Справа № 534/624/15-к Провадження № 1-кп/534/92/15
Вирок
Іменем України
07 квітня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000323 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

12.01.2009 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

02.07.2009 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до 240 годин громадських робіт. Звільнений 30.12.2009 року по відбуттю призначеного покарання;

12.10.2011 року Комсомольським міським судом за ч.2 ст.185,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

24.10.2011 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

11.05.2012 року Комсомольським міським судом за ч.2 ст.190, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

30.01.2015 року Комсомольським міським судом за ч.2 ст.185, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

за ч.2 ст.190 КК України,
встановив:
Підсудний вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин:
12 березня 2015 року, близько 16-30 год. ОСОБА_4 , знаходячись в помешканні потерпілої ОСОБА_5 за адресою: кв. АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом зловживання її довірою, заволодів належним потерпілій мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі А 680, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 білого кольору, вартістю 1954 грн. та флеш-картою Micro SD на 16 Гб вартістю 150 грн., яким розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2 104 грн..

Обвинувачений свою вину визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, 12 березня 2015 року заволодів телефоном потерпілої. Телефон в той же день здав до ломбарду, оскільки потребував готівкових коштів.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність. Претензії матеріального характеру до підсудного не заявляє в зв`язку з добровільним відшкодуванням ним завданої шкоди.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись /за згодою учасників провадження/ допитом обвинуваченого, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та вартість викраденого майна ніким з учасників провадження не заперечуються.

Отже, оцінивши представлені у справі докази, кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України суд вважає вірною, оскільки він повторно, шляхом зловживання довірою заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 .

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарння.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин не є тяжким, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання ним своєї вини та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно із представленою довідкою, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Офіційно не працевлаштований. Постійного джерела доходу не має. Проживає в родині з сестрою. Інші характеризуючі дані в матеріалах справи на особу обвинуваченого не представлені.

Врахування даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, в т.ч. із застосуванням ст.75 КК України, і повторний, умисний злочин проти власності вчинив протягом двох місяців після постановлення вироку за попереднім злочином, дає суду підставу дійти висновку про його небажання стати на шлях виправлення.

З врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд з врахуванням положень ст.71 КК України вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства. Мінімальний термін покарання визначений судом з врахуванням обставин вчиненого злочину, відсутності тяжких наслідків від скоєного та пом`якшуючої покарання обставини визнання обвинуваченим своєї вини та повного відшкодування завданих збитків.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і признати йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського Полтавської області від 30.01.2015 року і остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу відносно засудженого обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 07 квітня 2015 року з 14-30 год.
Речовий доказ у справі - телефон залишити потерпілій, як їй належний.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1