Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8
суддів:ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши в м. Києві 3 квітня 2015 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 8 вересня 2014 року засуджено

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2014 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання призначеного вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2014 року, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років 1 місяць.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_4 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2014 року обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою. В решті вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за те, що він, 01 серпня 2013 року близько 20 години 00 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за ініціативою ОСОБА_4, таємно, повторно, шляхом витягнення скобеля навісного замка на вхідних дверях, проникли в приміщення житлового будинку потерпілої ОСОБА_7, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та викрали майно останньої на загальну суму 135 грн. 00 коп., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, просить судове рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати, та призначити новий апеляційний розгляд кримінального провадження щодо засудженого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з копій вироку та ухвали, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі прокурором не оскаржується.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_4 надто м'якого покарання, то вони є не обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання засудженому суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, крім того засуджений щиро розкаявся, що суд відніс до пом'якшуючої покарання обставини.

Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, змінюючи вирок першої інстанції та виключаючи з мотивувальної частини вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2014 року обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, тим самим виправив помилку допущену судом першої інстанції. З цими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що у касаційній скарзі прокурора не наведено обставин, передбачених ст. 414 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування апеляційним судом кримінального закону, що перешкодили б суду постановити законне та обґрунтоване рішення, тим більше, що суд з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити прокурору, який брав участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_4.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10