А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.03.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кучава, Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, із середньою освітою, на утриманні якого знаходиться двоє неповнолітніх дітей, в порядку ст. 89 КК України несудимого ,
визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України та призначено покарання:
за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі строком три роки;
за ч.3 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком п`ять років;
за ч.2 ст. 310 КК України - у виді позбавлення волі строком чотири роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_6 покладено обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирішено питання про повернення суми застави ОСОБА_6 в сумі 194 880 грн., речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні.
Згідно вироку суду, 05 серпня 2014 року в період часу з 07 години 30 хвилин по 12 годину 00 хвилин в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 04 серпня 2014 року, по місцю проживання громадянина ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , працівниками міліції Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, було виявлено та вилучено : 1) 87 (вісімдесят сім) штук патронів, які є пістолетними патронами калібру 9 мм., центрального бою, які призначені для стрільби із пістолетів системи Макарова, Стечкіна, пістолетів Форт та інших відповідного калібру, виготовлені заводським способом, придатні для стрільби та є боєприпасами; 2) 30 (тридцять) штук патронів, які є пістолетними патронами Luger калібру 9 мм., центрального бою, які призначені для стрільби із пістолетів системи Маузер, Парабелум, Кольт, Браунінг, Берета, Вальтер та інших відповідного калібру, виготовлені заводським способом, придатні для стрільби та є боєприпасами; 3) 18 (вісімнадцять) штук патронів, які є пістолетними патронами Parabellum калібру 9 мм., центрального бою, які призначені для стрільби із пістолетів системи Маузер, Парабелум, Кольт, Браунінг, Берета, Вальтер та інших відповідного калібру, виготовлені заводським способом, придатні для стрільби та є боєприпасами; 4) 120 (сто двадцять) штук патронів, які є бойовими патронами калібру 5,45 мм., зразок 1974 року центрального бою, які призначені для стрільби зі зброї відповідного калібру (автомата Калашнікова), відносяться до боєприпасів виготовлені заводським способом, придатні для стрільби; 5) револьвер, який є вогнепальною малокаліберною нарізною короткою ствольною зброєю - револьвером марки RECK Model Trooper Cal 22.Lr Made in Germany, калібру 22.Lr (5,6 мм) з серійним номером НОМЕР_1 , призначений для спортивно - тренувальних стрільб, придатний для здійснення пострілів, виготовлений заводським способом.
Крім того, 05 серпня 2014 року в період часу з 07 години 30 хвилин по 12 годину 00 хвилин у ОСОБА_6 , по місцю його проживання АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено сім пакетів, в середині яких знаходилися сухі подрібнені речовини рослинного походження, які згідно висновку експерта науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області № 18/360 від 05 серпня 2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, у особливо великих розмірах загальною вагою 2775,00 грам. Даний наркотичний засіб ОСОБА_6 придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці, та в подальшому, заздалегідь знаючи про те, що дана речовина є наркотичним засобом, з того часу постійно та незаконно зберігав його в приміщенні будинку по місцю свого проживання без мети збуту, для власного вживання, до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції. Також 05 серпня 2014 року в ході проведення санкціонованого обшуку по місцю проживання громадянина ОСОБА_6 , у останнього було виявлено та вилучено 96 рослин зеленого кольору, які були насаджені кожна рослина окремо на присадибній ділянці вказаного будинку, та які є рослинами які містять тетрагідроканабінол, є рослинами роду коноплі і віднесені до рослин, які містять наркотичні та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей. Дані стебла коноплі, ОСОБА_6 незаконно без передбаченого законом дозволу, виростив та за якими вів індивідуальний догляд, який виразився в поливанні їх водою та очищуванні від бур`яну.
В поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що вирок Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року підлягає скасуванню через м`якість призначеного судом першої інстанції покарання та невідповідність такого тяжкості вчинених ним злочинів і особі обвинуваченого, а також неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягло за собою в порушення ст.65 КК України необґрунтоване застосування до ОСОБА_6 ст.75 КК України і надання йому іспитового строку. На думку прокурора, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому не враховано, що всі скоєні ним злочини є тяжкими, і він раніше вже притягався до кримінальної відповідальності двічі, однак належних висновків для себе не зробив, отже звільнення його від відбування призначеного судом покарання з наданням йому іспитового строку, при наявності тільки однієї пом`якшуючої обставини є необґрунтованим та належним чином не вмотивованим. Тому, просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.3 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст..70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок суду залишити без змін.
