Справа № 1-66/
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Прудніка
О.А.

при секретарі Сторожук
В.А.

з участю
прокурора Морозова
О.Ю.

захисника -
адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_2

законного
представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, українця,
громадянина України, що
має середню освіту,
не одруженого, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1. раніше не
судимого, v вчиненні злочину, передбаченого ст. 15, 186 ч.І КК
України

ВСТАНОВИВ:

11.11.2006 року, приблизно о 19 годині ЗО хвилин, ОСОБА_1
знаходячись АДРЕСА_2, відкрито викрав у неповнолітнього ОСОБА_2 мобільний
телефон «Нокіа-6230», вартістю 655 гривень, після чого намагався втекти з
викраденим майном, але був затриманий перехожим громадянином, в зв'язку з чим
не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від
його волі.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ст. і 5, 186 ч. 1 КК України визнав повністю, щиро покаявся і дав
суду показання, які повністю відповідають встановленим та викладеним вище
обставинам, доповнивши, що він вчинив дії, які йому інкримінують не обдумавши
їх наслідки та на теперішній час дуже шкодує про свій вчинок. Просить суворо
його не карати, обіцяючи більш злочинів не вчиняти. При цьому він також,
просить врахувати його щире каяття, вибачення та повне відшкодування заподіяної
шкоди.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованих йому діянь, кваліфікованих за ч. 1 ст. 186 КК України,
його винність повністю підтверджена та доведена зібраними по кримінальній
справі доказами, дослідження яких відповідно до ст.ст.299, 301-1 КПК України за
згодою учасників процесу судом визнано недоцільним та обмежено, стосовно тих
фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що підсудний своїми умисними діями, що виразилися у
замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчинив злочин передбачений ст. 15,
і86 ч.І КК України, оскільки не довів свій злочинний умисел до кінця з причин,
які не залежали від його волі.

При призначенні виду та міри покарання підсудному у
відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, тяжкість вчиненого злочину, ступінь реалізації злочинного
умислу, особу винного та дані, що його характеризують, його відношення до
подій, що відбулися, їх наслідкам, умови його життя та виховання, вплив
дорослих та оточуючих, стан здоров'я, загального розвитку ОСОБА_1, рівень його
розумових здібностей, його матеріальне становище, повне визнання своєї вини та
щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, позитивну характеристику, вчинення
злочину у неповнолітньому віці, що раніше він до кримінальної відповідальності
не притягувався, а також обставини, які негативно впливали на виховання
неповнолітнього, й інші особливості.

Враховуючи, що по справі встановлено декілька обставин які пом'якшують
покарання підсудного і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
суд вважає необхідним призначити підсудному покарання згідно ст. 98 КК України
у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної статті кримінального закону
з застосуванням ст, 75, 104 КК України, звільнення від відбування покарання з
випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення та перевиховання можливе
без ізоляції від суспільства в умовах нагляду за ним батьків, без призначення громадського
вихователя.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 299, 301-1, 323, 324, 433, 445, 446
КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого
ст. 15, 186 ч.І КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років
позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_1
від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на два роки,
якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.
76 КК України
покласти на ОСОБА_1 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-

виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтись для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу залишити без

змін - заставу.
Після вступу вироку в законну силу - заставу в розмірі 3000 гривень повернути
ОСОБА_4(26.11.1955 р.н.), згідно квитанції НОМЕР_1 виданої 15.11.2006 року
Оболонським РУГУ МВС України
в м.Києві:

Речовий доказ
переданий на зберігання потерпілому - залишити в розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва
через Оболонський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.