Справа № 372/827/15-к
№1кп-55/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження внесеному в ЄРДР за №0001604 від 03.11.2013 року за обвинуваченням,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Броварського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого 19.10.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі; 04.04.2014 року Обухівським районним судом Київської області, за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 02.02.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ст.. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
3 листопада 2013 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю продавця ОСОБА_5 у кіоску «Молоко», що розташований по АДРЕСА_3 , через відчинене вікно таємно викрав грошові кошти в сумі 2500 грн., які лежали на столі в кіоску, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, та показав, що даний злочин був вчинений ним в листопаді 2013 року, в зв`язку з відсутністю коштів на власні потреби. Викрав грошові кошти в сумі 2500 грн. через відчинене вікно в кіоску. Шкоду потерпілому він не відшкодував, у вчиненому щиро кається, просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_5 , суду показала, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_4 про повернення їй викрадених грошей, але обвинувачений їх так і не повернув а тому вона просить призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі.
Покази ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 , вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_4 , пом`якшуючі обставини щире каяття, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, та те що ОСОБА_4 , раніше був неодноразово судимий в тому числі за злочини проти власності думку потерпілої, яка при визначенні покарання наполягає на позбавленні волі, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання в межах передбачених санкцією ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Суд вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування до ОСОБА_4 , ст.ст. 69,75 КК України, суд не вбачає.
Крім цього, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Голосіївським районним судом м. Києва від 02.02.2015 року, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеного за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня взяття під варту, а саме з 09.12.2014 року, зарахувавши покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя :