Справа № 11-185/08 Головуючий
ст. 190 ч. 1, МУЛЯР
121 ч. 1 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого КЕКУХ В.Ф.

суддів ВОСКОЛОВИЧА
В.І., СОЛОМКИ І.А.

за участю прокурора СУБОТІНОЇ С. А.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ватутінського
міського суду від 24 грудня 2007 p., -

встановила:

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, громадянина України, в силу
ст. 89 КК України не судимого, -

засуджено
за ст.
190 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі, що в перерахунку відповідають 1 року
позбавлення волі; за ст. 121 ч. 1 КК - на 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання призначених покарань йому призначено остаточне
покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання
про долю речових доказів по справі.

Згідно
вироку ОСОБА_1 засуджено за те, що він
19 березня 2007 р. близько 17 год.
30 хв. на території СПТУ-2 по вул. . Воїнів-Інтернаціоналістів, 1 в м.
Ватутіне шляхом обману, під
приводом здійснення ним телефонного дзвінка попросив потерпілого ОСОБА_2
передати мобільний телефон марки «Нокіа-7360».

Після
заволодіння мобільним телефоном зник,
спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 905 грн.

Він
же, 9 вересня 2007 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, біля під'їзду № 2 будинку по
вул. Миру, 7 А в м. Ватутіне під час сварки на ґрунті виниклих
неприязних відносин умисно наніс потерпілому ОСОБА_3 удар ножем, який взяв з власного помешкання, в праву частину тулуба, пошкодивши черевну порожнину,

тонку
кишку, підшлункову залозу. Спричинені
тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент заподіяння.

Не
погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_1 в
апеляції посилається на суворість призначеного покарання, неврахування всіх обставин, що пом'якшують його, а також на неправильну оцінку показань
потерпілого, який першим затіяв
сварку, взявши в руки пляшку та свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Апелянт
вважає, що його дії слід кваліфікувати
за ст.
124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при
перевищенні меж необхідної оборони і просить розібратися по суті в кримінальній
справі. В доповнення просить повернути справу на додаткове розслідування.

Помічник
Звенигородського міжрайонного прокурора Гончар В.П. в запереченні на
апеляцію, вважаючи вирок суду законним і
обгрунтованим, просить залишити його без
зміни, а апеляцію - без задоволення.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, думку
прокурора про необґрунтованість апеляції,
засудженого ОСОБА_1, який
підтримав апеляцію, просить повернути
справу на додаткове розслідування або пом'якшити покарання, перевіривши справу, обміркувавши доводи апеляції, підстав для її задоволення колегія суддів не
знаходить.

Висновок
суду щодо винності засудженого у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на достатній кількості зібраних
по справі доказів, які в повному обсязі
детально перевірялись в судовому засіданні і отримали відповідну юридичну
оцінку.

Висновок
суду в частині засудження ОСОБА_1 за епізодом його шахрайських дій ніким не
оспорюється.

Посилання
засудженого на неправильну кваліфікацію його дій за епізодом нанесення ОСОБА_3
тяжкого тілесного ушкодження та невірну оцінку судом показань потерпілого, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
на думку колегії суддів, носить
надуманий характер.

З
показань цих осіб, які допитувались як в
ході досудового слідства так і частково в судовому засіданні, вбачається,
що одне лише замахування пляшкою з пивом ОСОБА_3 під час сутички при
обставинах, викладених у вироку, реальної загрози для життя чи здоров'я
ОСОБА_1 не створило, оскільки потерпілий
більше ніяких дій, окрім
перелічених, спрямованих на заподіяння
шкоди, не вчинював.

Свідок
ОСОБА_4 також ствердив, що ініціював
сутичку ОСОБА_1, який вів себе
агресивно, а коли ОСОБА_3 відштовхнув «в
груди» того на відстань близько 5 метрів від себе, ОСОБА_1 витягнув з кишені ножа, підбіг до потерпілого і вдарив його ножем в
нижню частину тулуба.

За таких
обставин, колегія суддів знаходить, що суд 1 інстанції дійшов правильного
висновку, не дивлячись на певну зміну
показань в судовому засіданні потерпілого та свідка ОСОБА_5, про те,
що ОСОБА_1 діяв не в межах перевищення необхідної оборони, а умисно і цілеспрямовано лезом ножа наніс
потерпілому удар в життєво важливий орган,
а також правильно кваліфікував його дії за ст.
121 ч. 1 КК України.

Призначаючи
покарання, суд дотримався вимог ст. 65
КК України, врахував тяжкість злочинних
діянь ОСОБА_1, дані про його особу, який характеризується посередньо і не зробив
ніяких висновків після гуманних судових рішень за вчинення раніше ним злочинів.

Враховано
судом і всі необхідні обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Колегія
суддів вважає, що призначене ОСОБА_1
покарання у вигляді реального позбавлення волі є необхідним і достатнім для
його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для пом'якшення його немає.

Будь-яких
підстав для повернення справи на додаткове розслідування по викладених в
апеляції та доповненні до неї мотивах колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Ватутінського міського суду від 24 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1
- без зміни.