УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 від 19.04.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Разіно Лукоянівського району Горьківської області Російська Федерація, громадянин України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора СКП Спец комбінат ПКПО в період часу з 01.03.2014 року по 03.04.2014 року, використовуючи службове становище, вимагав у ОСОБА_7 неправомірну вимогу за здійснення підприємницької діяльності на території кладовища Південне та здійснення підприємницької діяльності на території кладовища Мінське, за адресою : АДРЕСА_2 . В подальшому 03.04.2014 року, ОСОБА_7 передав перебуваючи по АДРЕСА_3 довіреній особі обвинуваченого, ОСОБА_8 , 29800 гривень, після чого останнього близько 13 години 35 хвилин, було затримано по АДРЕСА_3 працівниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області та вилучено грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у закінченому замаху на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третьої особи, з використанням свого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України.

Надалі, 30.12.2014 року між підозрюваним ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000024, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 368 КК України. Також, сторонами погоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штраф у розмірі 15000( тисячі п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади, повязані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 1(один) рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив закінчений замах на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третьої особи, з використанням свого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Вислухавши в підготовчому судовому засіданні, думку прокурора, обвинуваченого, захисників, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд вважає, що при перевірці угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону виявлено, що сторони, серед іншого, не вірно узгодили остаточне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 368 КК України, оскільки санкція ч.2 ст.368 КК України передбачає спеціальну конфіскацію.

Отже, при перевірці угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону виявлено, що сторони узгодили остаточне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України, без дотримання санкції ч.2 ст.368 КК України та визначили покарання, без дотримання інтересів суспільства.

Так, згідно обвинувального акту, злочинні дії носили тривалий характер, з використанням службового становища залучалися сторонні особи.

Разом з тим, за нормою ст. 471 КПК України, покарання, яке узгоджується сторонами в угоді, повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті Особливої частини КК України.

Відповідно до п. 7, ч. 2 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови угоди в частині визначення остаточного виду та міри покарання суперечать інтересам суспільства та вимогам ст.368 ч.2 КК України, що є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Керуючись ст. 468-469, 471, 474 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000024 від 30.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України КК України - відмовити.

Роз`яснити, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: