АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
справа № 645/1522/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
апеляційне провадження № 11кп/790/1207/15 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1ст. 125 КК України
УХВАЛА
2 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, студента третього курсу Електромеханічного технікуму Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1ст. 125 КК України з призначенням йому покарання у вигляді громадських робіт та строк п`ятдесят годин та звільненням ОСОБА_8 від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 , як законного представника потерпілого ОСОБА_11 , 1000 грн. (тисяча гривень) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку, протягом січня-лютого 2015 року між неповнолітнім ОСОБА_11 та його однокласницею неповнолітньою ОСОБА_12 склалися стійкі неприязні відносини, що виражались у словесних конфліктах, про вказані конфлікти ОСОБА_12 неодноразово розповідала своєму знайомому ОСОБА_8 з яким підтримувала тісні стосунки. ОСОБА_8 з метою припинення конфлікту між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вирішив з`ясувати відносини з неповнолітнім ОСОБА_11 , з цією метою 06.02.2015 року, приблизно 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 не ставлячи до відома ОСОБА_12 прийшов на територію гімназії №14, розташовану за адресою: м. Харків, вул.Корчагінців, 20, побачивши неповнолітнього ОСОБА_11 неподалік від центрального входу до будівлі школи, ОСОБА_8 підійшов до нього і маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, на ґрунті особистих неприязне них відносин, діючи умисно, знаходячись обличчям до обличчя з ОСОБА_11 на відстані кроку, наніс йому три удари головою в обличчя і один удар кулаком правої руки в область чола, чим спричинив легкі тілесні ушкодження згідно висновку експерта №279-С/15 від 12 лютого 2015 року.
Згідно доводів апелянта позовна заява містила усі належні докази, зокрема рецепти на придбання лікарських засобів, чеки, квитанції про їх придбання та іншу медичну документацію з приводу лікування.
Проте, суд зазначену низку доказів належно не оцінював та прийняв необґрунтоване та невмотивоване рішення, щодо часткового задоволення цивільного позову.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, тобто в частині вимог стосовно скасування рішення суду щодо вирішення цивільного позову, а також думку обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника ОСОБА_7 , та законного представника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга законного представника потерпілого ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Апеляційні доводи законного представника потерпілого, щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав.
Зокрема, мотивувальна частина вироку містить висновок суду щодо недоведеності потерпілим розміру майнової шкоди, що пов`язана з лікуванням. Разом з тим, вироком суду встановлено факт заподіяння тілесного ушкодження, фізичного болю та страждань, які потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Належить врахувати те, що згідно даних, наявних у кримінальному провадженні, потерпілим та його законним представником надані чеки на придбання медичних препаратів та ліків, медичні документи, щодо необхідності певних обстежень, але ці відомості, виходячи зі змісту мотивувальної частини вироку судом не оцінювались, а саме з точки зору їх належності, достовірності та допустимості. Суд лише формально послався на відсутність певних лікарських призначень.
При цьому суд не взяв до уваги те, що потерпілий та його законний представник є особами, що юридично не обізнані, не роз`яснив їм право заявляти клопотання про допит певних свідків, в тому числі лікарів, витребувати відомості про лікування. Вказані процесуальні дії суду не узгоджуються з вимогами п.6 ст. 22 КПК України, щодо обов`язку суду , зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що визначає зміст змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Такий висновок колегії суддів, також ґрунтується на вимогах ч. 5 ст. 128 КПК України про те, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Крім того, дійшовши висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд, вказуючи про розумність та справедливість, не визначив певних критеріїв, щодо достатності визначеного ним розміру шкоди, а також формально послався на невизначені обставини, що зазначені у вироку, хоча повинен був чітко окреслити конкретні дані, які впливають на такі висновки суду.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів представника потерпілого ОСОБА_10 , щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює часткове задоволення її апеляційних вимог, оскільки вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на описку у вступній частині вироку при визначені номеру кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_8 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3, 4; 410 п. 2, ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_9 скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_3