154/1113/15-к
1-кп/154/115/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
10.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на службу по мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_4 до складу Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_2 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині) №78 від 10.04.2014 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення роти забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року № 310 з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини військова частини польова пошта НОМЕР_3 .
Згідно з наказом командира військової частини польова пошта В3938від 29.11.2014 року № 262 солдата ОСОБА_4 з 29.11.2014 року виключено із списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , з усіх видів забезпечення та направлено для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №20 від 01.12.2014 року військовослужбовця ОСОБА_4 з 01.12.2014 року зараховано до списків особового складу частини польова пошта НОМЕР_1 .
Однак військовослужбовець ОСОБА_4 , під час несення військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника , 16.10.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_4 , яка розташовувалась по АДРЕСА_2 та з 16.20.2014 року по 17.03.2015 року ,дня його прибуття до військової прокуратури Луцького гарнізону , був відсутній на службі протягом періоду понад один місяць , не виконував покладені на нього службові обов`язки та перебуваючи за місцем проживання у с. Новосілки, Вол.-Волинського району проводив час на власний розсуд
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 407 ч.3 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем ( крім строкової служби ) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
26 березня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 ,якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого по ст. 407 ч.3 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст.407 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі строком на
3 ( три ) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку в 2 ( два ) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки .
На підставі ч.1 п. п. 2 , 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання .
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. Відсутність тяжких наслідків . Визнав вину у вчиненому . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України , в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 407 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості , від якого потерпілих немає.
Суд , заслухавши пояснення сторін кримінального провадження , приходить до висновку , що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому ,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором військової прокуратури луцького гарнізону угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди , і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання .
Речових доказів не має .
Процесуальні витрати відсутні .
Керуючись ст.ст.314, 469 , 373, 472, 469, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 26 березня 2015 року укладену між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.407 ч.3 КК України ,та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 26 березня 2015 року покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку в 2 ( два ) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки .
На підставі ч.1 п. п. 2 , 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції , повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання .
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України .

Головуючий