В ході апеляційного розгляду прокурор частково змінив вимоги апеляційної скарги і просив, крім підстав зазначених в апеляційній скарзі, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що унеможливили постановлення судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення, просив вирок від 10.10.2014 року скасувати, а справу призначити до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав змінені апеляційні вимоги та просив, скасувавши вирок суду першої інстанції, призначити дане кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції, пояснення ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , які також просили скасувати вирок суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції та відтворивши аудіо запис судового розгляду суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Однак, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені. Проводячи скорочене судове слідство, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 вину визнав повністю. Однак, суд прийнявши рішення про розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КК України, в той же час прийняв рішення дослідити докази частково - в частині наявних письмових доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що протирічить вимогам вищевказаної норми кримінального процесуального закону.
При цьому суд не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 зміст тих обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, що підтверджується даними носія технічної фіксації судового розгляду, з яким не співпадають процесуальні дії, які були зафіксовані в журналі судового засідання, а також поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6 , даними ним в ході апеляційного розгляду, зокрема про те, що вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів він не визнає і судом першої інстанції зміст ст.349 КПК України йому роз`яснено не було, чим порушено його право на захист.
Отже, прийнявши згідно ч.3 ст.349 КПК України рішення про недоцільність дослідження доказів, без виконання вимог ч.3 ст.349 КПК, суд безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які були надані прокурором, та провів судове слідство без виклику свідків, оскільки обвинуваченим, на думку суду та державного обвинувача, визнана вина, чим, як вважає колегія суддів, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Тим самим, обвинувачений безпідставно був обмежений в дослідженні доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи те, що судом порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки суд, прийнявши рішення щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України і вказавши про це у вироці, частково дослідив докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції тим самим порушив право обвинуваченого на захист, не роз`яснивши йому наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України або не дослідивши докази в повному обсязі.
Поряд з цим оскаржуваний вирок є не вмотивованим, оскільки в ньому, всупереч вимог ст. 370 та ст. 374 ч. 3 КПК України, не зазначено в чому фактично обвинувачений визнав себе винним, тобто відсутні показання обвинуваченого в частині фактичних обставин стосовно : часу, місця способу вчинення кримінально-караного діяння, оскільки суд обмежився лише формальною вказівкою про те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині при обставинах, зазначених в обвинувальному акті.
З огляду на викладене вбачається, що при судовому розгляді в суді першої інстанції дійсно порушено загальні засади кримінального провадження, передбаченні у нормах ст.ст. 9 ч.1, 22, 23, 26 КПК України, що вочевидь свідчить про обґрунтованість апеляційного прохання прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку, ухваленого з порушенням процесуального закону.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що ст.404 КПК України, з одного боку, чітко визначені межі повноважень суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення судового слідства в разі застосування судом першої інстанції ч.3 ст.349 КК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.13, 17 ч.1 ст.7 КПК України та ст.20 КПК України, ст.24 КПК України, відповідно яким - до загальних засад відноситься забезпечення права на захист та права особи на оскарження процесуальних рішень, змінена апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вказаний вирок відносно ОСОБА_6 - скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і права обвинуваченого на захист, доводи апеляційної скарги прокурора в частині правильності призначення покарання обвинуваченому апеляційним судом не розглядаються.
При новому судовому розгляді кримінального провадження суду необхідно виконати вимоги КПК України, які регулюють процедуру судового розгляду, роз`яснивши учасникам кримінального провадження правила застосування ч.3 ст.349 КПК України або повно і всебічно дослідити наявні в матеріалах справи докази, та прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення. У випадку доведеності вини ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні, врахувати доводи, викладені в апеляції прокурора та доповненні до неї.
Дотримуючись вимог ст.331 КПК України, стосовно обвинуваченого, з врахуванням наявності ризиків, передбачених ст.ст.177 КПК України, колегія суддів вважає можливим та необхідним залишити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді застави.
Керуючись ст. 404-407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В :
Змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2014 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 та ч.2 ст.310 КК України - скасувати.

Призначити в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області новий розгляд матеріалів кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 та ч.2 ст.310 КК України, в іншому складі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді застави в сумі 194880 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: