АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1245/15 Справа № 187/374/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 12 березня 2015 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 22 жовтня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого ухвалою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2014 року умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 26 днів,

за його апеляційною скаргою на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачений, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, зменшивши його з 3 років позбавлення волі на половину. ОСОБА_6 вважає вирок суду суворим, оскільки скоєне ним кримінальне правопорушення є не закінченим, він активно сприяв його розкриттю та вину визнав повністю. На переконання обвинуваченого, при винесенні вироку суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики з місця роботи, цивільної дружини, яка вагітна, має хронічні захворювання та потребує його постійного піклування та матеріального забезпечення, а також й те, що потерпіла жодних претензій до нього не має.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбутий термін покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Крім того, за результатами розгляду кримінального провадження судом визначено долю речових доказів.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Повторно, 12 березня 2015 року, близько 12.30 години, ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою здійснення свого злочинного умислу, діючи на досягнення злочинного результату, з корисливих мотивів, через не зачинену кватирку вікна проник до приміщення належного ОСОБА_9 будинку, де з метою таємного викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , а саме: обручки із жовтого металу, вартістю 100 грн.; обручки із жовтого металу, вартістю 1400 грн.; планшету марки «Престіжіо», вартістю 1400 грн.; тюнеру марки «Трімакс», вартістю 700 грн.; 2 заморожених курей, вартістю 50 грн. кожна; чоловічої шкіряної куртки, вартістю 1200 грн., чоловічого шерстяного светру, вартістю 200 грн., чоловічого шкіряного ременя, вартістю 100 грн., склав вищевказане у знайдені в будинку три поліетиленові пакети та таким же чином через кватирку вікна вибрався з приміщення будинку. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, чим намагався спричинити потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 5200 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з незалежних від його волі причин, так як був помічений сторонніми особами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію, позицію захисника, який підтримав апеляцію обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, в апеляційному порядку не заперечується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та обґрунтованість призначеного судом першої інстанції покарання за доводами обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, при визначенні виду та розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який засвідчив свою вину, розкаявся у вчиненому, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим, суд врахував, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин протягом терміну невідбутого покарання, будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково, повернув майно потерпілій, не одружений, характеристика за місцем реєстрації проживання якого відсутня, оскільки він там не проживає, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, за даними лікаря психіатра на обліку не перебуває, однак перебуває з 04 липня 2012 року під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів.

До обставин, що обтяжують покарання суд відніс рецидив злочину.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

При цьому, колегія суддів не вбачає порушень ч. 3 ст. 68 КК України.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, що не перевищує двох третин вказаного у ч. 3 ст. 185 КК України максимального строку покарання.

За таких обставин, визнати необґрунтованим призначене обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України з цих підстав колегія суддів не може.

Крім того, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за правилами ст.ст. 71, 72 КК України також не суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність та не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляції про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4