Провадження №1-кп/760/666/15
Справа № 760/8883/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Про повернення обвинувального акту
15 червня 2015 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027, -

ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 .

Прокурор вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Захисники обвинуваченого та обвинувачений проти призначення обвинувального акту до судового розгляду заперечували, подали суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки його зміст істотно суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпілий клопотання про повернення обвинувального акту підтримав, вказавши, що в ньому, крім доводів, вказаних стороною захисту, відсутні мотиви правопорушення, а сама структура обвинувального акту побудована невірно. Виходячи з цього, потерпілий також просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

В даному обвинувальному акті слідчий викладає обставини кримінального правопорушення, які прокурор, що затверджував даний акт вважає встановленими.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах обставин, які прокурор вважає встановленими, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування.

Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваному ОСОБА_7 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи дану вимогу процесуального Закону, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, в обвинувальному акті повинні бути зазначені обставини виникнення умислу у обвинуваченого, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд погоджується з думкою сторони захисту про те, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується виключно прямим умислом, а тому при складенні документу, особа повинна усвідомлювати, що документ є завідомо неправдивим.

Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено на що був направлений умисел обвинуваченого (та чи був він прямим), мета, з якою обвинуваченим складався завідомо неправдивий документ, а також мотиви такого складення. За відсутності даних обставин повний та об`єктивний судовий розгляд є неможливим.

Дані обставини повинні бути встановлені під час досудового слідства та викладені в обвинувальному акті, оскільки вони є обов`язковими для доказування, а також впливають на кваліфікацію правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до обвинувального акту, в ньому лише зазначено хто обвинувачується, але не зазначено в чому обвинувачується.

Разом з тим, виходячи із відсутності викладення в обвинувальному акті зазначених вище обставин, стороні захисту не зрозуміло в чому обвинувачують ОСОБА_7 , а тому захист від пред`явленого обвинувачення є неможливим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачений має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Виходячи із зазначеного, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 55, 291, 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт від 27 квітня 2015 р. у кримінальному провадженні № 0000027 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1