АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
про залишення апеляційних скарг без руху

17 січня 2015 року м. Київ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши відповідність вимогам статті 396 КПК України апеляційних скарг старшого прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року,

УСТАНОВИВ:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0015752, внесеному 17.11.2013 р. до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в с. Лучинець, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 ч. 1, 191 ч. 3, 358 ч. 2, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України, та йому призначене покарання:

за ч. 2 ст. 358 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України три роки обмеження волі;

за ч. 4 ст. 358 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 191 КК України два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на два роки;

за ч. 3 ст. 191 КК України чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на два роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на три роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням трьох років іспитового строку.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст.76 КК України, на ОСОБА_4 покладені відповідні обов`язки.

У порядку вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ Сенеж Україна матеріальну шкоду в розмірі 88 471 грн. 73 коп.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судових витрат за проведення експертних досліджень в сумі 8 834 грн. 42 коп.

Також вироком вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_4 вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_3 , діючи в його інтересах, 2.12.2014 р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить: вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_4 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції /т. 6 а. с. п.131-145/.

8.12.2014 р. на цей вирок суду першої інстанції подана апеляційна скарга старшим прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 , який не оспорюючи відповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, доведеність винуватості та правильність правової кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в частині призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 191 КК України та призначеного йому ж покарання за сукупністю злочинів, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалення апеляційним судом у цій частині свого вироку, яким призначити ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 358 КК України два роки обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 191 КК України п`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки; на підставі ст. ст. 70, 72 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки. В іншому, у тому числі в частині призначеного ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України, залишити без змін /т. 6 а. с. п. 150-152/.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційні скарги, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

13.01.2015 р. апеляційні скарги захисника ОСОБА_3 і старшого прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 на цей вирок разом із матеріалами кримінального провадження №0015752 та судового провадження №754/10224/14-к надійшли до Апеляційного суду м. Києва.

14.01.2015 р. зазначені апеляційні скарги разом із матеріалами судового та кримінального проваджень передані судді-доповідачу.

Між тим, перевіркою відповідності поданих старшим прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 і захисником ОСОБА_3 апеляційних скарг вимогам ст. 396 КПК України, виявились наявними перешкоди для відкриття у них апеляційного провадження.

Так, за змістом вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинні міститись конкретні вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому об`єктивно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вказівку на підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, вичерпний перелік яких передбачений ст. 409 КПК України, сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 п. п.1-6 ст. 407 КПК України,

Як убачається з апеляційної скарги /т. 6 а. с. п. 131-145/, захисник ОСОБА_3 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. щодо ОСОБА_4 , якого визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 358, ч. ч. 1, 3 ст. 191 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обмежившись при цьому загальними посиланнями на відповідні положення Конституції України, КПК України та керівні роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, не обґрунтував наявні підстави для скасування вироку, обмежившись тільки перерахуванням таких, передбачених п. п. 1, 2, 3 КПК України, та взагалі не зазначивши жодної з підстав для призначення апеляційним судом нового розгляду у суді першої інстанції, вичерпний перелік яких визначений п. п. 1-3 ч. 1 ст. 415 КПК України, а також не навівши будь-яких обґрунтувань для безумовного скасування даного вироку суду першої інстанції, згідно вказаних у п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 212 КПК України.

Таким чином в апеляційній скарзі не зазначені конкретні, передбачені законом, вимоги особи, яка подає скаргу (захисника ОСОБА_3 ), та їх конкретні обґрунтування із зазначенням того, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 .

Що стосується апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 /т. 6 а. с. п. 150-152/, який обґрунтовує її лише невідповідністю призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте взагалі не зазначає про те, в чому саме полягає така невідповідність покарання: чи за своїм видом, чи розміром, у чому саме полягає його явна несправедливість через м`якість і невідповідність даним про особу обвинуваченого. При цьому апелянт нічого не вказує щодо правильності чи неправильності застосування судом першої інстанції до ОСОБА_5 закону України про кримінальну відповідальність, а саме правильного чи неправильного відповідно до положень ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Також у апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_2 пропонує суду апеляційної інстанції скасувати даний вирок частково, в частині покарання призначеного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 191 КК України, а в частині призначеного йому покарання за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України цей вирок залишити без змін. Між тим, порушуючи в апеляційній скарзі питання про ухвалення апеляційним судом свого вироку за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 191 КК України, при обранні окремо покарання за кожний з цих злочинів, що входить сукупності, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ст. ст. 70, 72 КК України у виді у виді шести років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки, апелянтом не зазначено відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, який із трьох принципів повинен бути застосований при остаточному визначенні покарання за сукупністю цих злочинів: тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, та до якої сукупності злочинів в такому разі слід віднести призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України, яке запропоновано залишити без змін.

Отже, апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 і старшого прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 , який приймав участь в справі, на вирок суду першої інстанції подані без належного дотримання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що унеможливлює відкриття у них апеляційного провадження.

Зважаючи на викладене, апеляційні скарги захисника ОСОБА_3 і прокурора ОСОБА_2 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на підставі ч. 1 ст. 399 КПК України, підлягають залишенню без руху зі встановленням апелянтам достатнього строку для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 398, 399 КПК України, Апеляційний суд м. Києва

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , та старшого прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_2 , який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, ухвалений щодо ОСОБА_4 за ст. ст. 191 ч. 1, 190 ч. 3., 358 ч. 2, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України, залишити без руху.

Встановитизахиснику ОСОБА_3 і прокурору ОСОБА_2 семиденний строк з дня отримання ними копії ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційних скарг.

Копії ухвали негайно надіслати захиснику ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6 з ю б і н