Справа № 728/97/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/478/2015
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000474 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , прокурора, потерпілого ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Когалим Тюменської області Російської Федерації, проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, освіта вища, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання 22 липня 2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в сумі 9682,46 грн. за проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 10 липня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_11 , перебуваючи в будинку ОСОБА_13 , що розташований у АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою вбивства, використовуючи жіночу хустку, яка знаходилась на голові ОСОБА_13 , накинув зазначену хустку на шию останньої та, стягуючи її вузлом, почав душити. В подальшому, переслідуючи на меті протиправне позбавлення життя потерпілої, ОСОБА_11 затягнув і зав`язав на шиї ОСОБА_13 вищезазначену хустку та знайшов у вказаному будинку жіночу нічну сорочку, яку також затягнув та зав`язав на шиї ОСОБА_13 , внаслідок чого настала смерть потерпілої. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 16.07.2014 року, смерть ОСОБА_13 настала в результаті механічної асфіксії через здавлення шиї петлею.

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, внаслідок порушення норм кримінального процесуального закону, просив скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначив, що кримінальне провадження відносно нього було сфабриковано працівниками міліції. 22 липня 2014 року, коли він о 09 годині з`явився до міліції по телефонному дзвінку дільничного інспектора, його під тиском змусили надати зізнавальні пояснення.

Також, послався на ряд порушень процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Зокрема, додатковий огляд місця події був поведений без участі понятих; висновок судово-медичного експерта ОСОБА_14 за № 55 від 22.09.2014 року не є допустимим доказом через закінчення 02.06.2014 року терміну дії ліцензії, виданої останньому; ні органом досудового розслідування, ні судом не було встановлено мотивів скоєння вбивства ОСОБА_13 ; не були допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , клопотання про допит яких було заявлене стороною захисту; не було витребувано з компанії «Київстар» інформацію про те, до якого саме ретранслятора був підключений його мобільний телефон у період з 08.00 год. по 21.20 год. 22 липня 2014 року; судом були відкинуті покази його батьків та співмешканки про його місце перебування в ніч на 09.07.2014 року; не встановлена точна дата смерті потерпілої ОСОБА_13 .

Також зазначив, що судом не було надано оцінки його численним скаргам на дії працівників міліції.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального та кримінального закону, просив скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження за відсутності в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги посилається на порушення під час досудового розслідування права ОСОБА_11 на захист, а саме: порушено порядок затримання ОСОБА_11 , наявність виправлень у протоколі про затримання, позбавлення обвинуваченого можливості повідомити родичів чи інших осіб про його затримання. Крім того, 12 березня 2015 року питання про продовження строку тримання ОСОБА_11 під вартою було розглянуто без доставляння обвинуваченого в зал судового засідання. Також, у повідомленні про підозру ОСОБА_11 наявні виправлення по батькові потерпілої.

Висновок суду про те, що ОСОБА_13 впустила ОСОБА_11 в будинок вночі ґрунтується на припущеннях, оскільки покази в цій частині таких свідків як ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 є недопустимими доказами, згідно ч.7 ст.97 КПК України.

Крім того, суду у вироку навів лише перелік доказів, наданих стороною обвинувачення та захисту, проте аналізу цим доказав не надав, і не мотивував, чому він взяв до уваги докази сторони обвинувачення і відкинув докази сторони захисту. На думку захисника ОСОБА_8 , в його апеляційній скарзі наведений перелік доказів, які повністю підтверджують невинуватість його підзахисного, проте вони не були взяті до уваги місцевим судом.

Зазначив, що судом не було взято до уваги покази свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , щодо дійсного місця знаходження обвинуваченого на момент вбивства ОСОБА_13 .

Також вказав, що в матеріалах кримінального провадження маються розбіжності з приводу точної дати смерті потерпілої ОСОБА_13 .

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність вироку, в зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просила скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо її підзахисного закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Послалась на те, що в матеріалах кримінального провадження наявні докази, наведені в її апеляційній скарзі, які мають істотне значення для справи, але суперечать висновкам суду про винуватість ОСОБА_11 .

