Справа
Номер провадження 1-в/556/182/2015
У Х В А Л А
іменем України
04.08.2015 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника спостережної комісії при Володимирецькій РДА ОСОБА_4 ,
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, раніше судимого, засудженого Рівненським міським судом Рівненської області 21.11.2014 року за ст.185 ч.2, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст..ст.69, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення засудженого, - В С Т А Н О В И В:
Захисник засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого. В обґрунтування клопотання вказував, що ОСОБА_7 відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення, після звільнення з місць позбавлення волі останній буде працевлаштований, крім того, засуджений має на утриманні дружину, малолітню дитину та хвору матір.
В судовому засіданні захисник підтримав клопотання, зазначив, що з огляду на стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 та його поведінку, приймаючи до уваги незначний термін невідбутого покарання, він заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Стягнення, які застосовувались відносно засудженого адміністрацією СІЗО, погашені, що стосується стягнень, отриманих ОСОБА_9 в Полицькій ВК-76, то вони накладені за незначні порушення режиму, які зумовлені в т.ч. і хворобою засудженого.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника, просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення.
Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_7 відбуває покарання з 11.03.2015 року, 07.04.2015 року комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки на той час не було жодних для того підстав. В даний час засуджений характеризуэться негативно, має 6 непогашених і незнятих стягнень.
Представник спостережної комісії при Володимирецькій районній держадміністрації не заперечила проти задоволення клопотання.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, оскільки засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_7 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Рівненським міським судом Рівненської області 21.11.2014 року за ст.185 ч.2, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст..ст.69, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 12 березня 2013 року, в т.ч. в Полицькій ВК-76 з 11 березня 2012 року.
07 квітня 2015 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення від покарання. На час прийняття вказаного рішення ОСОБА_7 не мав будь-яких заохочень, характеризувався посередньо, стягнення, отримані в СІЗО, були погашені.
Таким чином, рішення комісії Полицької ВК-76 прийнято з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5, дане рішення не оскаржувалось, не скасовувалось і залишається чинним.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Полицькій ВК-76 засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно, має шість непогашених стягнень за порушення розпорядку дня, не працевлаштований за станом здоров`я.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_7 18 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, при цьому шість стягнень залишаються незнятими і непогашеними на час судового розгляду клопотання, ОСОБА_7 жодного разу не заохочувався адміністрацією установи, засуджений уникає робіт із самообслуговування та благоустрою колонії, грубий з представниками адміністрації, публічно демонструє зневагу до їх вимог, агресивно реагує на критику, вину у вчиненому визнає частково, призначену міру покарарння вважає надмірною..
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_7 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає.
Доводи засудженого та його захисника про те, що стягнення накладені у Полицькій ВК-76 за незначні, побутові порушення режиму, не спростовують висновків суду, оскільки дотримання норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарання є обов`язком засудженого, як це вбачається з п.2 р.ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року. Крім того, жодне з накладених стягнень засудженим не оскаржене, а з частиною із складених рапортів ОСОБА_7 погодився, що підтверджується його особистими поясненнями, які містяться в матеріалах особової справи.
Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-
У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1