У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Пивовара В.Ф.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 22 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Донецької
області від 22 вересня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
та мешканця м. Макіївки,

Донецької
області,

раніше
судимого 21 грудня 2005 року за ч. 3 ст. 185,

ч.2 ст. 186
КК України на чотири роки позбавлення волі,

на підставі
ст. 75 КК України звільненого від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим
строком

тривалістю
два роки,

засуджено:

- за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на
тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання - тринадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_2, вирок щодо якого
у касаційному порядку не оскаржений і
касаційного подання щодо нього не внесено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
таких злочинів.

9 грудня 2005 року близько 16-ї
години ОСОБА_2 вживаючи спиртні напої з ОСОБА_1, запропонував йому вчинити
вбивство ОСОБА_3 та заволодіти її майном, на що ОСОБА_1 погодився.

Цього ж дня приблизно о 21-й годині 30 хвилин ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, прийшли до будинку АДРЕСА_1, де мешкала ОСОБА_3, та, впевнившись
у тому, що її немає вдома, стали чекати.

Дочекавшись ОСОБА_3, ОСОБА_1 постукав у двері її квартири і попросив води.
Через деякий час ОСОБА_1 знову постукав у двері і коли вони відчинилися,
ОСОБА_2 завдав ОСОБА_3 удар в обличчя, від чого потерпіла впала і почала
кричати. ОСОБА_2 закрив їй рот руками, а ОСОБА_1 вийшов з під'їзду та
переконував сусідів, які вийшли надвір, у тому, що ніхто не кричав, після чого
повернувся в квартиру. У цей час ОСОБА_3 вже вживала спиртні напої з ОСОБА_2

Після вживання спиртних напоїв, 10
грудня 2005 року приблизно о 2-й годині ночі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний намір, направлений
на протиправне позбавлення життя потерпілої та заволодіння її майном, за
попередньою змовою між собою, із застосуванням насильства, яке є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілої, вчинили напад на ОСОБА_3, яка лежала на дивані. При цьому
ОСОБА_1 поклав на обличчя потерпілої подушку і з метою подолання опору ОСОБА_3 тримав її праву руку, а ОСОБА_2 -
ліву.

Впевнившись у тому, що потерпіла
мертва, засуджені заволоділи її
телевізором “Рейнфорд” вартістю 1022 гривні, пультом керування ним та
подовжувачем.

Смерть ОСОБА_3 настала від
механічної асфіксії від закриття носа та рота м'яким компактним предметом (
подушкою).

У касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_1 зазначає, що попередньої змови у нього з ОСОБА_2 на вчинення
злочину щодо ОСОБА_3 не було, просить перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187
КК України на ч.2 ст. 186 КК України, оскільки вони з ОСОБА_2 не вибивали
двері, а потерпіла відчинила їх сама. Крім того, просить пом'якшити призначене
йому покарання.

Вирок щодо ОСОБА_2 у
касаційному порядку не оскаржений і касаційного подання щодо нього не внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора, який просив
залишити скаргу без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 - без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у
вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованим.

Як видно з матеріалів справи, як на досудовому слідстві так і в судовому
засіданні ОСОБА_1 визнавав, що йшов разом з ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з метою
заволодіння її телевізором, зазначав, що, коли потерпіла відчинила двері,
ОСОБА_2 вдарив її, від чого ОСОБА_3 впала і почала кричати. ОСОБА_1 підтвердив, що заспокоїв сусідів, які
вибігли на крик, а потім і сам зайшов у квартиру, де разом з ОСОБА_2, утримуючи
ОСОБА_3 за руки, задушили її за допомогою подушки та заволоділи її телевізором.

Ці показання повністю узгоджуються з даними протоколу відтворення
обстановки і обставин події, під час проведення якого ОСОБА_1 на місці детально розповів про обставини вчинення
злочину щодо ОСОБА_3

Згідно з протоколом огляду місця події, у квартирі, де мешкала ОСОБА_3, був
виявлений її труп.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи, на ексгумованому трупі ОСОБА_3 виявлені
аморфні маси м'яких тканин носа, які можуть свідчити про механічну дію на цю
ділянку незадовго до смерті потерпілої, зокрема, в процесі її душіння подушкою,
а смерть ОСОБА_3 могла настати за вказаних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обставин.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що у грудні 2005
року побачив у квартирі ОСОБА_2 телевізор. Через деякий час ОСОБА_2 розповів,
що разом з ОСОБА_1 вчинив умисне вбивство жінки похилого віку, забравши її
телевізор. Крім того, ОСОБА_2 говорив, що треба повернутись у квартиру
потерпілої для того, щоб прибрати недопалки та витерти відбитки пальців.

Колегія суддів вважає, що суд, належним чином
оцінивши ці та інші докази в справі, дійшов обґрунтованого висновку про
вчинення ОСОБА_1 нападу на ОСОБА_3 з метою
заволодіння її майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та
здоров'я потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло,
та умисного вбивства потерпілої з корисливих мотивів за попередньою змовою
групою осіб.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими
доводи касаційної скарги щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.4 ст. 187 КК
України, оскільки, як видно з вироку, засуджений
потрапив до помешкання ОСОБА_3 з метою заволодіння її майном, заздалегідь
домовившись про це з ОСОБА_2, використавши вигаданий привід ( попити води).

Та обставина, що ОСОБА_3 сама відчинила
двері своєї квартири, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 такої
кваліфікуючої ознаки як проникнення в житло, оскільки за змістом закону проникнення може
здійснюватись як таємно, так і відкрито, як із подоланням перешкод або опору
людей, так і безперешкодно.

Покарання ОСОБА_1 призначено з
дотриманням вимог ст. 65 КК України, підстав для його пом'якшення, про що
йдеться у скарзі, колегія суддів не вбачає.

Вирок суду щодо ОСОБА_1 є обґрунтованим і законним,
будь-яких передбачених ст. 398 КПК України підстав для його скасування чи зміни
при перевірці справи в касаційному порядку не виявлено, а тому касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2006
року щодо нього - без зміни.

Судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Пивовар В.Ф.