Справа № 11-266/11 Головуючий у І інстанції Діденко О.П.
Категорія - ст. 186 ч.2 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів: Григорєвої В. Ф. Салая Г. А.

при секретарі Фесюра Т. І.

з участю прокурора Надточій О. О.

захисників адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

засуджених ОСОБА_5 ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_8 та апеляціями засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 грудня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Російської Федерації, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий.

Виправданий за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, Вірменії, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_7, неодружений, непрацюючий, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9, корпус № 3АДРЕСА_1, раніше не судимий.

Засуджений:

- за ст. 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець і житель ІНФОРМАЦІЯ_11, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, який 06.05.2010 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 186 ч.2 КК україни на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.05.2010 року у виді одного року позбавлення волі і остаточно, за сукупністю вироків суд призначив пять років позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на користь Ніжинської центральної районної лікарні 2023 грн. 98 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, 9 квітня 2010 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_6, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, проник у приміщення сараю, розташованого на подвірї житлового будинку № 24, по вул. Радянській у с. Пашківка Ніжинського району, звідки викрав саморобний тракторний культиватор на три лемеші вартістю 825 грн., тракторну борону, вартістю 137 грн.50 коп., лебідку вантажопідйомністю 3 тони вартістю 807 грн., тракторний бак ємністю 120 л. вартістю 795 грн., два культиваторні лемеші на суму 100 грн. 80 коп., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2 665 грн. 30 коп.

При цьому ОСОБА_6 використовував оплатну фізичну допомогу ОСОБА_7, який про намір першого не був обізнаним та вважав, що той виносить із дачного сараю своїх батьків металобрухт, який вони разом відвезли в м. Ніжин у приймальний пункт.

23 червня 2010 року близько 2 години, біля кафе „АБВ, що розташоване біля будинку № 118 на вул. Шевченка м. Ніжина, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_5 заподіяв легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 Скориставшись тим, що потерпілий за станом здоровя не може чинити опір, ОСОБА_6 відкрито, діючи за згодою з ОСОБА_5, викрав мобільний телефон „Нокіа-2330, вартістю 515 гр., з чохлом вартістю 35 грн., в якому зберігалися картки мобільних операторів „Київстар вартістю 25 грн. із залишком на рахунку 20 грн., „Білайн вартістю 19 грн. із залишком на рахунку 20 грн., „Діджус вартістю 19 грн. із залишком на рахунку 20 грн., а всього майна на 673 грн., що належало ОСОБА_8

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Скасувати вирок та збільшити обвинувачення ОСОБА_6, включивши кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Доводи апеляції обґрунтовані тим, що будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_7, пояснював про свою обізнаність в діях ОСОБА_6, родина якого має дачний будинок у с. Пашківка Ніжинського району по вул. Радянській, по сусідству з потерпілою ОСОБА_9 Саме ОСОБА_6, як сусід, бачив у потерпілої тракторний інвентар і запропонував ОСОБА_7 його викрасти та здати в металобрухт. За допомогою сокири, взятою з дачі ОСОБА_6, вони удвох з ОСОБА_7 проникли у сарай ОСОБА_9, звідки через вікно викрали тракторний інвентар, завантажили на найняту машину та відвезли в пункт прийому металобрухту в м. Ніжині.

Про причетність ОСОБА_7 до крадіжки засуджений ОСОБА_6 писав у явці з повинною, надавав показання на очній ставці та під час судового засідання. Зважаючи на стосунки між засудженим ОСОБА_6 і виправданим ОСОБА_7, у першого не було підстав обмовляти останнього.

На думку прокурора, винність ОСОБА_7 у крадіжці майна потерпілої ОСОБА_9 на суму 2 665 грн. 30 коп., вчиненій за попередньою змовою із ОСОБА_6, з проникненням у приміщення сараю, повністю підтверджена зібраними доказами, і він повинен бути засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляції потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, засудженому ОСОБА_6 помякшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 після вчинення злочину надав йому допомогу, відшкодував матеріальну шкоду, покаявся, він його вибачив і просить не позбавляти волі.

