суддів судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Жука В.Г. та Заголдного В.В.
розглянула в судовому засіданні 31 травня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням заступника
прокурора на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 червня 2006
року, якою неповнолітніх: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі ст. 105 КК України
звільнено від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів
виховного характеру,
визнав суд, 15 вересня 2005 року неповнолітній ОСОБА_1 забрав у неповнолітнього
ОСОБА_5. велосипед і продав його неповнолітньому ОСОБА_4, який знав про цей
випадок, а 22 вересня цього ж року ОСОБА_1, з неповнолітніми ОСОБА_2 і ОСОБА_3
відібрали у неповнолітнього ОСОБА_6. мобільний телефон вартістю 810 грн.
Оскільки неповнолітні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 іОСОБА_4 учинили зазначені суспільно небезпечні діяння, що
підпадають під ознаки діянь, перших трьох - передбаченого ч. 2 ст. 186 КК
України, а останнього - ст. 198 КК України, та беручи до уваги, що кожен із них
ще не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, і
враховуючи, що з цих підстав органи досудового слідства закрили справу і
звернулись до суду з постановою про звільнення неповнолітніх від кримінальної
відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, суд
прийняв таке рішення і передав: ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під нагляд їхніх
матерів, а ОСОБА_4 - під нагляд його сестри.
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування постанови суду і
направлення справи на новий судовий розгляд, бо суд, замість звільнення
неповнолітніх від кримінальної відповідальності, фактично визнав їх винуватими
у вчиненні злочинів, і прийнявши рішення про примусові заходи виховного
характеру щодо неповнолітніх, не встановив їх тривалість.
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора щодо задоволення
касаційного подання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів дійшла до наступного.
застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною
другою статті 105 КК України, стосовно особи, яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього
Кодексу, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність,
і ця особа вже звільнена від кримінальної відповідальності, а справа щодо неї -
закрита, то суд не має приймати рішення про винуватість такої особи у вчиненні
відповідного злочину.
постанови суду видно, що на досудовому слідстві неповнолітні ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4були звільнені від кримінальної відповідальності і справа щодо
них закрита провадженням за правилами ст. 7-3 КПК України, оскільки вони
вчинили зазначені суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння,
передбаченого Особливою частиною КК України, до досягнення віку, з якого може
наставати кримінальна відповідальність. Суд не звернув уваги на цю обставину і,
приймаючи рішення про застосування щодо цих осіб примусових заходів виховного
характеру, розглянув справу за правилами ст. 9 КПК України, при цьому допустив
некоректні вказівки про визнання їх винуватими у вчинення злочинів.
таких обставин постанова суду є необгрунтованою і підлягає скасуванню, а справа
- направленню на новий судовий розгляд. Під час якого суд має належно
перевірити матеріали справи, розглянути їх за належною процедурою, вмотивувати
своє рішення і, за умови необхідності застосування щодо зазначених
неповнолітніх примусових заходів виховного характеру, не забутись на підставі
ч. 3 ст. 105 КК України встановити їх тривалість.
підставі наведеного та керуючись ст. 395, 396 КПК України,
подання прокурора задовольнити частково.
Ленінського районного суду м. Вінниці щодо неповнолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_4 скасувати, а справу - направити на новий судовий розгляд.
Судді:
Редька А.І. Жук В.Г. Заголдний В.В.