Постанова

іменем України

справа№1-12/11

02 лютого 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд, Київської області

у складі: головуючого-судді Пошкурлат О.М.,

при секретарях Краснощокій Н.А., Юренко В.О.,

за участю прокурора Сологуб Є.В.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника інтересів потерпілої адвоката ОСОБА_5,

захисників адвокатів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу про обвинувачення ОСОБА_9, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_10, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

в ході судового розгляду даної кримінальної справи представником інтересів потерпілої ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_5 заявлене клопотання про повернення даної кримінальної справи на додаткове розслідування, в звязку з неповнотою та невірністю досудового слідства, оскільки ця неповнота не може бути усунута у судовому засіданні, а саме.

Як вбачається з показів потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14, підсудних по справі, хуліганські дії були скоєні з застосуванням вогнепальної зброї невстановленою органом досудового слідства особою на ім.»я ОСОБА_14 та свідком по справі ОСОБА_14 ОСОБА_7 напад з застосуванням зброї був фактором подавлення волі потерпілих перед нападниками, а відповідно останнім надавало впевненості у своїх хуліганських діях. При цьому, особи, які піддалися нападу, розуміли всю небезпеку застосування цієї зброї в момент нападу. Тобто, вважає, що органом досудового слідства невірно кваліфіковані дії підсудних за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки в їх діях вбачаються ознаки злочину, передбачені ч. 4 ст. 296 КК України. Окрім цього, просить суд критично віднестися до показів свідка ОСОБА_14, з врахуванням показів свідка ОСОБА_15 та поставити питання про притягнення такого до кримінальної відповідальності. Органом досудового слідства не встановлено особу нападника на ім.»я ОСОБА_14, який приймав участь у хуліганському нападі на потерпілих, та притягнути такого до кримінальної відповідальності. Також органом досудового слідства не розмежовані дії підсудних і не надана відповідь, хто саме наносив удари ОСОБА_16, і від ударів кого саме такий отримав тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких такий, через декілька днів, помер у лікарні, оскільки, як встановлено в ході судового слідства, побиттю останнього піддавав підсудний ОСОБА_10, а також інша особа, якою могла б бути, як невстановлена досудовим слідством особа на ім.»я ОСОБА_14, так і свідок по справі ОСОБА_14 В зв»зяку з чим справа повинна бути повернута на додаткове розслідування з метою виконання органом досудового слідства всіх передбачених законом слідчих дій, в тому рахунку і шляхом відтворення обстановки та обставин подій з підсудними, потерпілими, свідками, а також з залученням експертів. Окрім цього просить змінити підсудному ОСОБА_12 міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на утримання такого під вартою, оскільки останній умисно порушив таку та був призваний на строкову військову службу. Також просить звернути увагу на дії органів міліції, які на місці вчинення злочину виявили та вилучили мобільний телефон, проте оперативні працівники приховали даний факт, що призвело до зволікання при розкритті даного злочину, невірної кваліфікації дій підсудних у вчиненні такого.

Захисником підсудного ОСОБА_10, адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення даної кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки при проведенні досудового слідства по справі, в порушення вимог ст.22 КПК України слідчим не були вжиті всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, не прийнято мір по виявленню як тих обставини, що викривають, так і тих, що виправдують підсудного, а також обставин, що помякшують і обтяжують його відповідальність, не надана юридична оцінка показам потерпілого ОСОБА_4, який як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні, змінював свої покази, вказуючи про те, що бачив, як ОСОБА_16 наносили удари декілька осіб, в подальшому 5-6 осіб, а в ході судового слідства такого били 2-і особи. В ході досудового слідства свідок ОСОБА_17 зазначає, що бачив, як ОСОБА_9 бився з чоловіком у білій футболці, а розвернувшись побачив, що біля бордюри лежить чоловік, і від такого відбігають ОСОБА_10 та ОСОБА_9, і поряд з останніми був хлопець на ім»я ОСОБА_14. В судовому ж засіданні зазначений свідок вказує про те, що від чоловіка у білій футболці відбігали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Свідок ОСОБА_12 змінив свої покази, данні ним в ході досудового слідства. Також змінив свої покази і підсудний ОСОБА_9 Проте, незважаючи на це, органом досудового слідства не перевірені покази потерпілих, підсудних та свідків в частині розташування тіла ОСОБА_16 по відношенню до осіб, які наносили тілесні ушкодження останньому, не зясований механізм нанесення тілесних ушколджень ОСОБА_16 та їх причинно-наслідковий зв'язок з настанням смерті останнього, в звязку з чим не проведено відтворення обстановки та обставин подій за участю судово-медичного експерта та осіб, які бачили, в який спосіб піддавався побиттю ОСОБА_16, за результатами яких не призначено та не проведено судово-медичних експертиз. Органом досудового слідства не встановено, від чиїх ударів ОСОБА_16 були спрчинені такі тілесні ушкодження, від яких такий помер у лікарні через декілька днів після цих подій, не усунуті суперечності в показах як підсудних, так і потерпілих та свідків, допитаних в ході досудового слідства і в суді, не надана юридична оцінка діям підсудних, особливо ОСОБА_10 з врахуванням висновку судово-медичного експерта. Також, під час судового розгляду даної кримінальної справи було встановлено, що під час первинних свідчень підсудних, з боку працівників міліції до них застосовувався фізичний тиск, проте перевірка щодо цього факту не призначалася та ніким не проводилася. Саме ці обставини повинні бути з»ясовані та досліджені органом досудового слідства при поверненні справи на додаткове розслідування.

