н/п 1-кп/640/659/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, судимого Київським районним судом м. Харкова 12.12.1989 року за ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 17-118, ч. 3 ст. 117 КК України (в ред. 1960 р.) до 7 років позбавлення волі, перегляд вироку 23.01.1990 року Харківським обласним судом ч. 3 ст. 144 КК України перекваліфікована на ч. 2 ст. 144 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 117, ч.2 ст. 17-118, ч. 2 ст. 144 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, який звільнився 14.09.1996 року з Холодногірської ВК №18 у зв`язку із відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 186 КК України, -

26.03.2002 року близько до 02.00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік від гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з малознайомою ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), що раптово виник на ґрунті неприязних стосунків, маючи умисел, спрямований на заподіяння останній тяжких тілесних ушкоджень, схопив її рукою за волосся та розвернув до себе обличчям, після чого наніс удар коліном в область живота. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) рукою за волосся та утримуючи її за потиличну частину голови, вдарив декілька разів обличчям об залізну трубу, від чого потерпіла впала спиною на асфальт. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс їй ряд ударів ногою в область паху та декілька ударів ногою в область живота праворуч та правої частини грудної клітини, після чого наніс ще удар кулаком правої руки в область обличчя.
В результаті умисних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), згідно висновку судово-медичної експертизи № 1381-С від 01.04.2003 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розриву тканини і капсули печінки, що супроводжувалася масивною внутрішньочеревною кровотечею (приблизно 1700мл рідкої крові), що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки - для життя в момент заподіяння; рана на лобі справа - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; синці на правій молочній залозі і на правому плечі, садна на правій щоці, що є легкими тілесними ушкодженнями.
26.03.2002 близько до 02.15 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом малознайомої йому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), в якому вона знаходилась після спричинення їй тілесних ушкоджень, діючи згідно раптово виниклого умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його злочинні дії є явними для оточуючих, зняв з її шиї і таким чином відкрито викрав золотий ланцюг вагою 30 грамів, з хрестиком вагою 9 грамів з золота 585 проби, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 205 від 07.10.2014 - 965 грн. 25 коп., після чого покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на власну користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) матеріальні збитки на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що в березні 2002 році він був в кафе «Оскар» по вул. Петровського в м. Харкові, але нікого не бачив, нікого не бив, цепок не зривав. Потерпілу він не бив. Взагалі він бував в кафе 3-5 разів на тиждень. Був 26.03.2002 року сиділи з знайомими та випивали.
Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена зібраними по справі доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що на той час вона навчалася в інституті, проживала у гуртожитку по АДРЕСА_2 . 26 березня 2002 року ввечері вона пішла за продуктами в магазин по вул. Петровського в м. Харкові. Коли вона стояла у черзі, до не підійшли два чоловіки та почали «чіплятись». Вона сказали, щоб її не чіпали. Потім вони знову підійшли, почали казати, що їй з ними по путі. Вона знову їм відмовила. Потім вони підішли знову та схопили її, сказавши, щоб вона не противилася, почали погрожувати їй. Вона злякалася, тому вимушена була піти з ними в надії, що далі зможе відчепитися від них. Вони потягли її в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вона там ніколи раніше не була. Зайшли на 2-й поверх, ОСОБА_4 в приказному тоні сказав, що вона буде пити. Їй принесли сік. Коли вона випила трохи, то зрозуміла, що сік з горілко. У неї трохи запаморочилася в голові, тому вона пішла до туалету. В туалет увірвався ОСОБА_4 та почав розстібувати собі ширинку на штанях, говорячи «ну, що, давай». Вона злякалася, штовхнула його та побігла. Вона бігла в бік гуртожитку, однак ОСОБА_4 наздогнав її. Він схопив її за волосся та повернув до себе, вона чітко бачила обличчя ОСОБА_4 . Він почав сильно її бити головою об залізну трубу забору потім підняв вдарив коліном в живіт. Їй було дуже боляче, в неї почалася задишка. Вона впала, а він продовжив бити її ногами по всьому тілу. Вона втратила свідомість, потім відкрила очі, однак ОСОБА_4 ще був там. Вона не рухалася, що б не привернути його увагу. ОСОБА_4 ще трохи походив, та почав знову її бити ногами. Розбив губу, ніс. ОСОБА_4 з шиї зірвав ціпок. Вона прикинулася, що не дихає, щоб її не вбив. Можливо годину вона непритомна пролежала, відкрила очі, подивилася навкруги, що нікого не має, та поповзла. Вона добралася до дверей гуртожитку, постукала, двері відкрила вахтер, але вона впала, нічого не могла сказати, оскільки у неї був шок. Вахтер викликала швидку. Потім їй ставало все гірше та гірше. Місяця півтора вона лежала у лікарні, майже не розмовляла. Потім її виписали, однак вона продовжувала їздити до лікарні. У неї залишилися шрами, її зашивали.