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, помякшити йому покарання, вказуючи, що він відкрито, самостійно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8, не домовляючись із ОСОБА_5, який не мав до цього матеріального інтересу. Його дії кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України лише за ознакою повторності.

Потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду, щиро розкаявся у вчинених злочинах, надав правдиві показання, чим сприяв органам досудового слідства у розкритті злочинів. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, поганий стан здоровя, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, а тому просить апеляційний суд застосувати ст. ст. 69, 75 КК України та призначити покарання із звільненням від відбування з випробуванням.

За апеляціями прокурора, потерпілого ОСОБА_8, засудженого ОСОБА_6 А постановлений вирок.

Засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з пограбування потерпілого ОСОБА_8 на хуліганські дії, вказуючи, що завдавав потерпілому ударів на ґрунті особистих неприязних стосунків, а коли мобільний телефон випав із кишені ОСОБА_8, на питання ОСОБА_6, чи може той забрати чужий телефон, він не заперечував. Йому було байдуже, що ОСОБА_10 забрав телефон ОСОБА_8, оскільки він сам не посягав на чуже майно, а зясовував стосунки в громадському місці. На його думку, він не є суспільно-небезпечною особою, бажає розпочати життя з нової сторінки та довести виправлення, без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, заперечуючи проти апеляцій потерпілого та засуджених, потерпілого, який підтримав свою апеляцію, засуджених, які погодилися з апеляцією потерпілого та просили задовольнити їх апеляції, помякшивши покарання, захисників, які підтримали апеляції своїх підзахисних, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2010 року близько 2 години ночі, біля кафе „АБВ, в м. Ніжині по вулиці Шевченка № 118, ОСОБА_5, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, запропонував ОСОБА_8 відійти на розмову, де нічого не виказуючи, розпочав побиття потерпілого, завдаючи ударів в область голови, заподіявши при цьому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Після цього підійшов ОСОБА_6, обшукав кишені потерпілого, нездатного за станом здоровя чинити активний опір, діючи повторно, за згодою ОСОБА_5, відкрито заволодів мобільним телефоном з чохлом, картками операторів звязку та грошима на рахунках.

Обставини справи вказують на те, що змова про вчинення злочину, відбулася безпосередньо перед його вчиненням. Потерпілий ОСОБА_8, як у суді першої інстанції, так і на засіданні в апеляційному суді, пояснював, що він чув як ОСОБА_6 питав згоду у ОСОБА_5 на пограбування, на що той стверджувально відповів: „Бери.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає не тільки в прагненні обернути чуже майно на свою користь, а й на користь іншої особи.

По поведінці засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була зрозумілою спрямованість їхнього злочинного наміру відкрите заволодіння чужим майном, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Отже, доводи апеляції, що пограбування потерпілого було вчинене самим ОСОБА_6, а дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 296 КК України ( хуліганство), не заслуговують на увагу.

Дії засудженого ОСОБА_5 правильно розцінені судом як злочин, передбачений частиною 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України, виходити із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_5 суд в повній мірі врахував суспільну небезпеку скоєного, особу винного, його ставлення до свої дій, характеристики, стан здоровя, те, що новий злочин був вчинений під час випробувального терміну за попереднім вироком, і за сукупністю вироків обрав покарання, необхідне і достатнє для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Прохання захисника про застосування ст. 69-1 КК України, не підлягає задоволенню, оскільки наявні обставини, що помякшують покарання проте, засудженим не визнається провина, в інкримінованому йому злочині, новий злочин ним вчинений під час іспитового терміну і суд зобовязаний виходити з положень ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також за невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За цим вироком ОСОБА_5 призначене покарання за мінімальною санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. За попереднім вироком він не відбув 4 роки позбавлення волі, суд частково приєднав невідбуте покарання у виді одного року позбавлення волі, а тому знижувати строк покарання колегія суддів не має законних підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_1 ОСОБА_12