Захисником підсудного ОСОБА_9, адвокатом ОСОБА_6 заявлене клопотання про зміну його підзахисному міри запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд, оскільки як на досудовому слідстві, так і в суді підсудний ОСОБА_9 визнавав себе винним у пред»явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України. Проте, допитавши у суді підсудних ОСОБА_17 та ОСОБА_12, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також свідка ОСОБА_14, було встановелно, що жоден з них не бачив, чи бився ОСОБА_9 з ОСОБА_16, і чи наносив такий останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила смерть ОСОБА_16 Як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду справи не здобуто жодного об»єктивного доказу причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Вважає, що органи досудового слідства невірно кваліфікували дії підсудного ОСОБА_9 у вчиненні таким злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки не з»ясована попередня змова з невстановленою особою на ім»я ОСОБА_14, а також погрози застосування насильства до потерпілого ОСОБА_3 Органом досудового слідства не надана юридична оцінка діям невстановленої особи на ім»я ОСОБА_14, який вчинив напад з застосуванням зброї у вигляді пістолета, і чи пов»язані дії такого з діями підсудного ОСОБА_9 Окрім цього, в ході судового слідства потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з боку ОСОБА_9 відшкодовані заподіяні матеріальні збитки, останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та колишнім місцем навчання характеризується позитивно, не має наміру ухилитися від слідства та суду, в звязку з чим і просить суд змінити підсудному ОСОБА_9 міру запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 підтримала потерпіла ОСОБА_1

Клопотання захисника ОСОБА_7 підтримав підсудний ОСОБА_10

Клоптання захисника ОСОБА_6 підтримав підсудний ОСОБА_9

Прокурор вважає, що повернення зазначеної кримінальної справи на додаткове розслідування є передчасним, оскільки суд має можливість усунути розбіжності без повернення справи на додаткове розслідування, а тому у заявлених клопотаннях необхіно відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що дана кримінальна справа підлягає поверненню її органам досудового слідства для проведення додаткового розслідування, оскільки неповнота досудового слідства, допущена таким при розслідуванні кримінальної справи, не може бути усунута в судовому засіданні, у відповідності з постановою Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування».

У відповідності до п. 5 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду, повернення справи на додаткове розслідування за наявністю підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею КК, якою передбачено відповідальність за більш тяжкий злочин, чи предявлення йому обвинувачення, яке до цього не було предявлене, допускається тільки за клопотанням прокурора або потерпілого чи його представника. В даному конкретному випадку потерпіла ОСОБА_1 та представник її інтересів у суді адвокат ОСОБА_5 наполягають на поверненні кримінальної справи на додаткове розслідування саме з цих підстав

Так, органами досудового слідства підсудному ОСОБА_9 пред»явлене обвинувачення у хуліганстві, вчинене групою осіб, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть ОСОБА_16, та у розбої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; підсудному ОСОБА_10 у хуліганстві, вчиненому групою осіб та у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб та що спричинило смерть ОСОБА_16; підсудним ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у хуліганстві, вчиненому групою осіб.

Дійсно, в ході судового слідства було встановлено, що хуліганський напад на потерпілих був здійснений не тільки підсудними, а й свідком ОСОБА_14 та невстановленою досудовим слідством особою на ім.»я ОСОБА_14, які мали при собі зброю (пістолети) і використовували такі з метою подавлення волі обєктів нападу (потерпілих). При цьому потерпілі та свідки нападу розцінювали дії вказаних осіб, не тільки як зухвалість та намаганням у такий спосіб залякати обєкти нападу, а й реальну загрозу з боку нападників, які могли таку зброю використати. Дані обставини стверджуються показами потерпілих ОСОБА_18, ОСОБА_2, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_14, допитаних у суді. Слідчий органу досудового слідства оцінюючи докази у сукупності прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_14 відсутній будь-який склад злочину, оскільки такий участі у бійці не приймав, в звязку з чим своєю постановою від 16.06.2010 (т. 1 а.с. 23-25) відмовив у порушенні кримінальної справи щодо вказаної особи. В матеріалах кримінальної справи відсутні дані про ознайомлення з даною постановою заінтересованих осіб (підозрюваних, обвинувачених, потерпілих, їх представників у суді та захисту), в звязку з чим такі були позбавлені можливості оскаржити зазначену постанову у встановленому законом порядку. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні дані про направлення цієї постанови прокурору з метою перевірки законності прийнятого рішення. В звязку з цим, хоча вказана постанова є чинною на день розгляду справи у суді, проте викликає сумнів у законності такої, оскільки здобутими у суді доказами встановлений факт нападу на потерпілих свідком ОСОБА_14 та невстановленою досудовим слідством особою на ім.»я ОСОБА_14, з застосуванням такими зброї.

