Справа №11-319/12Головуючий у І інстанціїОрел
Категорія47Доповідач у 2 інстанції Левчук
УХВАЛА

Іменем України

«29»лютого 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: Шроля В.Р.,

Суддів: Левчука О.Д, ОСОБА_1,

за участю прокурора: Стаховської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 14 грудня 2011 року, яким:

ОСОБА_2, 18 квітня 1993 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, з середньою

освітою, не одруженого, учня Чернігівського

професійного ліцею хімічної промисловості,

зареєстрованого за адресою: Київська область, м.

Славутич, АДРЕСА_1, не

судимого,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України

Вирішено питання про речові докази.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_2 засуджено за те, що він незаконно придбав зберігав та перевозив без мети збуту наркотичний засіб.

10 вересня 2011 року о 16 годині ОСОБА_2, перебуваючи у с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області, побачив дикоростучу рослину конопель, яка є наркотичним засобом і у нього виник умисел на незаконне її придбання для особистого вживання. Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_2 зірвав листя з рослини конопель, яке є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною вагою у перерахунку на суху речовину не менше 8,3 грама, помістив його до багажного відділення моторолера, що належить ОСОБА_3 і в подальшому зберігав без мети збуту. Того ж дня ОСОБА_2 у лісопосадці, в районі с. Губищі на вогнищі висушив зірване ним листя рослини конопель, де частину вжив особисто шляхом куріння. Решту придбаного ним наркотичного засобу канабісу, вагою у сухому стані 1,1 грама загорнув у папір і поклав собі у кишеню, а 7,2 грама загорнув у папір і поклав у багажне відділення моторолера, всього загальною вагою 8,3 грама та продовжив зберігати без мети збуту. Того ж дня ОСОБА_2 моторолером, що належить ОСОБА_3, перевіз наркотичний засіб у м. Славутич Київської області, де близько 18 год. 15 хв. на вул. Героїв Дніпра біля будинку № 1 Печерського кварталу був затриманий працівниками міліції, а наркотичний засіб канабіс загальною вагою у сухому стані 8,3 грами у нього був вилучений.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності

Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений вказує на те, що при призначенні йому покарання судом було неправильно застосовано кримінальний закон, а покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину і є явно несправедливим внаслідок його суворості. Вказує на те, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який вважає апеляцію засудженого безпідставною, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України відповідає наявним у справі доказам і не оспорюється учасниками процесу, в тому числі і засудженим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались і застосував ст. 299 КПК України.

За змістом ст. 299 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Разом з тим, не зважаючи на визнання своєї вини, під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2Ю заявляв клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у звязку з тим що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії посилаючись на довідку з Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, однак суд виніс постанову про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

У своїх клопотаннях та під час судового розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово вказував на те, що він потребував лікування від наркоманії, а тому і звернувся до лікувального закладу для отримання медичної допомоги з даного приводу.

З огляду на матеріали справи, на час звернення ОСОБА_2 до лікувального закладу з приводу лікування від наркоманії, експертиза про встановлення залежності від психоактивних речовин призначена не була, а згідно довідки Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_2 знаходився на лікуванні з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками»

Згідно медичного висновку амбулаторного обстеження особи про встановлення залежності від психоактивних речовин від 09.11.2011 року ОСОБА_2 на час обстеження, лікування від наркоманії не потребував, чим суд і мотивував своє рішення про неможливість звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 4 ст. 309 КК України підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, за дії, передбачені ч.1 цієї статті, є добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно зясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Суд, в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, у судовому засіданні не досліджував жодні докази з метою перевірити твердження засудженого про те, чи потребував він лікування від наркоманії саме на момент звернення до лікувального закладу.

Таким чином, порушивши вимоги ст. 299 КПК України, суд обмежив дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_2 не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.

Зазначені недоліки впливають на вирішення питання про правильність застосування кримінального закону і не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції, а тому вирок суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи, суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення вимог КПК України, перевірити належним чином доводи засудженого про те, чи потребував він лікування від наркоманії на час звернення до лікувального закладу, допитати з даного приводу компетентних осіб, а в разі необхідності провести відповідну експертизу, і в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 14 грудня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі.

Головуючий:

Судді: