гСправа № 358/909/15-к Провадження № 1-кп/358/77/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника служби в справах дітей

Богуславського РДА ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №1-кп/358/77/15 щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 11.04.2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.12.2013 року вирок Святошинського районного суду м. Києва змінено і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 02 липня 2014 року згідно ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.06.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09.04.2015 року близько 24.00 години ночі ОСОБА_5 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою таємного викрадення чужого майна прибули до господарства, де проживає ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, скориставшись темною порою доби, вони розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_6 , знаходячись на території подвір`я ОСОБА_12 спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити про небезпеку, а ОСОБА_5 проник до господарського приміщення, яке належить ОСОБА_12 , на яке вказав ОСОБА_6 , звідки таємно викрав металеву двохколісну тачку вартістю 1300 гривень та електродвигун потужністю 7 кВт вартістю 550 гривень, після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 підійшли до іншого приміщення господарського призначення, де ОСОБА_5 шляхом пошкодження вікна, проник в середину, звідки таємно викрав електродвигун потужністю 1,5 кВт вартістю 320 гривень. Після цього вони покинули територію господарства потерпілої, забравши з собою викрадене майно, здобуте злочинним шляхом, яким розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2170 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, визнав частково. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 304 ч. 1 КК України, не визнав. Про обставини вчинення кримінального правопорушення пояснив, що 09.04.2015 року ввечері до нього підійшов син його співмешканки ОСОБА_13 , який на той час був учнем 9 класу середньої школи, і повідомив, що він ходив допомагати по господарству жительці с. Медвин і коли перебував у неї в дворі, то побачив електричний двигун, який знаходився в сараї. Потім він запропонував йому піти в господарство і вкрасти електродвигун, щоб здати його на металобрухт. Він погодився на дану пропозицію, після чого близько опівночі ОСОБА_6 привів його в господарство потерпілої, де показав місце знаходження циркулярки. Надалі ОСОБА_6 залишався в господарстві та спостерігав на навколишньою обстановкою, а він проник до господарського приміщення, звідки з циркулярки зняв електродвигун, який погрузили в тачку, яку також викрали в цьому господарстві.

Потім вони підійшли до іншого господарського приміщення, в яке він проник через вікно. В цьому приміщенні було темно і він почав підсвічувати собі своїм мобільним телефоном. ОСОБА_13 у цей час стояв на вулиці під вікном сараю і чекав на нього. Виявивши в цьому приміщенні електродвигун, він його викрав та передав ОСОБА_6 . Поклавши викрадене в тачку, вони прибули додому, де електродвигуни він розібрав на запчастини. Наступного дня він здав розібрані електродвигуни на металобрухт, за що отримав 550 гривень, які витратив на потреби сім`ї.

У вчиненому він щиро кається і просить суворо не карати.

Він не визнає своє вину у втягненні неповнолітнього ОСОБА_6 в злочинну діяльність, оскільки він не пропонував останньому вчинити крадіжку чужого майна. Пропозиція викрасти електродвигуни із господарства ОСОБА_12 надійшла від самого неповнолітнього ОСОБА_6 , який раніше був у господарстві потерпілої і знав про місцезнаходження її майна.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України, визнав частково і дав показання про обставини таємного викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_5 . У вчиненому він щиро кається і просить суворо не карати.

Вина обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, крім їх показань, підтверджується також показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила факт викрадення в її матері ОСОБА_12 майна та стверджувала, що обвинувачені викрали не лише електродвигуни і тачку, але й інші речі, а саме: тиски настільні, каністру металеву з бензином, молот - кувалду, лом металевий, металеві клинки, ключ розвідний, плоскогубці, ключі ріжкові, молотки, рашпілі, напільники, стамески, садові ножиці, долото, завіси, трубу металеву, цвяхи, проволоку, ручну пилку, всього викрали майна на загальну суму15553 грн. Просила стягнути з обвинувачених на її користь вказану суму грошових коштів та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в квітні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, до нього в господарство, яке розташоване в с. Медвині, прийшов ОСОБА_5 , який запропонував купити у нього деталі від електродвигунів. Оскільки йому такі речі були необхідні, він купив їх та заплатив ОСОБА_5 гроші, але яку суму не пам`ятає. Через деякий час до нього приїхали працівники міліції, яким він видав деталі від електродвигунів.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_15 .

