УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007
року м.Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - Дорчинець
С.Г. суддів - Дідика В.М., Вотьканича Ф.А.,

з участю прокурора - Фрицюк В.В. засуджених - ОСОБА_1., ОСОБА_2 потерпілого - ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_10

розглянув
у відкритому засіданні кримінальну справу за апеляцією засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх захисника
ОСОБА_3 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13
жовтня 2006 року, яким засуджені

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженка
та мешканка АДРЕСА_1, гр.-ка України,
українка, раніше несудима, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженець
АДРЕСА_2, гр.-н України, раніше несудимий,-

за
ст.256 КК України до штрафу в розмірі по 250грн. з кожного в доход держави. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно
на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 1000грн. моральної шкоди.

справа: № 11-64/2007р.

категорія:15

Головуючий у першій
інстанції : Андрійцьо
В.Д.

доповідач: Дорчинець
С.Г.

В стягненні
матеріальної шкоди відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними
в тому, що в жовтні 2001 року за попередньою змовою між собою, умисно,
незаконно заволоділи належним ОСОБА_4та ОСОБА_5 майном, зокрема 1/1 частиною
будинку, з надвірними спорудами, де зберігалось їх особисте майно та частиною
земельної ділянки при слідуючих обставинах.

В жовтні 2001 року шляхом злому замка на гаражі, на
дверях підвалу, горища проникли в приміщення та заволоділи належними їм бочками
в кількості 5шт. ємкістю 1500 літрів, пресом для вижимання соку з винограду,
інструментами для ремонту машини, зварювальним апаратом, 2 деревообробними
замками, деревоструженими матеріалами, арматурою, швелером, запчастинами на
автомобіль «Нива» та інше майно, чим спричинили потерпілим шкоду в розмірі
15000грн.

В
апеляції засуджені ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх захисник
ОСОБА_3 вказують, що вирок суду стосовно засуджених є незаконним і не
відповідає вимогам ст.ст.334, 232 КП України. Суд порушив матеріальне та
процесуальне право, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не викликались їх показання не
перевірялися судом.

Обвинувачення, яке суд вважає доведеним є неповним, бо не
містить вказівки про місце, час, спосіб вчинення злочину, наслідків злочину,
форми вини та мотиву злочину. Суд також не
встановив чи є майно, про яке йдеться, власністю потерпілих, не
встановив вартості майна, тобто не встановив яку ж шкоду завдано потерпілим.
Окрім того ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є власниками домобудівні; внаслідок того, що
їх частка отримана за спадщиною, подарована доньці ОСОБА_4. - ОСОБА_9.Реального
розподілу спадкового домоволодіння між ними та потерпілими немає. Потерпілі
проживають окремо, а в спадковому будинку вони проживають постійно, ремонтують його,
користуються всіма підсобними приміщеннями. Ніякого майна, яке належало б на
праві особистої власності, в спадковому домоволодінні немає і про таке їм
невідомо, а також невідомо чи є таке майно в дійсності. Судом також не дано
оцінку тому факту, що рішенням суду від 01.12.2004р. між потерпілими та
засудженою ОСОБА_1
припинено право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому.
Просять вирок скасувати
та виправдати їх
з-за відсутності в діях складу злочину.

Потерпілі вирок
не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він
оскаржений, виклавши основні доводи апеляції, заслухавши апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування та
закриття справи проти них, потерпілогоОСОБА_4 і
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10 про
залишення вироку без зміни, перевіривши справу в межах апеляції, апеляційний
суд приходить до переконання про те, що апеляція засуджених та їх захисника
адвоката ОСОБА_3 підлягають до часткового
задоволення з таких підстав.

Із постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від
25.01.2006року та зі скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5
вбачається, що кримінальні справа проти (ОСОБА_4) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушена за те,
що вони в жовтні 2001 року за попередньою змовою, умисно протиправно заволоділи
належним ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 1/2 частиною будинку з надвірними спорудами, де зберігалось
їх особисте майно та частиною земельної ділянки, що шляхом злому замка на
гаражі, на дверях у підвалі, на горищі, заволоділи їх власними речами, а саме:
5 дубовими бочками ємкістю 1500 літрів
кожна, пресом для вижимання соку з винограду, інструментами для ремонту
машини, зварювальним апаратом, 2 деревообробними замками, деревоструженими
матеріалами, арматурою, швелером, запчастинами на автомобіль «Нива» та інше майно,
чим спричинили потерпілим шкоду в розмірі 15000грн. , тобто за вчинення
самоправства, передбаченого ст.356 КК України.

Згідно ст.27 ч.1 КПК України в справах, порушених за
скаргою потерпілого за ст.356 КК України, право підтримувати обвинувачення належить
потерпілому, який має в порядку ст.27 КПК України давати показання, пояснення з
приводу досліджуваних судом обставин справи, подавати докази та інші права.

Ці вимоги закону не виконані. Так
потерпілими не представлені докази, що майно, яким заволоділи
засуджені, належить їм на праві особистої власності, не представлена їх
вартість.

Крім того, потерпілими не вказано, а судом не
встановлено, яка реально 1/2 частина
домоволодіння належить потерпілим, а яка засудженим; в якій конкретно
частині домоволодіння знаходилось майно потерпілих, якою частиною спадкового
будинковолодіння реально користувалися чи повинні були б користуватися
потерпілі та не встановлено чи належать потерпілим на праві власності гараж,
підвал, горище. Судом також не встановлено, а потерпілими не представлено
доказів про те чи було таке майно реально та чи є воно.

В ході судового
засідання засуджені стверджували, що вони постійно проживали і проживають в спадковому домоволодінні АДРЕСА_1,
користуються всіма прибудовами, господарськими спорудами, що реального
розподілу спадкового майна не було. Потерпілі в спадковому домоволодінні не
проживають десятки років, ніяких особистих речей їх в спадковому домоволодінні
не було і не має. Твердження засуджених в судовому засіданні не спростовані, не
перевірені.

Все вищевказане свідчить про неповноту та неправильність
судового слідства, без усунення яких зробити правильний, обгрунтований висновок
про доведеність чи недоведеність вини засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
вчинення злочину, передбаченого ст.356 КК України, тобто у вчиненні
самоправства неможливо. Про це також свідчить і той факт, що в місцевому суді з
серпня 2002 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4. та ОСОБА_5 про
про реальний розподіл спадкового майна, яка не вирішена по суті.

Апеляційний суд також відмічає, що вирок Ужгородського
міськрайонного суду від 13.10.2006 року не відповідає вимогам закону.

Так згідно ст.334 КПК України в мотивувальній частині
вироку міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням
місця і мотивів злочину.

Цих вимог суд не дотримувався. В мотивувальній частині
вироку суд не вказав, де був вчинений злочин, а також не навів мотивів
вчиненого злочину.

Крім того в мотивувальній частині суд встановив доведеним, що засуджені
самоправно заволоділи майном потерпілих, а саме: 5 дубовими бочками ємкістю 1500 літрів кожна, пресом для
вижимання соку з винограду, інструментами для ремонту машини,
зварювальним апаратом, 2 деревообробними замками, деревоструженими матеріалами,
арматурою, швелером, запчастинами на автомобіль «Нива» та інше майно, чим
спричинили потерпілим шкоду в розмірі 15000грн.

В той же час, даючи аналіз доказів обвинувачення, суд вказує, що «суд не
бере до уваги показання потерпілих, щодо незаконного заволодіння підсудними
їхніми особистими речами, а саме: 5 дубовими бочками ємкістю 1500 літрів кожна,
пресом для вижимання соку з винограду, інструментами для ремонту машини,
зварювальним апаратом, 2 деревообробними замками, деревоструженими матеріалами,
арматурою, швелером, запчастинами на автомобіль «Нива» та інше майно, оскільки
такі не довели права особистої належності їм зазначеного майна». Тобто у вироку
є протиріччя, що є порушенням закону;

При таких обставинах вирок суду є незаконний, а тому
підлягає скасуванню, справа поверненню на
новий судовий розгляд. В ході якого слід

усунути
неповноту і неправильність судового слідства та в залежності від встановленого
зробити правильний, обґрунтований висновок про винність чи невинність
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ст.З56 КК України.

Керуючись
ст.ст.365,366 КІЇК України, апеляційний суд, -

У х в ал и в:

Апеляцію засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх адвоката
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2006
року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі
суду.

Головуючий:
Дорчинець С.Г.

Судді: Дідик В.М., Вотьканич Ф.А.

ВІРНО: Суддя апеляційного суду С.Г.Дорчинець