Так, судом не було взято до уваги висновки експертиз за №1184 мб від 29.12.2014 року, № 1272 (б) від 09.10.2014 року, № 1273 (х) від 09.10.2014 року, № 80 від 14.08.2014 року, які спростовують винуватість ОСОБА_11 та дають підстави вважати, що вбивство ОСОБА_13 скоїла інша невстановлена особа.

Крім того, суд необґрунтовано послався на ряд доказів, які не підтверджують скоєння кримінального правопорушення саме ОСОБА_11 . Це: висновок експертизи волосся № 1340 (б) від 09.09.2014 року, висновки дактилоскопічної експертизи № 746 від 28.07.2014 року та № 729 від 22.07.2014 року. Також маються суперечності щодо визначення групи крові, яку мала потерпіла ОСОБА_13 .

Вказала, що єдиним доказом причетності ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення є його зізнавальні пояснення, надані ним 22.07.2014 року. Проте, ці пояснення є недопустимим доказом з точки зору ст.99 КПК України, та були отримані з порушенням процесуальних норм, зокрема, з порушенням права ОСОБА_11 на захист.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону, просив скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що всупереч заявленому стороною захисту клопотанню, місцевим судом не були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Також, судом в основу вироку, в якості доказу вини ОСОБА_11 , були покладені покази допитаних в якості свідків працівників міліції, які у відповідності з ч.7 ст.97 КПК України, є недопустимими доказами в кримінальному провадженні. В той же час, не були в повній мірі враховані покази потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також висновки експерта № 1184мб від 29.12.2014 року, № 152 від 22.09.2014 року, № 1272(б), 1273(х) від 09.10.2014 року, № 80 від 14.08.2014 року, які, на його думку, підтверджували невинуватість ОСОБА_11 в скоєнні вбивства ОСОБА_28 .

Крім того, зазначив, що обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на ряд доказів, вказаних в його апеляційній скарзі, які були отримані з порушенням норм КПК України.

Окрім наведеного, вказав, що в матеріалах кримінального провадження, а також у вироку відсутні докази на підтвердження мотиву скоєння ОСОБА_11 вбивства ОСОБА_13 , а також невмотивовано психологічне ставлення обвинуваченого до скоєного.

Потерпілий ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати вирок місцевого суду і закрити кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_11 було неправомірно затримано працівниками карного розшуку, не було встановлено мотиву скоєння вбивства ОСОБА_13 . Також, судом не було взято до уваги його пояснення з приводу непричетності обвинуваченого до вбивства потерпілої ОСОБА_13 .