Із протоколу огляду місця події від 13 квітня 2015 року та фототаблиці до протоколу (т.1, а.с. 48-59) видно, що при огляді господарства ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено відсутність скла в вікні господарського приміщення, в середині цього приміщення виявлено порушення обстановки. В іншому господарському приміщенні виявлено циркулярку, на якій в місці кріплення відсутній електродвигун.

Із протоколу огляду місця події від 13 квітня 2015 року та фототаблиці до протоколу (т.1, а.с.61-65) видно, що при огляді господарства ОСОБА_15 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено деталі від двох електродвигунів, вага яких складає 98 кг.

Із протоколу огляду місця події від 13 квітня 2015 року та фототаблиці до протоколу (т.1, а.с.68-71) видно, що при огляді господарства ОСОБА_17 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено металеву двохколісну тачку.

Із висновку експерта №15-04/15 від 15.04.2015 року (т. 1 а.с. 95-97) видно, що середньо-ринкова вартість двохколісної тачки становить 1300 гривень.

Довідкою ПП «СтарКом-Авто» №14-04/15 від 14.04.2015 року (т. 1 а.с. 103) підтверджується, що вартість електромотора потужністю 7 кВт становить 550 гривень, вартість електромотора потужністю 1,5 кВт - 320 гривень.

Із протоколу слідчого експерименту від 21.04.2015 року та фототаблиці до нього (т.1, а.с. 144-148) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 відтворив обстановку, що мала місце 09 квітня 2015 року близько 24.00 години в господарстві ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому обвинувачений вказав на господарські приміщення, з яких були викрадені два електричні двигуни і металева тачка, та розповів про обставини вчинення крадіжки.

Із протоколу слідчого експерименту від 16.04.2015 року та фототаблиці до нього (т.1, а.с. 198-203) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 відтворив обстановку, що мала місце 09 квітня 2015 року близько 24.00 години в господарстві ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому обвинувачений вказав на господарські приміщення, з яких були викрадені два електричні двигуни і металева тачка, та розповів про обставини вчинення крадіжки.

Оцінюючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_12 , а саме: металевої двохколісної тачки, вартістю 1300 гривень, електродвигуна потужністю 7 кВт, вартістю 550 гривень, електродвигуна потужністю 1,5 кВт, вартістю 320 гривень, є повністю доведеною, оскільки підтверджується вищевказаними письмовими доказами, речовими доказами та показаннями обвинувачених.

Натомість, в судовому засіданні стороною обвинувачення та потерпілою не доведено факт викрадення обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 іншого майна.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджувала, що обвинуваченими у її матері ОСОБА_12 було викрадено інші речі: тиски настільні, каністру металеву з бензином, молот - кувалду, лом металевий, металеві клинки, ключ розвідний, плоскогубці, ключі ріжкові, молотки, рашпілі, напільники, стамески, садові ножиці, долото, завіси, трубу металеву, цвяхи, проволоку, ручну пилку.

Органом досудового розслідування в підозрі висунутій обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вказано, що останні викрали у потерпілої ОСОБА_12 , крім металевої тачки та двох електродвигунів, також інше майно: тиски металеві вартістю 170 гривень, молоток вартістю 40 гривень, напилок вартістю 30 гривень, садові ножиці вартістю 60 гривень, два гаєчні ключі вартістю 40 гривень, плоскогубці вартістю 40 гривень.

Однак, під час судового розгляду справи сторона обвинувачення на надала суду достатніх об`єктивних, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що обвинувачені викрали крім металевої тачки та двох електродвигунів, ще інше майно.

Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судовому засіданні дали показання, що ними у потерпілої було викрадено лише металеву тачку та два електродвигуни.

Металева двохколісна тачка та деталі від двох електродвигунів є речовими доказами по справі. Інших речей, на які посилається сторона обвинувачення та потерпіла, органом досудового розслідування, не було розшукано та виявлено ні під час огляду господарства, де проживали обвинувачені, ні в господарстві ОСОБА_15 , якому були збуті викрадені речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Оскільки, відсутні достатні докази вини обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у викрадені іншого майна потерпілої ОСОБА_12 , крім металевої двохколісної тачки та двох електродвигунів, суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення інше майно, яке вказано в підозрі та в обвинувальному акті: тиски металеві вартістю 170 гривень, молоток вартістю 40 гривень, напилок вартістю 30 гривень, садові ножиці вартістю 60 гривень, два гаєчні ключі вартістю 40 гривень, плоскогубці вартістю 40 гривень.

