Справа № 573/181/15-к
Номер провадження 1-кп/573/20/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 08 січня 2015 року за № 0000009, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Степанівка Білопільського району Сумської області, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 грудня 2014 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди, знаходячись в приміщенні свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та побачивши мобільний телефон у ОСОБА_5 , яка перебувала у нього в гостях, вирішив його викрасти.

Скориставшись тим, що ОСОБА_5 не бачить його дій і не слідкує за телефоном, ОСОБА_4 таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG CT-T 12021» вартістю 347 грн. 90 коп., чохол зі шкірозамінника для даного телефону вартістю 28 грн. 20 коп. та сім-карту оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн., які належать ОСОБА_5 .

Загальна сума викраденого майна становить 386 грн. 10 коп.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми вище вказаними умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Під час досудового розслідування 26 січня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

27 січня 2015 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою про примирення.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, вибачився перед потерпілою, відшкодував їй майнову шкоду в повному обсязі. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у вигляді 100 годин громадських робіт за ч. 1 ст. 185 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадження, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також з`ясовано, що потерпіла розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 147 грн. 42 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Речовий доказ чохол зі шкірозамінника для телефону, який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 , необхідно залишити останній.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 26 січня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 147 грн. 42 коп. в дохід держави.

Речовий доказ чохол зі шкірозамінника для телефону, який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 , - залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вирок не набрав законної сили.
Суддя Білопільського районного суду ОСОБА_1
Секретар Білопільського районного суду ОСОБА_6
Копія вироку видана 13 лютого 2015 року.