В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2015 Справа №607/21426/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 27 серпня 2014 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, котрий має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а саме : дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У період з 28 червня 1995 року по 3 грудня 1996 року ОСОБА_3 проходив строкову військову службу у Збройних силах України, де здобув військово облікову спеціальність муляра будівельних робіт частин будівництва та розквартирування військ, у зв`язку із чим є суб`єктом часткової мобілізації та не мав, передбачених у ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав, які б звільняли його від призову за мобілізацією.

Відповідно до наказу Міністра оборони України №225 від 5 вересня 1996 року ОСОБА_3 з 3 грудня 1996 року звільнений з лав Збройних сил України , а з 7 березня 1997 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний.

15 серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 5 на виконання Указу Президента України №454 від 6 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду прибув військовозобов`язаний ОСОБА_3 .

Крім того, 15 серпня 2014 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 був належним чином повідомлений, а саме отримав повістку від старшого офіцера відділення військового обліку і бронювання солдат, сержантів запасу ОСОБА_7 про необхідність прибути о 9 год. 20 серпня 2014 року в Тернопільський ОМВК Тернопільської області, що по вул. Тролейбусній, 5 в м. Тернополі, для відправляння у команді № НОМЕР_1 для подальшого проходження служби за мобілізацією.

Однак, ОСОБА_3 усупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №454 від 6 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння , передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до Тернопільського ОМВК Тернопільської області, що по вул. Тролейбусній , 5 у м. Тернополі, о 9 год. 20 серпня 2014 року, для подальшого проходження служби в Збройних силах України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

Пояснив, що дійсно раніше служив в лавах Збройних сил України, де отримав військову спеціальність муляра. Літом 2014 року він, попередньо пройшовши медичний огляд, у Тернопільському ОМВК в подальшому не з`явився за призовом по мобілізації для походження служби в лавах ЗС України.

За викликом не з`явився, оскільки у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Дружина виїхала закордон на заробітки. Крім того, він доглядає за батьками пенсійного віку.

Про скоєне шкодує. Обіцяє, у випадку повторного виклику до лав ЗС України, більше ухилятися від служби не буде, оскільки усвідомив помилковість свого вчинку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст.336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме те, що він повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, є не судимим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, здійснює догляд за батьками пенсійного віку, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, його слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому за даними кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази, а саме: 1) військовий квиток НОМЕР_2 ; 2) облікову картку до військового квитка НОМЕР_2 ; 3) дублікат військово-послужної картки до військового квитка НОМЕР_2 ; 4) довідка ВЛК видана на ім`я ОСОБА_3 від 15.08.2014 року; 5) картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 ; 6 ) Заяву ОСОБА_3 ; котрі містяться при матеріалах кримінального провадження , - надіслати до Тернопільського ОМВК Тернопільської області.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя підпис

З оригіналом згідно:

Головуючий суддяОСОБА_1