АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/202/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі :
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю: прокурора ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження заапеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 2 "квітня 2015 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

· 22 серпня 1996 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.141 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
· 21 червня 2000 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
· 12 січня 2006 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
· 27 грудня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, -
засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 29 червня 2014 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 29 червня 2014 року близько 11 години, перебуваючи поблизу будинку №21 по вул.Броварній в м.Тернополі, відкрито викрав у ОСОБА_9 (зірвав з шиї) золотий ланцюжок вагою 10,5 грама 585 проби, вартістю 3990 грн., з хрестиком вагою 1 грам 585 проби, вартістю 380 грн.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, просять вирок суду змінити пом`якшити призначене судом обвинуваченому покарання, застосувавши ст.69 КК України. При цьому ОСОБА_7 просить призначити йому покарання у виді обмеження волі або зменшити строк покарання у виді позбавлення волі, а його захисник адвокат ОСОБА_8 призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років обмеження волі. Свої вимоги мотивують тим, що судом першої інстанції не дано належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання, зокрема, не в повній мірі враховано визнання ОСОБА_7 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні двох малолітніх дітей і поганий стан його здоров`я наявність гепатиту С та туберкульозу, а також те, що викрадене майно повернуто потерпілій.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просять їх задовольнити, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому згідно вимог ст.404 КПК України колегія суддів даний вирок в цій частині не переглядає.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50,65-67 КК України та призначив його в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_7 , врахував пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі ті, на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах, зокрема, визнання вини, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність інфекційної хвороби вірусу гепатиту С та інші, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив йому за ч.2 ст.186 КК України мінімальне покарання у виді 4 років позбавлення волі, тоді як санкцією ч.2 цієї статті передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на те, що потерпілій ОСОБА_9 повернуто викрадені золоті вироби, то в судовому засіданні суду першої інстанції остання ствердила, що викрадений ОСОБА_7 в неї золотий ланцюжок їй повернув незнайомий чоловік, а золотий хрестик, який також був відкрито викладений обвинуваченим, вона знайшла, коли поверталась додому, а тому даний факт не може розцінюватись як пом`якшуюча обставина.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що на утриманні ОСОБА_7 знаходиться малолітні діти та його мати пенсійного віку, то вони є голослівними, більше того, спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження довідкою про склад сім`ї ОСОБА_7 , виданої ОСББ Новий Світ 16 та характеристикою з місця проживання на нього, виданою головою того ж ОСББ, згідно яких ОСОБА_7 проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 2010 року сам, дружина з ним розлучилась і проживає за іншою адресою(а.к.п. 144-145).

Як встановлено судом, і про що зазначено у вироку, ОСОБА_7 не працює. В той же час, в матеріалах кримінального провадження наявна ксерокопія пенсійного посвідчення на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір обвинуваченого (а.к.п. 127), що є свідченням того, що остання є пенсіонерка з 02.04.2009 року, а отже отримує пенсію.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню засудженим нових злочинів.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним корисливим злочином та відповідно до ст.12 КК України тяжким злочином, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово (4 рази) судимий за умисні корисливі тяжкі злочини, що свідчить про його стійкість до протиправної поведінки та небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , як про це порушується питання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, колегія суддів не вбачає.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_7 про застосування до нього амністії згідно Закону України Про амністію в 2014 році (а.к.п.12), оскільки, на його думку, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України, підпадає під цей Закон.

Згідно ст.17 Закону України Про амністію в 2014 році він набуває чинності з дня наступного за днем його опублікування, тобто з 9 квітня 2014 року.

Згідно ст.12 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності, включно.

Злочин, про який йдеться у вищезазначеній заяві ОСОБА_7 , за ч.2 ст.186 КК України (відкрите викрадення майна у ОСОБА_9 ), вчинено ним 29 червня 2014 року, тобто після набрання чинності Законом України Про амністію в 2014 році, а тому дія цього Закону на ОСОБА_7 не поширюється.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 2 " квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Дана ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3(трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2