Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

при секретарі ОСОБА_14.,

розглянувши в судовому засіданні 12 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0007083 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ніжина, Чернігівської області,

громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за ст. 115 ч. 1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_15,

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_16,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені судами обох інстанцій, просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 змінити, стягнувши із засудженого на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. Вважає, що їй безпідставно відмовлено у задоволенні її позовних вимог, а вказаний у її касаційній скарзі розмір грошової суми буде достатнім для відшкодування завданих їй злочином психологічних і душевних страждань.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_16 просить ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційним судом було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого було зроблено передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 вказано рахувати з дня його затримання, а саме з 24 травня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_8, 200 000 грн. моральної шкоди та в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_9, грошові кошти у розмірі 1/3 частини середньої заробітної плати некваліфікованого працівника у м. Києві, щомісячно, до досягнення ОСОБА_7 повноліття. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 14 травня 2013 року, близько 18 години 51 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_9, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння та передбачаючи наслідки у вигляді смерті, бажаючи їх настання, почав наносити останній удари в область голови молотком із дерев'яною ручкою, вагою 1 000 г, який приніс із собою, в результаті чого завдав їй чисельних тілесних ушкоджень, від яких остання померла на місці, після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року вказаний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора, захисника, потерпілої, законного представника неповнолітніх потерпілих - без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи захисника про підтримання своєї касаційної скарги та заперечення проти касаційної скарги потерпілої, доводи прокурора про заперечення проти касаційних скарг та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі захисника, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину. На підтвердження винуватості ОСОБА_4 та доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, суд обґрунтовано послався на показання самого ОСОБА_4 в частині обставин, які передували події злочину та які були після цього, на показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, протокол пред'явлення особи для впізнання з фотознімками свідку ОСОБА_12 При цьому, про обставини впізнання ОСОБА_4 свідок ОСОБА_12 вказав при пред'явленні йому для огляду вказаного протоколу в судовому засіданні. Крім того, на підтвердження винуватості засудженого у вчиненні злочину суд обґрунтовано послався на дані отримані із роздруківок абонентських номерів, висновки судових експертиз та інші зазначені у вироку докази, які узгоджуються між собою, дав їм належну оцінку і прийняв мотивоване рішення. Встановивши фактичні обставини, суд дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_4 умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та правильно кваліфікував його дії за ст. 115 ч. 1 КК України.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Доводи касаційної скарги захисника та потерпілої, які аналогічні доводам їх апеляційних скарг, в тому числі і щодо неповноти досудового розслідування та судового провадження, неправильного застосування кримінального закону, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та доводи потерпілої ОСОБА_6 щодо необхідності стягнення із засудженого на її користь 1 000 000 грн. моральної шкоди, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, виходячи з встановлених обставин та наявних доказів, яким була дана належна оцінка і зроблені правильні висновки.

При розгляді апеляційних скарг захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_16, потерпілої ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції їх доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував.

Так, апеляційний суд спростував і визнав необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що: фотознімки осіб, які пред'являлися свідку ОСОБА_12 для впізнання, не відповідають вимогам ст. 228 КПК України; абонентський номер НОМЕР_1 не належав ОСОБА_4; смерть ОСОБА_9 настала значно раніше, ніж 14 травня 2013 року; знаряддя злочину - молоток, було вилучено без дотримання процесуальних вимог такої дії; у засудженого не відбиралися біологічні зразки під час досудового розслідування; висновок повторної судової молекулярно-генетичної експертизи є сумнівним; недопустимості всіх доказів, наданих стороною обвинувачення суду в підготовчому судовому засіданні, і таке своє рішення належним чином мотивував, пославшись на наявні в матеріалах провадження докази. Із такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Крім того, апеляційний суд правильно відмовив потерпілій ОСОБА_6 у задоволенні її апеляційної скарги щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 1 000 000 грн. моральної шкоди, пославшись на те, що судом першої інстанції на момент смерті ОСОБА_9 не встановлено обставин її проживання із сестрою ОСОБА_6 однією сім'єю у розумінні положень ст. 3 Сімейного кодексу України, також не було встановлено таких обставин і з апеляційної скарги потерпілої. Не вбачається наявність таких обставин і з касаційної скарги потерпілої ОСОБА_6, а отже і підстав для зміни вироку та ухвали в цій частині відсутні. Вирок та ухвала в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 є мотивованими та такими, що відповідають вимогам ст.ст. 129, 374 ч. 3 п. 2 абз. 7, 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_4 щодо неправильності кваліфікації його дій, відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, є безпідставними.

Об'єктивних даних, що вказували б на вчинення злочину за інших обставин та на відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, колегія суддів за матеріалами провадження не знаходить і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг та скасування або зміни судових рішень не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника засудженого - адвоката ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3