Ухвала

іменем україни

28 липня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_11,
прокурора ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000305 за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Павлівки Чернігівського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Свої вимоги обґрунтовує тим, що місцевий суд усупереч вимогам ст. 53 КК України призначив засудженому покарання у виді штрафу в твердій грошовій формі та в розмірі, що не є кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян. Апеляційний суд, на думку скаржника, не дотримався вимог статей 370, 419 КПК України, оскільки належним чином не обґрунтував підстав ухваленого рішення.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 05 травня 2014 року приблизно о 22.10 год. у стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи на АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар ножем у ліву ногу ОСОБА_7, заподіявши йому легкого тілесного ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на часткове підтримання касаційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.

Про день та час розгляду кримінального провадження у порядку касаційної процедури учасників цього провадження, зокрема з боку сторони захисту, було поінформовано, при цьому вони не повідомили Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про своє бажання взяти участь у касаційному розгляді. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 434 КПК України участь засудженого в розгляді провадження судом касаційної інстанції при перевірці судових рішень, зазначених у ст. 424 цього Кодексу , не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність засудженого, його захисника під час розгляду провадження судом касаційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги і перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначенні розміру штрафу, то вони є слушними.

Згідно зі ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Тобто покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення вироку.

При цьому відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн, не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, або у сумі, кратній йому, на що не звернув уваги суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене судові рішення щодо засудженого в частині призначеного покарання підлягають зміні шляхом зменшення розміру штрафу до 58 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 грн.

Керуючись статтями 433, 436 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 53 КК України зменшити розмір призначеного ОСОБА_6 штрафу та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 58 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 986 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8ОСОБА_9ОСОБА_10