У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8

перевіривши в судовому засіданні у м. Києві 23 червня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі щодо нього,

у с т а н о в и л а:

16 червня 2015 року засуджений ОСОБА_4, який тримається під вартою, подав датовану 27 травня 2015 року заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 12 грудня 2002 року, якою залишено без зміни вирок Апеляційного суду м. Києва від 3 вересня 2002 року щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

У заяві, посилаючись на частину 1 статті 40012 КПК України (1960 року), заявник стверджує про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми кримінального закону, яка встановлює розмір матеріальної шкоди, завданої незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК України). Як приклад правильного правозастосування заявник наводить висновки суду касаційної інстанції в інших справах (ухвали від 22.08.2006, інша від 22.08.2006, від 28.11.2006, від 26.04.2007, від 04.03.2008, від 13.05.2014, копії яких додано до заяви), та просить скасувати оскаржене рішення і повернути його справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Крім того, заявник скаржиться, що касаційний суд у його справі не перевірив і не проаналізував доводів касаційних скарг, не дав на них переконливих відповідей, хоча повинен був виконати функції як касаційної, так і апеляційної інстанцій, тоді як у подібних правовідносинах касаційний суд ухвалами від 07.04.2015 та від 26.02.2015 (копій яких не додано) скасовував подібні рішення апеляційного суду та повертав справи на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши заяву і долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів установила наступне.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» встановлюють, що заяви, які надійшли до Верховного Суду України та рішення за якими не було прийнято на день набрання чинності цим Законом, переглядаються у порядку, що діяв на день їх надходження.

Виходячи з положень статті 447 КПК України (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015), які збігаються з положеннями статті 40014 КПК України (1960 року), заява про перегляд судового рішення з підстави неоднакового застосування норм кримінального закону подається протягом трьох місяців з дня ухвалення оскарженого судового рішення або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження відповідної підстави для перегляду, якщо воно ухвалено пізніше. У разі пропущення встановленого законом строку з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк. Заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Засуджений ОСОБА_4 оскаржує рішення суду касаційної інстанції від 12 грудня 2002 року, а на підтвердження вказаної ним підстави для перегляду - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь - посилається на ряд рішень касаційного суду, останнє з яких ухвалено 13 травня 2014 року, тобто строк подання заяви до Верховного Суду України минув. Питання про поновлення процесуального строку в заяві не порушено. За таких обставин заяву належить залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись статтею 447 КПК України (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015),

у х в а л и л а:

заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 12 грудня 2002 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8