Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, освітою середньою, раніше судимого: 12.02.1998 року за ч.3 ст.144 КК України (ред.1960 р.) на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України (ред.1960 р.) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 25.10.1999 року за ч.3 ст.142, ст.98, ч.3 ст.140, ч.1 ст.222, ст.19, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (ред.1960 р.) на 11 років позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України (ред.1960 р.) остаточно на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 18.02.2003 року за ч.2 ст.142 КК України (ред.1960 р.) на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.42 КК України (ред.1960 р.) остаточно на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 10.12.2009 року звільнений від відбування покарання умовно достроково на 2 роки 3 місяців 20 днів,
обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України,
на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26 березня 2014 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 26 березня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.307 КК України та з врахуванням ст.69 КК України призначено покарання чотири роки позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній заставу.
В термін відбування покарання ОСОБА_6 зараховано його знаходження під вартою з 07.08.2013 року по 13.08.2013 року.
Судом вирішено після набрання вироком законної сили та звернення його до виконання повернути заставодавцю грошову заставу в розмірі 40145 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3185 гривень 38 копійок судових витрат.
Судом вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 грубо порушуючи ст.ст.1, 4, 6, 7, 17, 25, 26, 27 Закону України № 61/95 ВР від 15.02.1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав та незаконно зберігав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та лікарський препарат «субітекс», достовірно знаючи, що в його складі міститься наркотичний засіб, а саме «бупренорфін», котрий віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Так, 20 липня 2013 року, о 15 год. 38 хв., ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу канабісу, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, перебуваючи на вулиці Мануїльського в м. Острог Рівненської області, усвідомлюючи протиправність і незаконність своїх дій, переслідуючи мету на незаконне збагачення, за грошову винагороду у сумі 130 гривень, збув ОСОБА_8 особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 2,888г., який віднесений до особливо-небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім цього, 24 липня 2013 року, о 15 годині 51 хвилині, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут лікарського препарату «субітекс», достовірно знаючи, що в його складі міститься наркотичний засіб, а саме - «бупренорфін», який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, знаходячись на вулиці Мануїльського в м. Острог Рівненської області, усвідомлюючи протиправність і незаконність свого діяння, переслідуючи мету на незаконне збагачення, діючи повторно, за грошову винагороду у сумі 500 гривень, збув ОСОБА_8 пігулку лікарського препарату «Субітекс», який відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 534 від 30.07.2013 року, містить «бупренорфін», загальною вагою 0,0079 г., який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Продовжуючи свої злочинні дії, 07 серпня 2013 року, о 14 годині 05 хвилині ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут лікарського препарату «Субітекс», достовірно знаючи, що в його складі міститься наркотичний засіб, а саме - «бупренорфін», який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, знаходячись на вулиці Мануїльського в м. Острог Рівненської області, усвідомлюючи протиправність і незаконність свого діяння, переслідуючи мету на незаконне збагачення, діючи повторно, за грошову винагороду у сумі 500 гривень, збув ОСОБА_8 пігулку лікарського препарату «субітекс», який відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 596 від 09.08.2013 року, містить «бупренорфін», загальною вагою 0,0074 г., який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

07 серпня 2013 року, о 15 год. 45 хв., при перевірці на причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, останнього затримано працівниками міліції поблизу парку, що розташований на розі вулиць Мануїльсього та Татарська в м. Острог Рівненської області, та під час проведення зовнішнього огляду, в правій кишені шортів ОСОБА_6 виявлено гаманець, в якому виявлено та вилучено дві упаковки з-під лікарського препарату «субітекс», в яких перебувала суха речовина, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 595 від 09.08.2013 року містить «бупренорфін», загальною вагою 0,0032 г., який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18.06.2014 року вирок залишено без змін, а запобіжний захід ОСОБА_6 змінено з застави на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, термін відбування покарання рахується з 18.06.2014 року. У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2015 року зазначену ухвалу апеляційного суду Рівненської області скасовано у зв`язку з порушенням кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого.

З матеріалів справи вбачається, що не погодившись з вироком суду обвинувачений, його захисник та прокурор оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій прокурором апеляційній скарзі він, не оспорюючи кваліфікацію та доведеність вини обвинуваченого, вважає що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 . Також стверджує, що суд не у повному обсязі врахував та проаналізував дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачений вчинив злочин, (за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна) до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, тобто вчинив рецидив злочинів, що є обставиною, яка обтяжує йому покарання (ст.67 КК України), та свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, а продовжив свою злочинну діяльність.

Крім того зазначає, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування визнав себе винним у інкримінованому йому злочині частково і тільки в судовому засіданні під тиском доказів, які були надані суду стороною обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому.

