ун. № 759/102/15-к пр. № 1-кп/759/139/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оленіївка Олександріївського р-ну Кіровоградської області, українця, гр-на України, з середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий: 01 грудня 2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 189 КК України на п`ять років один місяць позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 08 жовтня 2013 року (невідбутий строк покарання один рік сім місяців та 9 днів), -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники потерпілий ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
16 грудня 2014 року приблизно о 21 год 30 хв ОСОБА_5 , маючи судимість за корисливі злочини, разом з іншою особою, матеріали провадження щодо якої виділені, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_7 , вирішили з метою власного збагачення спільно, ОСОБА_5 , повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , вступивши у такій спосіб у попередню змову на повторне вчинення грабежу.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, ОСОБА_5 та вказана інша особа підбігли до ОСОБА_7 і вирвали з її рук сумку вартістю 200 грн, в якій були особисті речі потерпілої, мобільний телефон, гроші в сумі 1 000грн, а всього майно на загальну суму (разом з вартістю сумочки) 3 248 грн. Заволодівши вказаним майном потерпілої, ОСОБА_5 та інша особа зникли з ним з місця вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 16 грудня 2014 року приблизно о 21 год 30 хв він, маючи судимість за корисливі злочини, разом з П., побачивши раніше незнайому ОСОБА_7 , вирішили з метою власного збагачення спільно здійснити відкрите викрадення її майна, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення грабежу. На виконання попередньої домовленості, діючи погоджено між собою з корисливих мотивів з метою збагачення за рахунок чужого майна, вони разом підбігли до ОСОБА_7 і вирвали з її рук сумку з особистими речами потерпілої, в якій були зокрема мобільний телефон та кошти в сумі 1 000 грн, загальну вартість викраденого на загальну суму 3 248 грн не оспорював. Заволодівши вказаним майном потерпілої, вони разом зникли з ним з місця вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 16 грудня 2014 року умисно повторно за попередньою змовою групою осіб відкрито викрав чуже майно на загальну суму 3 248 грн, яке належало потерпілій ОСОБА_7 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності і вчинив злочин, будучи умовно-достроково звільненим від покарання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність до нього претензій з боку потерпілої. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки визнає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства. Таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_8 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2010 року, від відбування покарання призначеного за яким був звільнений умовно-достроково - невідбута частина становить один рік сім місяців та 9 днів.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на дані про його особу (судимість), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 177179, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та три місяці.

На підстави ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_8 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 01 грудня 2010 року та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 17 грудня 2014 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою у зв`язку з даною справою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Речові докази особисті речі потерпілої ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_11