АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5503/14-к Номер провадження 11-кп/786/78/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.395 Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання

засуджений за ст. 395 КК України на 1 місяць 15 днів арешту.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.12.2013 року ОСОБА_7 було встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік із застосуванням наступних обмежень: заборона виходити з будинку (квартири) з 21.00 год. до 05.00 год. наступного дня; заборона виїжджати в особистих справах за межі м. Полтави без дозволу органів внутрішніх справ; з`являтися на реєстрацію до органів внутрішніх справ 2 рази на місяць кожної неділі.
01.02.2014 року ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, що розташований за адресою м. Полтава, вул. М.Бірюзова,30 був належним чином ознайомлений з обмеженнями відповідно до Закону України "Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі" та правилами адміністративного нагляду, але не зважаючи на це діючи умисно, грубо порушуючи встановлені відносно нього обмеження та правила адміністративного нагляду, на початку квітня 2014 року самовільно, без дозволу ОВС та повідомлення працівників міліції, які здійснюють адміністративний нагляд залишив своє місце проживання за адресою АДРЕСА_2 та переїхав на нове місце проживання за адресою АДРЕСА_3 , де проживав до 13.07.2014 року.
У своїй апеляції прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох місяців арешту. Обгрунтовуючи свою апеляцію, прокурор посилається як на недотримання судом вимог ст.73 КК України, так і на призначення надто м`якого покарання.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляції; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 , у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників процесу не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ст. 395 КК України, що також не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляції прокурора, останній, з посиланням на вимоги ст.ст.60,73 КПК України стверджує, що при призначенні покарання у виді арешту, яке обчислюється днями суд припустився помилки. Колегія суддів вважає такі доводи апеляції слушними виходячи з такого.

Санкцією ст.395 КК України передбачено покарання у вигляді арешту строком до шести місяців.

Згідно з вимогами ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. Відповідно, обчислення покарання в днях допускається лише при заміні або складанні покарання, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст.60 КК України покарання у вигляді арешту встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд цих вимог закону не дотримався та незважаючи на те, що не замінював та не складав покарання, а також не зараховував попереднього ув`язнення - призначив обвинуваченому покарання у вигляді одного місяця та п`ятнадцяти днів арешту.

З урахуванням вище викладеного, доводи апеляції щодо неправильності призначення покарання у виді п`ятнадцяти днів арешту є обґрунтованими. Таким чином, вирок суду підлягає зміні в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

В той же час, доводи апеляції щодо необхідності скасування вироку суду та призначення обвинуваченому більш суворого покарання колегія суддів вважає такими, що не підлягають до задоволення.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу ОСОБА_7 який має дві непогашені судимості; відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які його пом`якшують, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання наближене до мінімальної межі санкції ст.395 КК України.

В ході апеляційного перегляду, за клопотанням прокурора були повторно досліджені матеріали, які характеризують особу ОСОБА_7 , який фактично є безхатьком, не перебуває на обліку в наркодиспансері та посередньо характеризується за останнім місцем відбування покарання, за характером тихий, скритний, стягнень та заохочень не мав.

На думку колегії суддів досліджені матеріали щодо особи обвинуваченого ніяким чином не спростовують обставин, на які послався суд при призначенні покарання, а відтак не дають підстав для задоволення апеляції в частині необхідності скасування вироку суду першої інстанції, постановлення нового вироку та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання.

За таких обставин апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду зміні в частині призначення покарання, шляхом його пом`якшення до мінімального розміру, визначеного ст.395 КК України.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404,407, 418 КПК України колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляцію першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 частково задовольнити.

Вирок змінити, пом`якшивши призначене судом покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2014 року за ст.395 КК України до арешту терміном один місяць.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно з зв`язку з відбуттям покарання.

В іншій частині вирок Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І :
ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12