Справа № 206/2263/15-к
Провадження № 1-кп/206/154/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" травня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000091 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Саврань, Савранського району, Одеської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

представник потерпілого - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 20.09.2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля гаражу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Панфіловців, 34, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 та на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень і реалізуючи його, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши йому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1901 е від 23.04.2015 року тілесні ушкодження у вигляді травматичного періодонтиту (крововилив в проекції кореня зубів) 22, 23 зубів, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив суду, що він 20.09.2014 року приблизно о 20 годині біля гаражу по вул. Героїв Панфіловців наніс удар по обличчю потерпілому. В скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений повністю визнав вину, його показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позицій.
А тому, окрім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 1697,93 грн. та 15000,00 грн. відповідно.
Прокурор у розгляді даного питання поклався на розсуд суду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов ОСОБА_5 визнав повністю, з розміром матеріальної та моральної шкоди згоден.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє обґрунтоване документальне підтвердження розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_5 в сумі 1697,93 грн., суд знаходить також обґрунтованими вимоги щодо моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн., оскільки така шкода дійсно була заподіяна і полягає в фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судового розгляду не встановлено.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки клопотань від учасників судового провадження не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1697,93 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто сім гривень 93 копійки) матеріальної шкоди та 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1