Просить оскаржуваний вирок суду скасувати й постановити в частині призначення покарання ОСОБА_6 новий вирок, яким призначити йому покарання передбачене ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна, в решті вирок залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 у поданій ним апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду скасувати за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а провадження у справі закрити. Стверджує, що лікарський препарат «Субітекс» не є ні наркотичним засобом, ні прекурсором, ні психотропною речовиною, ні аналогом так як в жодний з Переліків не включений. Зазначає, що той факт, що «Субітекс» не є наркотичним засобом ствердив у судовому засіданні і експерт. В зв`язку з тим, що «Субітекс» не включений в жодний з Переліків, то на його думку, в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину передбачений ч.2 ст.307 КК України по епізоду реалізації «Субітексу».

Щодо незаконного збуту наркотичного засобу канабісу, що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, то зазначає, що в матеріалах провадження є рапорт оперуповноваженого ОСОБА_9 про те, що в діях ОСОБА_8 , який придбав канабіс у ОСОБА_6 , є склад злочину передбачений ст.309 КК України. Тому, відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.87 КПК України, даний доказ не є допустимим, так як отриманий від свідка ОСОБА_8 , якого слід визнати підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Власну позицію мотивує тим, що згідно з диспозицією ст.307 КК України, наркотичні засоби це включені до переліку речовини природного чи синтетичного походження, препарати, рослини які становлять небезпеку для здоров`я населення у розі зловживання ними. Стверджує, що лікарський препарат «Субітекс» не є ні наркотичним засобом ні прекурсором, ні психотропною речовиною, оскільки в жодний перелік не включений, що підтвердив й експерт в судовому засіданні.

По епізоду з незаконним збутом наркотичного засобу канабісу, що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, то зазначає, що у матеріалах провадження є рапорт оперуповноваженого Ревюка про те, що в діях ОСОБА_8 , який придбав канабіс є склад злочину передбачений ст.309 КК України, який в свою чергу на попередньому слідстві давав неправдиві покази і жодного разу не з`являвся в залі судового засідання. Вважає докази отримані від свідка ОСОБА_8 недопустимими.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, заперечення останніх щодо вимог апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, котрий просив вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи усіх поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні поданих обвинуваченим та його захисником апеляційних скарг слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, обґрунтований як визнанням своєї вини обвинуваченим у суді першої інстанції, так і сукупністю досліджених в судовому засіданні й детально наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, згідно показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 наданими ним у ході досудового та судового слідства суду першої інстанції та при апеляційному розгляді вбачається, що 20 липня 2013 року, приблизно в обідню пору, він передав незнайомому йому раніш чоловікові на вулиці Мануїльського в м.Острог Рівненської області за грошову винагороду у сумі 130 гривень подрібнені та висушені верхівки коноплі. 24 липня 2013 року після 15 години дня він передав незнайомій йому особі лікарський препарат "Субітекс" за 500 гривень. 07.08.2013 року після 13 години в парку, що розташований на розі вулиць Татарська та Мануїльського в м. Острог Рівненської області, він віддав таблетку "Субітекс" за 500 гривень людині на ім`я ОСОБА_10 . Через деякий час його затримали працівники міліції, які провели його особистий огляд, в ході якого вилучили грошові кошти, а саме: 500 грн., які йому віддав ОСОБА_10 за таблетку "Субітекс", та інші кошти, частину таблетки, яку йому віддав " ОСОБА_11 ", а також ще одну пусту упаковку від таблетки "Cубітекс".

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 20 липня 2013 року близько 15 години він був присутній в якості понятого під час оперативної закупки наркотичних засобів у жителя м.Острог ОСОБА_6 . Проведення оперативної закупки доручалось ОСОБА_8 . Працівниками міліції було проведено огляд ОСОБА_8 в службовому кабінеті №22 Острозького міськвідділу міліції, після чого йому було видано грошові кошти в сумі 130 гривень, а номінали та номера купюр було зафіксовано. Після цього ОСОБА_8 відправився на зустріч з ОСОБА_6 . Приблизно через 40 хвилин ОСОБА_8 повернувся до того ж кабінету №22 та повідомив, що він придбав у ОСОБА_6 за 130 гривень поліетиленовий пакет прозорого кольору, який наполовину був заповнений подрібненою речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору.

24 липня 2013 року близько 15 години свідок повторно був присутній в якості понятого при проведенні оперативної закупки наркотичного засобу у жителя м.Острог ОСОБА_6 . Проведення оперативної закупки доручалось ОСОБА_8 . Працівниками міліції було проведено огляд ОСОБА_8 в службовому кабінеті №22 Острозького міськвідділу міліції, після чого йому було видано грошові кошти в сумі 500 гривень, а номінали та номера купюр було зафіксовано. Після цього ОСОБА_8 відправився на зустріч з ОСОБА_6 . Приблизно через 50 хвилин ОСОБА_8 повернувся до того ж кабінету №22 та повідомив, що він придбав у ОСОБА_6 за видані йому працівниками міліції 500 гривень таблетку в герметичній упаковці з полімерного матеріалу з надписом "SUBUTEX".

