Справа № 480/1160/15-к
Провадження №1-кп - 480/152/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2015 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002101 від 02 червня 2015 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівське, Новоодеського району району, Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
02.03.2015 року ОСОБА_4 . Призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня ОСОБА_4 Вибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .
Відповідно до Розпорядження начальніка штабу Командування ВМС ЗС України №15/2/785 від 14.04.2015 року матроса ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
25.04.2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №112 матроса ОСОБА_4 . Призначено на посаду номера обслуги 2-го розрахунку 2-го гаубічного артилерійського взводу 6-ої гаубічної артилерійської батареї 2-го гаубічного артилерійського дивізіону та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до пункту 4.1 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112 матроса ОСОБА_4 . Відправлено на табірний збір до НОМЕР_3 загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Ульянівка з метою забезпечення бойового злагодження.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Відчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно до положень ч.1 п.4 ст.24 Закону України Про військовий обовязок і військову службу початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 02.03.2015 року, тобто з відправлення ОСОБА_4 . У військову частину НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_4 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обовязку проходження військової служби.
Згідно п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України Про військовий обовязок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 . Достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
14.05.2015 року близько 14 год. 00 хв. Матрос ОСОБА_4 . З метою не виконувати обовязки військової служби, самовільно залишив місце служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та без поважних причин незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд.
25.05.2015 року о 10 год. 00 хв. Матрос ОСОБА_4 . Самостійно прибув до розташування табірного збору військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого приступив до несення обовязків військової служби, про що доповів командуванню військової частини. Досудовим розслідуванням встановлено, що поважних причин у ОСОБА_4 . Для самовільного залишення військової частини не було.
Таким чином, 14.05.2015 року близько 14 год. 00 хв. Матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, з метою не виконувати обовязки військової служби самовільно залишив місце служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно без поважних причин перебував поза розташуванням частини до 25.05.2015 року 10 год. 00 хв., тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим вчинив криминальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та пояснив, що 27.04.2015 року він знаходився на 235 загальновійськовому полігоні на табірному зборі військової частини НОМЕР_1 , звідки був направлений для консультації лікаря-хірурга у військовий шпиталь міста Миколаєва, військову частину НОМЕР_4 . По дорозі він отримав дзвінок від своєї дружини, яка проживає у АДРЕСА_1 , яка повідомила про хворобу його дідуся. Прибувши на територію військової частини НОМЕР_4 він вирішив поїхати у с. Нову Петрівку до дружини, тому одразу вибув на автовокзал міста Миколаєва. Про своє рішення командирам та начальникам не доповідав, дозволу про убиття не питав. Щиро кається у скоєному.
Вислухавши обвинуваченого, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, суд дійшов висновку, що такі дії обвинуваченого, необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем за призовом під час мобілізації.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття підсудного, активне сприяння в розкритті злочину, відсутність шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов. Суд вважає призначити йому покарання застосувавши ст.69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України - у виді арешту строком на 5 місяців.
Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України - у вигляді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Після набрання вироком законної сили доручити військовослужбовцям Військової служби правопорядку у Збройних Силах України в секторі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в десятиденний строк після одержання розпорядження суду про виконання вироку, здійснити доставку ОСОБА_4 з військової частини, в якій останній проходить військову службу, до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_5 для відбування визначеного вироком суду покарання у вигляді арешту.
Зобов`язати Дніпропетровське зональне відділення Військової служби правопорядку забезпечити виконання кримінального покарання стосовно ОСОБА_4 у вигляді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Суддя ОСОБА_1