У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди О.В.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянувши в судовому засіданні у
м. Києві 31 липня 2008 року матеріали провадження про відмову в
порушенні кримінальної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 31 травня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 27
червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

постановою дільничного інспектора
ВДІМ Козівського РВ УМВС України в Тернопільській області від 6 березня 2007
року ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за відсутністю
в його діях складу злочинів, передбачених статтями 121, 122, 125, 129, 296 КК
України.

Постановою Козівського районного
суду Тернопільської області від 31 травня 2007 року на підставі ст. 236-2 КПК
України залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4
на постанову дільничного інспектора ВДІМ Козівського РВ УМВС України від 6
березня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 27 червня 2007 року апеляцію ОСОБА_1 і ОСОБА_2
залишено без задоволення, а зазначену постанову суду першої інстанції - без
зміни.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 18 листопада 2006 року звернулася до Козівського РВ УМВС України та
повідомила, що 18 листопада близько 15 години на вулиці с. Потік Козівського
району на неї напав мешканець цього села ОСОБА_3, який погрожував їй фізичної
розправою, висловлювався нецензурними словами на її адресу, а потім почав її
душити. Його дії підтримувала дружина - ОСОБА_5 Все це відбувалося у
присутності її 8-річної онуки, у якої внаслідок перенесеного стресу виник
розлад нервової системи. У зв'язку з цим ОСОБА_1 порушила питання про
притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

На підставі проведеної перевірки,
дільничний інспектор 6 березня 2007 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її
заяви про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах
своєї малолітньої доньки - ОСОБА_4
оскаржили зазначену постанову до районного та апеляційного судів і їм було
відмовлено у задоволенні їх вимог.

У касаційній скарзі та доповненнях
до неї ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, посилаючись
на те, що судовий розгляд їх скарги був проведений неповно, у зв'язку із чим їм було
безпідставно відмовлено у задоволенні скарги на постанову дільничного інспектора про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3, порушують питання про скасування
постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2007 року та ухвали апеляційного суду
Тернопільської області від 27 червня 2007 року з направленням справи на новий судовий розгляд. Крім того
вказують, що до суду вони зверталися зі скаргою в порядку, передбаченому ст. 27
КПК України та ставили у ній питання про порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за ч. 2
ст. 125 КК України та про скасування постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_3, але суд, по суті, їх скаргу в частині
порушення справи щодо подружжя ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України не розглянув
і ніяких суджень з цього приводу не висловив, чим, на їх думку, істотно порушив
вимоги кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що
касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а справа - направленню на новий
апеляційний розгляд через допущені істотні порушення кримінально-процесуального
закону, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 15 березня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах
малолітньої доньки - ОСОБА_4 звернулися до Козівського
районного суду Тернопільської області зі скаргою, в якій ставили питання про
скасування постанови дільничного інспектора Козівського РВУМВСУ від 6 березня
2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складів злочинів,
передбачених статтями 121, 122, 125, 129, 296 КК України.

Розглянувши цю скаргу в порядку,
передбаченому статтями 236-1, 236-2 КПК України, районний суд постановою від 31
травня 2007 року залишив скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення.

Зазначену постанову районного суду
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 27 червня 2007 року апеляцію ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишено без задоволення, а постанову районного суду - без зміни.

Приймаючи рішення, апеляційний суд
послався на те, що, оскільки у матеріалах справи є нескасована постанова
дільничного інспектора Козівського РВ УМВС України від 6 березня 2007 року про
відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3, то у відповідності до п.
11 ст. 6 КПК України кримінальна справа щодо останнього не може бути порушена.
При цьому залишив поза увагою той факт, що предметом розгляду в суді першої
інстанції була саме вищезазначена постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_3, а не питання про порушення щодо нього
кримінальної справи.

Враховуючи, що апеляційний суд при
розгляді даної справи вийшов за межі предмету апеляційного розгляду, то
прийняте ним рішення не може бути визнаним законним та обґрунтованим.

Крім цього, при розгляді даної
справи апеляційним судом допущені й інші порушення кримінально-процесуального
закону.

Так, у відповідності до вимог ст. 236-2 КПК
України на постанову судді, якою залишена без задоволення скарга на постанову
про відмову в порушенні справи прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом
семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду.

Рішення районного суду по даній
справі було винесено 31 травня 2007 року, тобто строк на його оскарження
закінчувався 7 червня 2007 року о 24 годині.

Як вбачається з матеріалів справи,
апеляція ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписана 8 червня 2007 року, а зареєстрована в
суді 11 червня 2007 року, тобто подана з пропуском установленого законом
терміну. Питання щодо відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження
не вирішувалося.

Відповідно до вимог ст. 354 КПК
України про дату призначення справи до апеляційного розгляду суд першої
інстанції оповіщає заінтересованих осіб направленням відповідних повідомлень та
шляхом оголошення на дошці об'яв суду.

Ці вимоги закону також не дотримані, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які відомості щодо повідомлення учасників розгляду про дату
призначення справи до апеляційного розгляду, а справа розглянута апеляційним
судом як без участі прокурора, так і інших заінтересованих осіб.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з якою вони 15 березня 2007 року
звернулися до Козівського районного суду Тернопільської області, міститься два
прохання: перше - про скасування постанови дільничного інспектора Козівського
РВ УМВС України в Тернопільській області від 6 березня 2007 року про відмову в
порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_6; друге - про притягнення до
кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України як ОСОБА_3, так і
ОСОБА_5 за тим же фактом, за яким винесена постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_3, що потребувало з боку суду вирішення другого
питання відповідно до вимог ст. 251 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню
на новий апеляційний розгляд, який належить провести з дотриманням вимог
закону.

Керуючись статтями 394-395 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 27 червня 2007 року про залишення без зміни
постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2007
року с к а с у в а т и, а справу направити на новий апеляційний розгляд
у той же суд.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Скотарь А.М. Кривенда О.В.