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. В обґрунтування скарги послався на неврахування судом при призначенні ОСОБА_11 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб, в який його вчинено, особу обвинуваченого, який не розкаявся у скоєному та не сприяв розкриттю злочину; наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_11 , який підтримав свою апеляційну скаргу, скарги своїх захисників та потерпілого ОСОБА_7 , просив їх задовольнити з наведених вище підстав, а скаргу прокурора залишити без задоволення; захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які погодилися з позицією свого підзахисного; потерпілого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та скарги сторони захисту, а скаргу прокурора просив залишити без задоволення; прокурора, який також просив задовольнити свою апеляційну скаргу, а подані стороною захисту та потерпілим скарги залишити без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та підтвердив свої покази, дані ним у суді першої інстанції. При цьому пояснив, що померла ОСОБА_13 була їх родичкою, а саме, тіткою його батька. Проживала вона сама, родичі її не навідували, тому близькі стосунки вона підтримувала з його сім`єю. Його сім`я, в тому числі і він сам, допомагали ОСОБА_13 по господарству, а також носили двічі на тиждень їй молоко. 02 липня 2014 року він приносив ОСОБА_13 молоко, в кімнаті на столі побачив конверт, який поклав лівою рукою до стопки інших конвертів, які лежали на лаві. Також, 4 липня 2014 року він з братом знову приходили до помешкання ОСОБА_13 , щоб встановити їй сітку на вирощування огірків. Більше він її живою не бачив. 10 липня 2014 року увесь день він провів зі своєю дівчиною ОСОБА_29 в с. Обмачів, а надвечір вони разом прийшли до його батьків, де повечеряли і залишились ночувати. Вранці наступного дня він разом з батьком поїхали до м. Конотоп Сумської області, щоб придбати металопрофіль для паркану. Про смерть потерпілої дізнався лише 16 липня 2014 року від рідних. 22 липня 2014 року, коли він ночував у своєї дівчини ОСОБА_24 , дільничний інспектор запросив його до Батуринського відділення міліції для впізнання циган по фотознімкам, де йому показували якийсь альбом з фотокартками. Потім він з працівниками міліції поїхав до ОСОБА_30 , де у нього відібрали телефон та почали допитувати в різних кабінетах. На його прохання, йому дали попити води, яка була із солодкуватим присмаком. На його думку у воду були додані психотропні речовини, під дією яких та під впливом погроз на адресу рідних та дівчини ОСОБА_24 він написав зізнавальні пояснення щодо вчинення ним убивства ОСОБА_28 . Також зазначив, що через страх до шахраїв ОСОБА_31 зберігала свої заощадження в сумі 8000 грн. у його матері. Ключі від будинку та гроші ОСОБА_31 завжди носила при собі, так як була недовірливою особою. Ніяких конфліктів із померлою він не мав, грошей у неї не позичав. Зазначив, що з грошей, які були у нього виявлені при обшуку, 3000 грн. дав йому батько, 1500 грн. віддав ОСОБА_32 в рахунок відшкодування моральної шкоди за викрадений велосипед, а 500 грн. дала ОСОБА_33 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний в суді першої інстанції в якості свідка начальник сектору карного розшуку Бахмацького РВ УМВС ОСОБА_20 пояснив, що входив до складу слідчо-оперативної групи в справі про вбивство ОСОБА_13 . В ході проведення оперативних заходів було встановлено, що вбивство могла скоїти лише особа, яка близько знайома з потерпілою, користується її довірою, та яку остання могла впустити в своє помешкання вночі. Коли прийшла дактилокарта зі співпавшими відбитками ОСОБА_11 , підозра впала саме на нього, оскільки в першочергових показах він пояснив, що вже кілька місяців не відвідував померлу. При повідомленні вказаних обставин ОСОБА_34 останній зізнався у вбивстві ОСОБА_13 . Фізичного та психологічного тиску на нього ніхто не здійснював.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що працює оперативним працівником карного розшуку Бахмацького РВ УМВС та був включений до складу слідчо-оперативної групи в справі про вбивство ОСОБА_13 , проводив відібрання пояснень у ОСОБА_11 , в ході яких він сказав, що задушив потерпілу. При цьому, будь-якого фізичного чи психологічного тиску на останнього ніхто не здійснював.

Допитаний в якості свідка начальник карного розшуку Бахмацького РВ УМВС ОСОБА_19 пояснив, що був включений до складу слідчо-оперативної групи в справі про вбивство ОСОБА_35 ході оперативної розробки підозра впала саме на обвинуваченого, якого 17.07.2014 року допитували, але за браком доказів відпустили. А вже 22 липня 2014 року ОСОБА_11 зізнався в убивстві ОСОБА_36 , під час сварки, та вказав, що викинув її гаманець у грубу.

Свідок ОСОБА_37 пояснив, що він працює слідчим Бахмацького РВ УМВС та проводив два огляди місця події - господарства, де було виявлено труп ОСОБА_13 . Під час проведення першого огляду місця події в будинку загальний порядок речей порушений не був, лише на ліжку були розкидані поштові листи, а на столі медикаменти, на підвіконні знаходився вимкнений мобільний телефон. В ході додаткового огляду місця події, в грубі був виявлений пустий гаманець. Крім оперативних працівників, на місце події приїжджали керівники районної прокуратури, районної та обласної міліції, також були присутні батьки обвинуваченого, але не весь час.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_38 пояснив, що він працює слідчим Бахмацького РВ УМВС. Зазначив, що під час перебування ОСОБА_11 у райвідділі у день затримання ніхто на нього тиску не чинив, він перебував у пригніченому стані, давати показання відмовлявся. ОСОБА_39 оформив його затримання та возив у лікарню для медичного освідування та отримання дозволу на поміщення в ІТТ, стану алкогольного сп`яніння лікарями у ОСОБА_11 виявлено не було.

Свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_41 пояснили, що вони були присутні в якості понятих під час огляду затриманого ОСОБА_11 . При цьому останній хоча і був у подавленому стані, проте на запитання відповідав адекватно, ознак алкогольного сп`яніння у нього не було.

Свідок ОСОБА_42 пояснив що працює дільничним інспектором в місті Батурин. Йому зателефонувала ОСОБА_23 та повідомила про зникнення престарілої ОСОБА_13 коли він приїхав до її помешкання, там вже були працівники сільради та родина ОСОБА_43 . Він ломом зірвав замок і в будинку виявили задушену ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_44 показала, що вона є депутатом сільської ради. 16.07.2014 року їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_45 вже давно ніхто не бачив, а на дверях її будинку висить замок. Коли зібрались рідні та приїхала міліція, вони зірвали замок та в хаті виявили потерпілу мертвою. Зазначила що по господарству померлій допомагала родина ОСОБА_43 та ОСОБА_46 .

Свідки ОСОБА_47 та ОСОБА_48 у судовому засіданні місцевого суду пояснили, що знали за життя ОСОБА_13 , іноді позичали у неї невеликі суми грошей. ОСОБА_48 додав, що гроші іноді відробляв роботою по господарству, бував у неї в будинку, але ніяких поштових конвертів не бачив. Також був присутній в якості понятого під час огляду місця події.

Допитана у місцевому суді свідок ОСОБА_25 пояснила, що померла ОСОБА_31 майже ні з ким стосунків не підтримувала, сторонніх осіб до себе не впускала. Також зазначила, що не може впевнено стверджувати, що 11 липня 2014 року, на базарі бачила саме ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що з 2004 року працює поштарем в с. Обмачів. Вона регулярно заносила ОСОБА_13 пенсію, допомогу на топливо, а також газети. Потерпіла в будинок до себе її не впускала, завжди розписувалась та отримувала гроші на вулиці.

Допитана в якості свідка ОСОБА_49 пояснила, що вона працює соціальним працівником в с. Обмачів. ОСОБА_13 може охарактеризували як скритну людину, яка сторонніх осіб до будинку не впускала, двері завжди тримала зачиненими, а спілкувалась лише з сім`єю ОСОБА_43 .

Свідок ОСОБА_50 у суді першої інстанції пояснила, що разом з ОСОБА_51 була присутня в якості понятого під час обшуку помешкання ОСОБА_43 , де вилучили одяг, взуття та гроші в сумі 5000 грн.

Судово-медичний експерт ОСОБА_52 в місцевому суді пояснила, що в ході досудового розслідування по справі ОСОБА_11 проводила ряд експертиз. Під час проведення експертиз по поштовим конвертам, виявленим на місці події, було виявлено сім відбитків, із яких шість були придатні для ідентифікації. Два відбитки на одному конверті співпали з відбитками двох пальців дактилокарти обвинуваченого, при цьому саме ці відбитки проявились більш інтенсивно, що в даному випадку свідчить про незначний проміжок часу, який пройшов з моменту контакту особи, що їх залишила, із конвертом.

Крім того, судом була дана належна оцінка, наявним у матеріалах кримінального провадження, протоколам проведених слідчих дій, висновкам експертиз та іншим письмовим доказам, інформація з яких повністю узгоджується з іншими дослідженими доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 16 липня 2014 року, під час огляду господарства по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, зокрема, платок жіночий на нічну сорочку з тіла жінки, волосся з ганку будинку, навісний замок із вхідний дверей, сліди рук із вхідних дверей, поштові конверти та листи в кількості 21 шт., гребінець під лавкою у ванній кімнаті, мобільний телефон «Samsung» з зарядкою, зв`язка ключів в кількості 3 шт. (т.1, а.к.п.10-45).