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що потерпіла ОСОБА_8 є її донькою. 26.03.2002 року їй подзвонили ввечері з гуртожитку та сказали, що її донька лежить у 4-й лікарні невідкладної швидкої допомоги. Вона вранці 27 березня приїхала до лікарні. Донька була в тяжкому стані, постійно стогнала. Лікарі сказали, що голову їй зашили. Донька на ногах не стояла. їй було дуже тяжко, вона постійно втрачала свідомість, була «зеленою». Лікарі сказали, як би ще трохи потягнули, то донька померла б. У доньки була порвана печінка, голова розбита, нижче спини все було чорне. Приходила в себе донька довго. Після того, донька розповіла, як ввечері вийшла в магазин. До неї підійшли два чоловіки, взяли під руки та сказали, щоб йшла з ними. Повели її в кафе, вона трохи посиділа з ними, потім хотіла втекти. ЇЇ наздогнав ОСОБА_4 та почав бити, бив головою об трубу. Вона втрачала свідомість, то приходила до тями. Брав її за волосся, зняв з неї кулончик. Потім вона доповзла до гуртожитку, викликали швидку. У лікарні донька не говорила.
Даними, що містяться в заяві від 28.03.2002 року про реєстрацію вчинення злочину, згідно з яким потерпілою ОСОБА_7 зазначено, що вночі з 25.03.2002 року на 26.03.2002 року приблизно о 02:00 год. до неї невідомий чоловік застосував фізичне насилля, відкрито заволодів належним їй майном по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 9-12)
Даними, що містяться в довідці ДКУОЗ «Обласна клінічна травматологічна лікарня» від 28.03.2002 року №1340, згідно з якими ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27.03.2002 року до теперішнього часу (28.03.2002 року) з приводу: закритої травми живота, розриву 6 сегменту печені. Зупинено кровотечу 2 степені. (т. 1 а.с. 15)
Даними, що містяться в довідці ДКЗ «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги» від 26.03.2002 року №38/553, згідно з якими ОСОБА_7 26.03.2002 року знаходилась у відділенні спецтравми з приводу обширної скальпірованної рани лобної ділянки, забій грудної клітки з права (т. 1 а.с.16)
Даними, що містяться в протоколі пред`явлення фотознімків від 09.04.2002 року, згідно з якими потерпіла ОСОБА_7 упізнала на фотознімку №3 ОСОБА_4 як особу, яка її била та заволоділа її майном (т. 1 а.с. 21-22)
Даними, що містяться в протоколі пред`явлення фотознімків від 20.04.2002 року, згідно з якими свідок ОСОБА_10 упізнала на фотознімку №1 ОСОБА_4 , як особу, яка 25.03.2002 року ввечері знаходився в кафе «Оскар» зі знайомими, серед яких знаходилася дівчина з ім`ям ОСОБА_11 (а.с. 28-29)
Даними, що містяться в протоколі пред`явлення фотознімків від 20.04.2002 року, згідно з якими свідок ОСОБА_10 упізнала на фотознімку №3 ОСОБА_7 , як особу, яка 25.03.2002 року знаходилась в кафе «Оскар» разом з чоловіком з ім`ям ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 30-31)
Даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №1381-С від 01.04.2003 року, згідно з якими потерпілій ОСОБА_7 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розриву тканини і капсули печінки, що супроводжувалася масивною внутрішньочеревною кровотечею (приблизно 1700мл рідкої крові), що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки - для життя в момент заподіяння; рана на лобі справа - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; синці на правій молочній залозі і на правому плечі, садна на правій щоці, що є легкими тілесними ушкодженнями. у зв`язку з закритою травмою живота ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27.03.2002 року по 29.05.2002 року. (т. 1 а.с. 81-83)
Даними, що містяться у висновку товарознавчої експертизи №205 від 07.10.2014 року, згідно з якими вартість золотого ланцюгу вагою 30 грамів, з хрестиком вагою 9 грамів з золота 585 проби, складає 965 грн. 25 коп. (т. 2 а.с. 166-170)
Даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №3238-Ая/14 від 21.10.2014 року, згідно з якими показання ОСОБА_8 , на які вона посилається в протоколі слідчого експерименту, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму виникнення встановлених у неї тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 171 -172)
Даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 26.09.2014 року, згідно з якими потерпіла ОСОБА_8 відтворила як 26.03.2002 року вночі приблизно о 02:00 год. по вул. Артема, ОСОБА_4 наздогнав її, схопив ззаду за волосся, різко розвернув на себе, після чого наніс два удари коліном в живіт. Потім ОСОБА_4 схопив потерпілу правою рукою за волосся та почав її бити 3-4 рази обличчям об залізну трубу, утримуючи рукою за потиличну частину голови. Потерпіла впала на спину на асфальт. Після чого, ОСОБА_4 наніс ногою приблизно 3-4 удари в обличчя. Потім ОСОБА_4 наніс декілька ударів ногою в праве стегно, потім наніс декілька ударів в обличчя потерпілій, у ділянку грудної клітки, правої молочної залози. Потім ОСОБА_4 наніс удар в обличчя кулаком правої руки, удар ногою в область обличчя, удар кулаком в область губ. Після чого, потерпіла почула голос ОСОБА_4 «Давай, хоч золотий ланцюг». ОСОБА_4 стояв біля голови праворуч позаду. Після чого, потерпіла відчула позаду праворуч ривки золотого ланцюгу, та показала як зривав ланцюг. Після чого, потерпіла відчула як, ланцюг знято через голову. Після чого, потерпіла втратила свідомість (т. 2 а.с.173-184)
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд розцінює як неправдиві, оскільки вони не узгоджуються з показання потерпілої, свідка, з іншими даними, що містяться в матеріалах справи. Показання обвинуваченого надані з метою уникнути кримінальної відповідальності, та суд розцінює їх як спосіб захисту.
Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за:
- ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння,
- ч. 1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Як особистість ОСОБА_4 працездатний, не працює, не одружений, судимий: Київським районним судом м. Харкова 12.12.1989 року за ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 17-118, ч. 3 ст. 117 КК України (в ред. 1960 р.) до 7 років позбавлення волі, перегляд вироку 23.01.1990 року Харківським обласним судом ч. 3 ст. 144 КК України перекваліфікована на ч. 2 ст. 144 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 117, ч.2 ст. 17-118, ч. 2 ст. 144 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, який звільнився 14.09.1996 року з Холодногірської ВК №18 у зв`язку із відбуттям строку покарання. У лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, про що свідчать дані паспорта, характеристика, його свідчення (т. 1 а.с. 113-128)
Відповідно до ст.66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Близько до 10 років ОСОБА_4 знаходився в розшуку, а саме з 01.07. 2002 року та міжнародному розшуку з 04.04. 2012 року.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 у виді реального відбування покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, та є одним із найбільш суспільно небезпечних злочинів проти життя та здоров`я особи. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 схопив потерпілу рукою за волосся, розвернув до себе обличчям, після чого наніс потерпілій удар коліном в область живота. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 схопив потерпілу рукою за волосся та утримуючи її за потиличну частину голови, вдарив декілька разів обличчям об залізну трубу, від чого потерпіла впала спиною на асфальт. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 наніс потерпілій ряд ударів ногою в область паху та декілька ударів ногою в область живота праворуч та правої частини грудної клітини, після чого наніс ще удар кулаком правої руки в область обличчя.
Наведене підтверджує характер та ступень тяжкості злочину, обставини його скоєння (кількість завданих ударів, їх локалізацію, характер), небезпечності особи обвинуваченого, що унеможливлює призначення обвинуваченому покарання без реального його відбування.
При цьому враховуючи призначення покарання у виді реального відбування, суд вважає можливим призначити покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у мінімальних межах санкції цієї частини статті у зв*язку з тим, що потерпіла вимог матеріального та морального характеру не має.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17.09.2014 року з дня його фактичного затримання, як вбачається з Ухвали Київського районного суду м. Харкові від 19.09.2014 року (т. 2 а.с. 130).
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 від цивільного позову відмовилась.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 1970 року народження визнати винуватим за:
ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,у кримінально-виправній установі.
ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох років позбавлення волі у кримінально-виправній установі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі у кримінально-виправній установі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 17.09.2014 року з дня його фактичного затримання, як вбачається з Ухвали Київського районного суду м. Харкові від 19.09.2014 року (т. 2 а.с. 130).
На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд г. Харкова.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.