА_2забрав кеп­ку-блайзер.

Аналогічне
вбачається і з показань представника неповнолітнього потерпілого -ОСОБА_4,
свідків ОСОБА_3., ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6
пояснив, що під час чергування в УМВС в чергову частину звернувся чоловік, який
повідомив, що близько чотирьох хвилин назад невідома особа відкрито заволоділа
його мобільним телефоном. Свідок почав переслідування зловмисни­ка і по
прикметам затримав ОСОБА_1, на голові якого була кепка-блайзер чорного ко­льору,
а при ньому - мобільний телефон «Сіменс МЕ-75».

За таких
обставин доводи апеляції про неправильну кваліфікацію дій засудженого за ч. 2 ст.
186 КК України та необхідність їх кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України є, на
думку колегії суддів, необгрунтованими, оскільки вони суперечать зібраним по
справі до­казам.

3

Призначаючи
покарання ОСОБА_1. суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував
тяжкість вчиненого злочину та особу винного, який раніше п'ять разів судимий за
скоєння аналогічних корисливих злочинів, вчинив даний злочин на другий день
після свого звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його небажання
ставати на шлях виправлення, а тому визначив його у максимальних межах санкції
ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія судців не вважає призначене покарання надмірно
суворим.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного
суду м. Вінниці від 08 серпня 2007 року щодо нього - без змін.