АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1808/14 Справа № 185/9007/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000006 внесене в ЕРДР 18 січня 2013 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Засудженого за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 1754 гривень та моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за скоєння злочину за таких обставин.

ОСОБА_8 , 08 жовтня 2012 року, приблизно о 18 годині, повертаючись із роботи та направляючись до своєї квартири АДРЕСА_2 , де також знаходилась сусідка ОСОБА_7 , яка вийшла до під`їзду для перевірки надходження пошти. Знаходячись на сходинковому майданчику четвертого поверху вказаного будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на фоні особистих неприязних відносин, виниклих та існуючих між родинами протягом останніх років, виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_8 на фоні неприязного ставлення до ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_7 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останньої, реалізуючі свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер скоєних дій, з використанням своєї сумки, в якій знаходився важкий предмет, наніс нею удар по голові ОСОБА_7 , завдавши тим самим тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася струсом головного мозку; забійної рани голови, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду та постановити по справі новий вирок, згідно з яким виправдати його. Вважає, що його вина в скоєнні кримінального правопорушення не була доведена в ході судового розгляду справи, оскільки він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій. Вона сама оступилася та впала, а обвинувачення ґрунтується виключно на її неправдивих свідченнях. Крім того, вважав, що стягнута з нього на користь потерпілої сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000грн. є безпідставною.

В запереченнях на апеляцію, потерпіла ОСОБА_7 просила відмовити в її задоволенні та залишити вирок суду без змін. Вказуючи при цьому на те, що доводи які привів обвинувачений в своїй апеляції не відповідають фактичним обставинам справи, а висновки суду ґрунтуються на ретельно досліджений доказах.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволена частково, вирок суду щодо нього в частині вирішення цивільного позову змінено зменшено розмір стягнення відшкодування моральної шкоди з 1000грн. до 500грн., в решті вирок суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року касаційна скарга потерпілої ОСОБА_7 задоволена, ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасована в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення моральної шкоди, із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів розглядає кримінальне провадження лише в межах, які були скасовані вищезазначеною ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав вимоги своєї апеляції, потерпілу ОСОБА_7 яка заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого та просила залишити вирок суду без змін, думку прокурора, який вважав, що відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 слід визначити в розмірі, більшому за 500грн., обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини злочину і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні вказаного злочину, що підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, зазначеними у вироку та яким судом дано належну оцінку, та у зв`язку із ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.14 року колегія суддів не входить у їх обговорення.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України, які виразилися у заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Вирішуючи цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 суд обґрунтовано виходив з того, що саме ОСОБА_8 спричинив потерпілій умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад її здоров`я.

В результаті злочину, скоєного ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 було завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що під час нанесення їй тілесних ушкоджень відчувала фізичний біль, та душевні страждання, після отримання тілесних ушкоджень було порушено звичний уклад її життя.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, вчинив злочин який відноситься до категорії невеликої тяжкості, раніше не судимий. Призначаючи стягненню з ОСОБА_8 1000грн. на відшкодування моральної шкоди суд врахував наслідки цієї події, вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан ОСОБА_8 і глибину фізичних і моральних страждань, які перенесла ОСОБА_7 , такому підстав для її зменшення колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду в частині вирішення цивільного позову з відшкодування моральної шкоди слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4