07 серпня 2013 року близько 14 години свідок повторно був присутній в якості понятого при проведенні оперативної закупки наркотичного засобу у жителя м.Острог ОСОБА_6 . Проведення оперативної закупки доручалось ОСОБА_8 .. Працівниками міліції було проведено огляд ОСОБА_8 в службовому кабінеті №22 Острозького міськвідділу міліції, після чого йому було видано грошові кошти в сумі 500 гривень, а номінали та номера купюр було зафіксовано. Після цього ОСОБА_8 відправився на зустріч з ОСОБА_6 . Приблизно через годину ОСОБА_8 повернувся до того ж кабінету №22 та повідомив, що він придбав у ОСОБА_6 за видані йому працівниками міліції 500 гривень таблетку в герметичній упаковці з полімерного матеріалу з надписом "SUBUTEX".

Аналогічні показанням свідка ОСОБА_12 дав показання в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 07 серпня 2013 року близько 15 години його та ще одного громадянина було запрошено працівниками міліції для участі в якості понятих для проведення особистого огляду громадянина, який назвався ОСОБА_6 , і був одягнений у рожеву футболку та шорти. При огляді ОСОБА_6 у правій кишені його шортів було виявлено та вилучено 40 гривень купюрами по 10 грн., та гаманець, у якому було виявлено гроші в сумі 960 гривень, з яких 5 купюр номіналом 100 грн., 6 купюр номіналом 50 грн., 8 купюр номіналом 20 грн., 1 купюра номіналом 100 доларів США. Серії та номера купюр було записано до протоколу огляду. Також при освітленні ультрафіолетовим ліхтариком на 4 купюрах номіналом 100 грн. та 2 купюрах номіналом 50 грн. було виявлено напис "Закупка ВБНОН УМВС". При подальшому огляді гаманця ОСОБА_6 було виявлено та вилучено дві упаковки, на яких містились написи "SUBUTEX", в яких містились речовини білого кольору, ззовні схожі на частини таблеток.

Також, винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України стверджується й належно дослідженими, оглянутими та оголошеними у ході судового засідання іншими доказами.

З протоколу огляду покупця від 20 липня 2013 року (т.1 а.с.67); протоколу огляду та помітки грошових коштів від 20 липня 2013 року (т.1 а.с.68); протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 20 липня 2013 року (т.1 а.с.70) вбачається, що ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, видав працівникам міліції поліетиленовий пакет з сухою подрібненою речовиною рослинного походження й останній дав пояснення, що вказану речовину він придбав у ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 130 грн., котрі видавались йому працівниками міліції для проведення оперативної закупівлі;

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №527 від 02.08.2013 року - видана ОСОБА_8 та представлена на експертизу речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є -наркотичним засобом канабісом. Маса речовини (канабісу) становить 2,888 грами (в перерахунку на суху речовину) (т.1 а.с.78-79);

Згідно з "Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

Постановою від 03.08.2013 року про визнання речових доказів виданий ОСОБА_8 канабіс, вагою 2,888 грами (в перерахунку на суху речовину) визнано речовим доказом та передано на зберігання в камеру схову ОСОБА_15 (т.1 а.с.80-81);

З протоколу огляду покупця від 24 липня 2013 року, проведеного в присутності двох понятих, вбачається, що було проведено огляд речей та одягу ОСОБА_8 , після чого йому були видані грошові кошти в сумі 500 грн., двома купюрами номіналом по 100 грн. та шістьма номіналом по 50 грн. (т.1 а.с.85);

Вищезазначені купюри, призначені для видачі покупцеві ОСОБА_8 , для проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_6 , з зазначенням їх серії та номеру, у присутності двох понятих, були оглянуті, що було відповідно зафіксовано протоколом огляду грошових коштів від 24 липня 2013 року (т.1 а.с.86);

Саме за ці купюри ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_6 таблетку невідомого походження у герметичній упаковці, що було зафіксовано протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 24 липня 2013 року (т.1 а.с.89);

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №534 від 30.07.2013 року, встановлено, що видана ОСОБА_8 та представлена на експертизу речовина білого кольору у вигляді таблетки овальної форми масою нетто 0,3957 грам в своєму складі містить наркотичний засіб бупренорфін масою 0,0079 грам (в перерахунку на амін-основу), обіг якого обмежено (т.1 а.с.94-97);

Постановою про визнання речових доказів від 03.08.2013 року (т.1 а.с.87-88) видану ОСОБА_8 таблетку, яка містить в собі наркотичний засіб бупронорфін, масою нетто 0,0079 г. ( в перерахунку на амін-основу), визнано речовим доказом;

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №596 від 09.08.2013 року, встановлено, що видана ОСОБА_8 та представлена на експертизу речовина білого кольору у вигляді 2 грудочок (схожа на частину таблетки) в своєму складі містить наркотичну речовину бупренорфін масою 0,0074 грам (в перерахунку на амін-основу), обіг якого обмежено (т.1 а.с.108-109);

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07 серпня 2013 року (т.1 а.с.112-123) вбачається, що у присутності двох понятих, в м.Острозі на узбіччі вул.Мануїльського, біля парку воїнам Афганцям було затримано ОСОБА_6 , при огляді одягу якого було виявлено та вилучено грошові кошти 950 грн. та 100 дол.США, дві відкриті упаковки з під таблеток з написом «Субутекс», у яких перебувала суха речовина білого кольору, ззовні схожа на таблетки. Серед вилучених грошей були купюри видані для проведення оперативної закупівлі та на них при ультрафіолетовому світлі виявлено написи «Закупка БНОН УМВС». До протоколу огляду долучена й фототаблиця;

З висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №595 від 09.08.2013 року, встановлено, що видана ОСОБА_8 та представлена на експертизу речовина білого кольору у вигляді грудочки (схожа на частину таблетки) в своєму складі містить наркотичну речовину бупренорфін масою 0,0032 грам (в перерахунку на амін-основу), обіг якого обмежено (т.1 а.с.129-130);

Згідно постанови про визнання речових доказів від 27.08.2013 року, вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 грн., двома купюрами по 50 грн. та чотирма купюрами по 100 грн., визнано речовим доказом (т.1 а.с.135).

На думку колегії суддів зазначені вище докази повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, а тому правильно судом першої інстанції покладені в основу обвинувального вироку.

Отже, на підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України.

Щодо тверджень апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 про те, що оскільки лікарський препарат "Субітекс" не є ні наркотичним засобом, ні прекурсором, ні психотропною речовиною, ні аналогом, так як не включений у відповідні Переліки наркотичних засобів та психотропних речовин, то в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.307 КК України, по епізодах реалізації "Субітексу", а також, що по епізоду незаконного збуту ОСОБА_6 наркотичного засобу канабісу є рапорт оперуповноваженого Ревюка про те, що в діях ОСОБА_8 , який придбав канабіс у ОСОБА_6 , є склад злочину, передбачений ст.309 КК України, тому показання ОСОБА_8 є недопустимим доказом відповідно до п.6 ч.2 ст.87 КПК України,- то такі твердження спростовуються встановленими та дослідженими по справі доказами.

Зокрема, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів: №534 від 30.07.2013 року, №595 від 09.08.2013 року, №596 від 09.08.2013 року встановлено, що видана ОСОБА_8 та представлена на експертизу речовина білого кольору у вигляді таблетки овальної форми та грудочок в своєму складі містить наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено згідно з "Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року.

Згідно з п.6 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод таке діяння, як отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Разом з тим, матеріалами кримінального провадження та при апеляційному розгляді не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_8 визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає вищенаведені твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 необґрунтованими та безпідставними.

Водночас, при призначенні покарання судом першої інстанції не дотримано вимог ст.65 КК України. За змістом вказаної статті закону при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також, запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та, яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів. У цьому кримінальному провадженні, як видно з вироку, вказаних вимог закону не дотримано, на що обґрунтовано покликається в апеляційній скарзі прокурор.
В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п.8 зазначеної Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, суд врахував як єдину обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та сприяння розкриттю злочину, не встановив та не навів у вироку обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і слугували б підставами для обрання покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Відповідно до ст.69 КК України призначення основного покарання нижче від найнижчої межі встановлене санкцією статті можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини провадження, або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину й впливають на пом`якшення покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, судом не враховано, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, вчинив умисний тяжкий злочин, залишено поза увагою й рецидив злочину.
Тому, рішення суду про застосування ст.69 КК України до санкції ч.2 ст.307 КК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки приймаючи його, суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленою санкцією статті, а лише послався на обставини, які на думку суду пом`якшують покарання.
В контексті наведеного твердження апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів на підставі ст.50, ст.65 КК України, з урахуванням вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, за обставин встановлених судом першої інстанції та перевірених при апеляційному розгляді кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим злочину повторно,обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що його обтяжують, рецидив злочинів, особу винного та вважає за необхідне обрати мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 407, ст.418, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26 березня 2014 рокущодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст.307 КК України та призначити покарання 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3