АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/316/15 Справа № 187/1150/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 липня 2014 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петриківка, Криничанського району, Дніпропетровської області, проживає без реєстрації, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7 захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді десяти років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Вироком суду вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги, сторона захисту посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не надання належним чином оцінки доказам у кримінальному провадженні та показанням свідка ОСОБА_11 , яка є тещею брата потерпілого ОСОБА_12 та єдиним свідком події, що трапилась. Також, захисник вважає, що судом не взяті до уваги грубі порушення з боку працівників підстанції швидкої медичної допомоги Царичанської районної лікарні і безпідставно відмовлено в проведенні комплексної судово-медичної експертизи щодо дій медперсоналу, результати якої, на його думку, могли б вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, кримінальне провадження направити на нове розслідування, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального закону та неврахування пом`якшуючих обставин.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини і правильності кваліфікації вчиненого, просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

10 лютого 2015 року прокурором надані зміни до апеляційної скарги, в яких він просить вирок суду змінити у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме: в мотивувальній частині вироку вказати повне ім`я та по батькові обвинуваченого відповідно до документів, що посвідчують особу та зазначити, що « ОСОБА_7 взявши зі столу кухонний ніж умисно наніс ОСОБА_12 один удар шляхом тичка в область живота нижче грудної клітки»; вказати обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за те, що він 01 липня 2014 року близько 22:30 години, перебуваючи в буд. АДРЕСА_2 , в ході спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на ґрунті ревнощів та в стані алкогольного сп`яніння, діючи по раптово виниклому злочинному наміру, направленому на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи настання тяжких наслідків від своїх дій, взявши зі столу кухонний ніж та тримаючи його в правій руці, умисно наніс ОСОБА_12 , один удар шляхом тичка в область живота, нижче грудної клітки, в результаті чого ОСОБА_12 , отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення органів черевної порожнини. Після цього ОСОБА_7 , побачивши, що у ОСОБА_12 , тече кров, пішов викликати швидку медичну допомогу та працівників міліції. З вказаними тілесними ушкодженнями потерпілого направлено на госпіталізацію до хірургічного виділення 8-ї лікарні м. Дніпродзержинська. 02 липня 2014 року близько 10:00 години госпіталізований до лікарні м. Дніпродзержинська потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень помер.
В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні прокурор змінену апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, підтримала частково, лише в частині необхідності зміни вироку з вказівкою в його мотивувальній частині про повне ім`я та по батькові обвинуваченого, в іншій частині скаргу прокурора не підтримала. Також вважала, що апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник - адвокат ОСОБА_10 вважали за необхідне в задоволенні поданих апеляційних скарг відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників судового провадження, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними у кримінальному провадженні матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника, обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо необхідності скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає необґрунтованими, а вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 статті 412 КПК України зазначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, зокрема, якщо, судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження та апеляційних скарг сторони захисту, на порушення, передбачені ч. 2 ст. 412 КПК України, захисник та обвинувачений не посилаються та судом апеляційної інстанції таких порушень не встановлено.

Крім того, під час апеляційного перегляду не встановлено інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що стосується доводів захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то ці доводи також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаним судом доведеними, та ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів.

Так, судом встановлено, що вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даних висновків проведених експертиз, протоколів процесуальних дій, інших матеріалів провадження, які узгоджуються між собою.

Колегія суддів зазначає, що ті обставини, що в руках обвинуваченого був ніж, яким він потерпілому ОСОБА_12 наніс один удар шляхом тичка в область живота, нижче грудноїклітки фактично не заперечується і самим обвинуваченим ОСОБА_7 , однак не навмисно, а з підстав необхідної оборони або завдання тілесних ушкоджень потерпілому, як випадковість з вини потерпілого через те, що він сам впав на ніж, а не умисно, як йому інкриміновано - за ч. 2 ст.121 КК України.
Отже колегія суддів вважає, що висновки суду є обґрунтованими, належним чином вмотивовані, а твердження сторони захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілому, від яких настала його смерть, обвинуваченим були завдані з перевищенням необхідної оборони або з вини самого потерпілого, є непереконливими і спростовуються вищезазначеними доказами; крім того, вони вірно оцінені судом першої інстанції як взаємовиключні та як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Доводи захисника та обвинуваченого про те, що смерть потерпілого настала від несвоєчасного надання медичної допомоги медперсоналом Царичанської районної лікарні не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються висновками судових медичних експертиз № 798- Е від 23.07.2014 року, №798 -Е-1 від 25.07.2014 року, згідно яких проникаюче колото-різане поранення черева з ушкодженням тканин печінки, ворітної та порожистої вен, яке супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею, що призвело до гострої кровотечі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в даному випадку, що спричинило смерть потерпілого. Дані тілесне ушкодження могло виникнути в термін і при механізмі, вказаних в постанові, тобто 01 липня 2014 року близько 22:30 години.

Крім того, характер вчинених обвинуваченим щодо потерпілого дій, заподіяння внаслідок цього потерпілому тих тілесних ушкоджень, які вказані в зазначених висновках судово-медичних експертиз, свідчать про те, що ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_12 .

Також судом обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку і показання свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем вчиненого злочину та прямо вказує на те, що під час вживання спиртних напоїв, коли йшла звичайна бесіда та коли піднімали чарки, ОСОБА_7 наніс удар ножем у живіт потерпілому, та ці показання ОСОБА_11 узгоджуються зі всіма зібраними вищезазначеними доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, судом були дослідженні всі обставин кримінального провадження, кожен доказ, в тому числі і ті, на які посилається захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі, оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку є підставою для ухвалення обвинувального вироку.

Юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України за ознакою умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є правильною, а тому відповідний довід захисника в інтересах обвинуваченого щодо неправильного застосування кримінального закону через невірне визначення судом, що в діях обвинуваченого є ознаки іншого складу злочину є безпідставним.

Отже, підстав для скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на які посилається сторона захисту в апеляційних скаргах, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, після їх зміни, щодо істотного порушення судом кримінального процесуального закону, у зв`язку з відсутністю вказівки в мотивувальній частині вироку повного ім`я та по батькові обвинуваченого, про відсутність зазначення обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів розцінює як непереконливі та такі що не підлягають задоволенню.

Так, у вступній та резолютивній частині вироку суду зазначено повне ім`я та по батькові обвинуваченого - ОСОБА_7 ; крім того, ті встановлені фактичні обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, а саме те, що ОСОБА_7 взявши зі столу кухонний ніж умисно наніс ОСОБА_12 один удар шляхом тичка в область живота нижче грудної клітки, знайшли своє підтвердження під час як судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції так і під час розгляду судом апеляційної інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України врахував відомості щодо його особистості та всі обставини провадження, а саме те, що ОСОБА_7 не працював, не мав постійного місця проживання, з військового обліку знятий у зв`язку з досягненням граничного віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, є особою раніше не судимою.

Судом вірно зазначено про вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння та у відповідності до вимог ст. 67 КК України ця обставина визнана такою, що обтяжує покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд також врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та його наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_12 , який позитивно характеризувався, був єдиним годувальником у сім`ї та після його смерті на утриманні ОСОБА_9 залишилось троє неповнолітніх дітей.

Отже, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на 10 років за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Даних, які б свідчили, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4