Провадження № 1-кп/760/158/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 11 листопада 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ZAZ VIDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався у крайній правій смузі руху, асфальтобетонному, сухому, чистому покриттю проїзної частини проспекту Повітрофлотському, неподалік від будинку №17, в місті Києві, зі сторони вулиці Лукашевича, в напрямку Солом`янської площі, де дорога має три смуги руху в попутному напрямку та три смуги руху в зустрічному напрямку. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розміщений неподалік від перехрестя проспекту Повітрофлотського та вул. Стадіонна в м. Києві та позначений дорожніми інформаційно-вказівними знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, водій ОСОБА_6 будучи неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, зупинився перед розміткою нерегульований пішохідних перехід та розпочав рух, не переконався в відсутності на нерегульованому пішохідному переході пішохода, який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо, відносно руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б), (д), 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого гомівково-ступеневого суглобу: перелом обох (зовнішньої та внутрішньої) кісточок гомілки зі зміщенням. За ступенем тяжкості вищевказане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу та є прямий причинно-наслідковий зв`язок між подіями транспортної травми та отриманих тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю і показав, що він 11 листопада 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «ZAZ VIDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався у крайній правій смузі руху проїзної частини проспекту Повітрофлотському, неподалік від будинку №17, в місті Києві в напрямку Солом`янської площі. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розміщений неподалік від перехрестя проспекту Повітрофлотського та вул. Стадіонна в м. Києві, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, зупинився перед розміткою нерегульований пішохідних перехід та розпочав рух, не переконався в відсутності на нерегульованому пішохідному переході пішохода, який переходив проїзну частину, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся. Крім того повністю визнав цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 3102,63 грн. та не визнав повністю в частині стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона 11 листопада 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин переходила проїзну частину проспекту Повітрофлотського в м. Києві неподалік вул. Стадіонній по нерегульовану пішохідному переходу, де на неї здійснив наїзд автомобіль, під керуванням ОСОБА_6 . Після цього, він відвіз її до лікарні. Через місяць їй зробили дві операції на нозі, у зв`язку з чим, вона не може жити повноцінним життям. Крім того, показала, що ОСОБА_6 після ДТП жодного разу не спитав про її самопочуття та не намагався допомогти матеріально на лікування.

Незважаючи на визнання обвинуваченим вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення:

· даними висновку судово-медичної експертизи від 18 грудня 2014 року № 2208/е згідно яких встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівого гомівково-ступеневого суглобу: перелом обох (зовнішньої та внутрішньої) кісточок гомілки зі зміщенням, за ступенем тяжкості вищевказане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу та є прямий причинно-наслідковий зв`язок між подіями транспортної травми та отриманих тілесних ушкоджень (а.с.71-74).

· даними висновку авто-технічної експертизи від 18 грудня 2014 року № 664/ат, згідно з яким, з технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «ZAZ VIDA», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 вимогам пунктів 10.1; 18.1 Правил дорожнього руху України (а.с.75-81).

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, одружений, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, і тому суд вважає за необхідне призначити необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, а оскільки його виправлення вбачається можливим без ізоляції від суспільства, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання, визначити йому іспитовий строк та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України.

До початку судового розгляду, у відповідності дост. 128 КПК України, потерпілою заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,обгрутновуючи її понесеними витратами на лікування, а моральну емоційними стражданнями, внаслідок злочину та витратами, пов`язаних з відновленням психічного стану. У заявленому позові позивач просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн., матеріальну шкоду в розмірі 3102,63 грн.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити цивільний позов в межах доведеності, представник потерпілого та потерпіла просили задовольнити цивільний позов в повному обсязі посилаючись на доведеність всіх обставин, обвинувачений визнав позов частково, а саме визнав в частині матеріальної шкоди в розмірі 3102,63 грн., однак в частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав повністю.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Представником потерпілого (цивільного позивача), на обґрунтування поданого цивільного позову, в частині розміру матеріальної шкоди, були надані копії фіскальних чеків на суму 3102,63 грн. (а.с. 39-42).

На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наведених підстав, суд вважає доведеними та такими, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої матеріальна шкода у сумі 3102,63 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги наступне.

Як зазначено в п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що потерпіла зазнала моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та настання таки наслідків знаходиться в прямому причинному зв`язку з протиправними винними діями обвинуваченого. Разом з цим, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 30000 грн. суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою похилого віку та перебуває на пенсії, розмір якої за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року склав 11526,59 грн., тобто його середньомісячний розмір пенсії становить 1921 грн. (а.с.100-101).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта слід покласти на обвинуваченого.

За викладеним, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведеної автотехнічної експертизи у розмірі 737 (сімсот тридцять сім) гривень 88 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_5 у розмірі 3102 (три тисячі сто дві) гривні 63 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий ОСОБА_1