АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/427/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , поданою на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
· 17.10.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного попереднім вироком, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 196 гривень 56 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 30 жовтня 2014 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Єва» № 801, належного ТОВ «РУШ», розташованого по вулиці Велика Перспективна, 50 у місті Кіровограді, побачив на полиці з товаром жіночу парфумовану воду.

Реалізуючи виниклий намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, розуміючи, що за ним ніхто не спостерігає, його дії не будуть помічені, таємно викрав жіночу парфумовану воду марки «Carla Fracci Medea», вартістю, відповідно до висновку експерта № 966 від 05.11.2014 року, 753 гривні 50 копійок.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Вирок суду оскаржений обвинуваченим ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити покарання, призначивши вид покарання, не пов`язаний із позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

Зазначає, що має середню професійну освіту, працює за фахом майстра з ремонту взуття, перебуває у цивільному шлюбі, позитивно характеризується по місцю свого проживання, має матір похилого віку, котра потребує його допомоги, оскільки позбавлена можливості оплачувати своє лікування та сплачувати комунальні послуги.

Крім того, по даному кримінальному провадженні він сприяв слідству, повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, відшкодував завдану потерпілому кримінальним правопорушенням шкоду, внаслідок чого останній не має до нього претензій.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, просить врахувати означені обставини та призначити покарання без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, у дебатах думку обвинуваченого ОСОБА_7 , в його інтересах захисника ОСОБА_8 , котрі просили змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити призначене судом обвинуваченому покарання, прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вважав, - вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, особу обвинуваченого, котрий позитивно характеризується, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, маючи непогашену та не зняту у законному порядку судимість, під час іспитового строку, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, у межах санкції частини статті обвинувачення, що є достатнім та необхідним для виправлення винуватого та попередження вчинення нових злочинів, та відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо врахування ряду обставин, які пом`якшують йому покарання, та призначення йому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції при ухваленні вироку належно враховано ті обставини, що їх просить врахувати суд апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, як: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, позитивні характеристики особи обвинуваченого (вирок том 2 аркуш провадження 55-56).

При цьому, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, також враховано той факт, що обвинувачений є раніше судимим, нове кримінальне правопорушення вчинив за наявності не знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимість, під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, що свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише за умови його ізоляції від суспільства обґрунтованим, а вид призначеного покарання правильно обраним.

Також слід зазначити, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК; частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Тож, підстави до застосування стосовно обвинуваченого положень ст. 75 КК України також відсутні.
Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не убачає підстав до зміни оскаржуваного вироку, як того просить особа, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4