Органом досудового слідства вказана обставина не перевірена, не зясовано типу зброї, мети застосування такої тощо, в звязку з чим не надана вірна правова оцінка діям як підсудних по справі, так і свідка ОСОБА_14 , а також невстановленої особи на ім.»я ОСОБА_14, в звязку з чим не притягнуті до кримінальної відповідальності інші особи, які приймали участь у хуліганських діях, а також, вірності кваліфікації дій підсудних за ст. 296 КК України.

Окрім цього, органами досудового слідства не надана юридична оцінка діям невстановленої особи на ім.»я ОСОБА_14, який, як було встановлено у суді, приймав активні дії як в хуліганському нападі на потерпілих, так і у нанесенні таким тілесних ушкоджень.

В матеріалах кримінальної справи є лише постанова слідчого про виділення матеріалів кримінальної справи в окреме провадження щодо невстановленої особи (т. 1 а.с. 22), проте відсутні дані щодо встановлення чи не встановлення цієї особи тощо.

Органом досудового слідства не надана конкретна відповідь, хто саме заподіяв ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, від яких такий помер у лікарні через декілька днів, хоча з показів потерпілих, свідків, та й самих підсудних, ОСОБА_9 збив з ніг ОСОБА_16, а побиття такого здійснювали підсудний ОСОБА_10 та інша особа. Проте, органами досудового слідства ця особа не встановлена, як і не встановлено, чи міг ОСОБА_16 отримати тілесні ушкодження, від яких помер, від дій цієї (цих) особи (осіб), хоча суд не виключає, що такими особами могли бути як ОСОБА_7, свідок по справі, так і невідома особа на ім.»я ОСОБА_14.

Як вбачається з висновку судово медичного експерта № 80/1819/3(т. 1 а.с. 100-102), смерть ОСОБА_16 настала від закритої травми шиї у виді крововиливу під м»яку мозкову оболонку спинного мозку з розвитком набряку та набухання тканин спинного і головного мозку. Проте, органом досудового слідства на надано оцінки від чиїх дій ОСОБА_16 отримав саме ті тілесні ушкодження, що потягли за собою смерть останнього.

Неконкретність обвинувачення не може слугувати суду підставою для постановлення обвинувального або ж виправдовувального вироку, а невиконання органом досудового слідства слідчих дій для встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та предявлення, у звязку з цим підсудним ОСОБА_9 і ОСОБА_10 неконкретного обвинувачення за вказаною статтею, змушує суд повернути дану кримінальну справу на додаткове розслідування, з метою виконання органом додаткового слідства слідчих дій шляхом проведення відтворення обстановки та обставин подій за участю підсудних, потерпілих, свідків та судово-медичних експертів, з метою усунення суперечностей в показах таких, з наданням юридичної оцінки діям всіх учасників події, їх причетності чи не причетності до вчиненого злочину, встановлення додаткових свідків вчиненого злочину, що мав місце 01.08.2009, близько 01-30 год. поблизу магазину «Тандем», що по вул.. Незалежності, м. Бровари, з наданням вірної правової оцінки діям ОСОБА_14, підсудних по справі та невстановленої особи на ім.»я ОСОБА_14, з»ясування, чи застосовувались до підсудних в ході досудового слідства з боку працівників міліції неправомірні засоби психологічно та фізичного тиску, з прийняттям процесуального документу щодо цього, вирішення питання про кваліфікацію дій не тільки підсудних по справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а й ОСОБА_14 та особи на ім.»я ОСОБА_14, а також інших слідчих дій по встановленню істини по справі.

Суд вважає, що клопотання представника інтересів потерпілої в частині зміни міри запобіжного заходу підсудному ОСОБА_12 з підписки на невиїзд з постійного місця проживання на утримання такого під вартою, до задоволення не підлягає, оскільки залишення таким місця свого проживання у звязку з призовом на строкову військову службу не є підставою для заміни такої.

Розвязуючи клопотання захисника підсудного ОСОБА_9 щодо зміни такому міри запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, суд вважає, що таке підлягає до задоволення, оскільки підстав вважати що ОСОБА_9 може запобігти спробам ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, немає, оскільки такий має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, з його боку потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_18 відшкодовані завдані збитки, вина такого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, органом досудового слідства не доведена.

З врахуванням викладеного суд вважає міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - залишити без змін; ОСОБА_9 - у виді утримання під вартою в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Тому, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 246, 281, 296 КПК України, суд, -

постановив:

Справу про обвинувачення ОСОБА_9, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_10, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повернути прокурору Київської області для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - залишити без змін; ОСОБА_9 у виді утримання під вартою в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнити його з-під варти в залі суду.

На постанову протягом 7 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Суддя: О.Пошкурлат