Справа №1-63/07
Вирок

Іменем України

06 березня 2007
року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді Окунь
Т.В.

при секретарі Гончар
СТ.

з участю
прокурора Ледовської
Г.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця смт.
Козельщина Полтавської області, українця, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою, працюючого ТОВ "Капітал-Гарант",
одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: м. АДРЕСА_1,

за ч.2 ст. 186
КК України,

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1. скоїв умисний тяжкий злочин проти власності за таких обставин:

21 вересня 2006 року, близько 02 - 30 год.,
ОСОБА_1. після розлиття спиртних напоїв спільно із потерпілими ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6. та іншими, знаходячись на території
лісопаркової зони в м. Комсомольську, поблизу паркану, що огороджує
Комсомольську міську лікарню, з метою заволодіння майном ОСОБА_2., відкрито,
шляхом вільного доступу, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілої, штовхнув останню на землю, і утримуючи її в
такому стані та долаючи її опір, заволодів сумочкою потерпілої вартістю 20
грн., в якій знаходились два мобільні телефони марки "Сіменс А51" та
"Самсунг", гроші в сумі 1100 грн., а також інше майно, внаслідок чого
завдав ОСОБА_2. матеріальної шкоди на загальну суму 1726 грн. Злочинними діями
підсудного також було завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7., телефон якого
марки "Сіменс А 51" знаходився в сумочці потерпілої.

З місця події
підсудний зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_1. свою вину визнав частково, не заперечуючи по
суті самого факту нападу на потерпілу з метою заволодіння її майном, але
заперечив об'єм викраденого, і пояснив, що телефону марки "Сіменс" в
сумці не було, хоча не виключає можливості, що під час здійснення потерпілою
опору, телефон міг випасти із її сумки.

Потерпіла ОСОБА_2. суду показала, що 19 вересня 2006 року нею була отримана
пенсія / як дитині, що залишилась без батьківського піклування/ в сумі 9000
грн. Після здійснення відповідних покупок, станом на 21 вересня 2006 року у неї
залишалось близько 5500 грн., частину яких в сумі 2000 грн вона ховала під
матрацом в гуртожитку, де проживала із співмешканцем ОСОБА_7., а іншу частину
3500 носила із собою, оскільки не довіряла ОСОБА_7. Під час нападу з
боку ОСОБА_1. в сумці у неї знаходились гроші в сумі 3500 грн.

Злочинними діями
підсудного їй було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 4126 грн.

За висновком товарознавчої експертизи ( а.с.42 )
залишкова вартість телефону Самсунг (який був повернутий ОСОБА_2. підсудним на
стадії досудового слідства ( а.с. 9), з урахуванням % зносу станом на
21.09.2006 року становить 495грн.

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_9. та ОСОБА_10.
суду показали, що дійсно, 21 вересня 2006 року всі разом розпивали спиртні
напої в парку. Всі витрати на придбання спиртного та продуктів були понесені
потерпілою. Під час розпиття вона неодноразово повідомляла їм, що напередодні
отримала велику суму грошей, а також демонструвала новий мобільний телефон.
Коли вирішили іти по домівках, підсудний запропонував розиграш, в ході якого
він разом із ОСОБА_4. та ОСОБА_6. мав вчинити напад на ОСОБА_2., яку додому
мали проводити ОСОБА_8. та
ОСОБА_9. Свідки підтвердили, що напад відбувся за розиграним підсудним
сценарієм, але про те, що під час нападу ОСОБА_1. застосує до потерпілої силу,
і реально заволодіє її речами, вони дізналися вже після того, як підсудний зник
з місця події. Відносно всіх згаданих осіб органами досудового слідства
відмовлено в порушенні кримінальної справи ( а.с. 94-99).

Вирішуючи питання щодо доведеності вини підсудного по об'єму пред'явленого
обвинувачення, а саме обвинувачення у заволодінні грошима потерпілої в сумі
2400 грн. / із пред'явленої суми 3500 грн. підсудний визнав 1100 грн./ суд
виходить з наступного:

Свідок ОСОБА_8 суду
показала, що у потерпілої в той день знаходились гроші в сумі 4000 грн.,
частину яких, вона при
ОСОБА_8. сховала в нижню білизну під час відвідування туалету.
Вранці наступного дня від потерпілої дізналася, що та сховала близько двох
тисяч.

Суду потерпіла не заперечила, що самостійно понесла витрати на придбання
спиртного та їжі, проте не змогла пояснити яку суму витратила, як і не змогла
пояснити тієї обставини, за якої, фактично недовіряючи співмешканцю ОСОБА_7. разом з тим
покупала йому одяг, і напередодні купила мобільний телефон. ОСОБА_2. не
заперечила також того факту, що дійсно спілкувалась із ОСОБА_8. з приводу
прихованих 2000 грн., але мала на меті здійснити перевірку подруги, оскільки
також їй не довіряла, і мала на меті в такий спосіб спровокувати останню на
викрадення грошей.

Враховуючи положення ч.3 ст.62 Конституції України, про тлумачення усіх
сумнів щодо доведеності вини особи на її користь, вину ОСОБА_1. по факту
заволодіння грошима потерпілої в сумі 3500 грн. суд вважає недоведеною. З
зазначених підстав з пред'явленого обвинувачення підлягає виключенню заволодіння
грошима потерпілої в сумі 2400 грн.

Умисні дії ОСОБА_1., які виразились у відкритому викраденні майна
потерпілої ОСОБА_2., що були пов'язані із застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, органами досудового слідства
вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_1. злочин є
тяжким, але від скоєного тяжких

наслідків не настало, і в якості обставини, що пом'якшує
покарання, враховує визнання підсудним своєї

вини та щире каяття в скоєному.

За висновком ЛКК ОСОБА_1. практично здоровий, працездатний, не потребує
примусового

лікування від
наркоманії та алкоголізму. За місцем проживання характеризується як особа, на
яку не надходять скарги від сусідів. Має сім'ю, працює, за місцем проживання
характеризується добре.

Вирішуючи питання про вид покарання, враховуючи дані про
особу підсудного, який вперше

притягається до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується, та приймаючи до уваги, що

покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а
й виправлення засудженого та запобігання

вчиненню ним нових злочинів, суд, призначаючи ОСОБА_1. покарання у вигляді
позбавлення волі,

вважає можливим
його виправлення без відбування
покарання, з встановленням іспитового
строку в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_1. від
відбування покарання з
випробуванням, суд, з метою

організації органами виконання покарань належного контролю за його
поведінкою, покладає на нього

обов'язки,
передбачені ст.76 КК України.

Питання про
речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Судові витрати, пов'язані з проведенням товарознавчої експертизи по справі,
відповідно до ст.93 КПК України підлягають стягненню з засудженого.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років
позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити
попередню -підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від
відбування покарання з встановленням
іспитового строку тривалістю на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов'язати засудженого не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої
системи.

Речові докази по
справі залишити потерпілій, як їй належні.

На користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області стягти з засудженого
ОСОБА_1. судові витрати в розмірі 94 грн.41 коп.

На вирок суд протягом 15 днів з часу проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.