Таким чином суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковані злочинні дії обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 3 КК України, оскільки вони 09.04.2015 року близько 24.00 години за попередньою змовою групою осіб таємно викрали чуже майно (крадіжка), а саме майно потерпілої ОСОБА_12 на суму 2170 гривень, що було поєднане з проникнення у приміщення. Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення за кваліфікуючої ознаки повторність, оскільки має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 ч. 1 КК України.

Із обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачувався органом досудового розслідування також в тому, що 09.04.2015 року близько півночі у ОСОБА_5 виник умисел та таємне викрадення будь-якого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, він, достовірно знаючи, що син його співмешканки ОСОБА_7 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється неповнолітнім, вплинув на свідомість останнього і запропонував йому реалізувати даний злочинний намір. На пропозицію ОСОБА_5 останній погодився та привів ОСОБА_5 до господарства ОСОБА_12 , розташоване по АДРЕСА_1 , де вони вчинили крадіжку майна потерпілої.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 304 ч. 1 КК України (втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність).

Натомість в судовому засіданні даний факт не знайшов свого підтвердження, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_5 впливав на свідомість ОСОБА_6 та пропонував останньому вчинити крадіжку чужого майна.

Так, обвинувачений ОСОБА_18 в судовому засіданні категорично заперечував, що він був ініціатором крадіжки та зазначив, що саме ОСОБА_6 , який раніше бував у господарстві потерпілої, запропонував вчинити крадіжку і привів його до місця вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також стверджував, що саме він запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку електродвигунів в господарстві ОСОБА_12 .

Відповідно до ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачені заперечили той факт, що ОСОБА_5 втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_6 , а інші докази на підтвердження даної обставини відсутні, суд з урахуванням положень ст. 62 ч. 3 Конституції України та ст. 17 ч. 4 КПК України вважає за необхідне виправдати ОСОБА_5 по епізоду втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність по ст. 304 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 виховується на даний час в неповній сім`ї однією матір`ю ОСОБА_7 і як убачається із акту обстеження житлово-побутових умов мати створила задовільні умови для проживання та навчання дитини.

По місцю проживання та навчання ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Згідно акту медичного освідування неповнолітнього ОСОБА_6 по встановленню стану його здоров`я, складеного комісією лікарів Богуславської ЦРЛ, вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_6 не є повністю добрим, оскільки він страждає на вегето-судинну дистонію по змішаному типу.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, оскільки згідно копії свідоцтва про народження він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про їх особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд відносить їх щире каяття.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є також те, що він вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці.

До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд відносить те, що вино вчинили злочин щодо особи похилого віку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, та після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і продовжив свою злочинну діяльність, тому суд не вбачає підстав для застосування до нього ст. 75 КК України та вважає за необхідне призначити йому покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність судимостей, що він раніше не перебував на обліку у службі в справах дітей Богуславської РДА, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього необхідно застосувати положення ст. ст. 104, 75 КК України, та відповідно призначивши покарання у межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 необхідно задовольнити частково, стягнувши солідарно із обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 870 гривень за заподіяну злочином матеріальну шкоду.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 гривень, то суд вважає, що потерпіла внаслідок порушення її права власності дійсно перенесла моральні страждання. З урахуванням похилого віку потерпілої, ступеню її переживань суд вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 3000 гривень відповідає ступеню і характеру моральних страждань, які перенесла потерпіла, а тому вказану суму необхідно стягнути із обвинувачених солідарно на користь ОСОБА_12 .

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення матеріальної і моральної шкоди з обвинувачених не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_10 в судовому засіданні не надала доказів про те, що викрадене майно належало їй, а не її матері ОСОБА_12 . Зокрема, ОСОБА_10 не надала доказів про те, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька за заповітом і тому відсутні дані про право її власності на спадкове рухоме майно в господарстві ОСОБА_12 .

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 13 квітня 2015 року.

ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні за ст. 304 ч. 1 КК України визнати невинуватим і виправдати.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ст. ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі: металеву двохколісну тачку, деталі від двох електродвигунів, шибку (скло з вікна) повернути потерпілій ОСОБА_12 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 870 гривень за заподіяну матеріальну шкоду та 3000 гривень за моральну шкоду, всього 3870 (три тисячі вісімсот сімдесят) гривень.

До виповнення ОСОБА_6 18 років обов`язок відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_12 в розмірі 1935 гривень покласти на його матір ОСОБА_7 .

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди залишити без задоволення.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1