Згідно протоколу додаткового огляду місця події від 19.07.2014 року, в ході додаткового огляду вищевказаного господарства було виявлено та вилучено, зокрема, гаманець червоного кольору та зв`язку ключів в кількості 5 штук (т.1, а.к.п.48-52).

Відповідно до постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.07.2014 року, навісний замок, вилучений в ході огляду місця події від 16.07.2014 року в АДРЕСА_2 , визнаний як речовий доказ у кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.94).

Згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.07.2014 року, жіночу хустку та нічну сорочку з шиї потерпілої визнано як речові докази в кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.290).

Постановою слідчого про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.08.2014 року, зв`язку ключів, вилучених в ході огляду місця події від 16.07.2014 року, визнано як речовий доказ в кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.72).

Згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.08.2014 року, гаманець, вилучений в ході повторного огляду місця події від 19.07.2014 року, визнаний як речовий доказ в кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.154).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 55 від 16.07.2014 року, смерть потерпілої ОСОБА_13 настала від механічної асфіксії через здавлення шиї петлею (т.1, а.к.п.75).

За висновком судово-медичної експертизи №55 від 22 вересня 2014 року, смерть ОСОБА_13 настала внаслідок механічної асфіксії через здавлення шиї петлею (хусткою та спідньою сорочкою), що чітко підтверджується як обставинами справи знайдення на шиї потерпілої туго зав`язаних на вузли хустки та сорочки, так і даними розтину: Наявність странгуляційної борозни на шиї, емфізема легень, і дане тілесне ушкодження (здавлення шиї з настанням смерті) відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

На трупі, крім вказаної странгуляційної борозни, ніяких інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Виходячи із вираженості абсолютних ознак смерті, а саме трупні плями, коли могли бути нанесені тілесні ушкодження вирішити неможливо, так як вся шкіра чорна від гниття, відсутність трупного заклякання, різко виражені явища гниття у вигляді почорніння шкіри, внутрішньо-тканьової гнильної емфіземи, розповсюдженість масивних гнильних пузирів на шкірі з відслоєнням епідермісу в різних частинах тіла, особливо на кистях, знайдення на тілі значної кількості опаришів до 2 см довжино, враховуючи теплий літній період року все це вказує на те, що смерть могла настати в проміжок 5-6 днів на момент розтину (16.07.2014 року), і могла настати саме 10 липня 2014 року.

Спочатку потерпілій була накладена петля на шию хусткою, а чи наступила смерть відразу, чи після накладення другої петлі з нічної сорочки, ніяких судово-медичних даних не мається. Більш всього смерть настала після накладення другої петлі, і смерть настала протягом не більше 5 хвилин після цього. Петлі було накладено прижиттєво (т.1, а.к.п.76-78).

Відповідно до постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.09.2014 року, пучок волосся, вилучений на сходах будинку в ході огляду місця події від 16.07.2014 року, визнаний як речовий доказ в кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.240).

Як убачається із висновку додаткової судово-імунологічної експертизи №1340(б) від 09.09.2014 року, вилучений при огляді місця події від 16.07.2014 року на сходинках ганку будинку, де мешкала потерпіла ОСОБА_13 , пучок, схожий на волосся, за своїми морфологічними ознаками схожий на зразки волосся ОСОБА_13 , тому не виключається їх походження від ОСОБА_13 (т.1, а.к.п.233-239).

Згідно висновку судово-цитологічної експертизи № 205 від 23.09.2014 року було встановлено, що кров трупа ОСОБА_13 та кров підозрюваного ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

При дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої руки трупа ОСОБА_13 (об.№1,2) виявлена кров людини статева належність якої не встановлена через відсутність у препаратах її клітинних елементів. Також в об`єктах №1, 2 виявлені клітини травматичного походження статева належність яких не встановлена через відсутність в препаратах ядер клітин придатних для дослідження. При серологічному дослідженні крові та клітин виявлені антигени А та Н. Отже, кров та клітини травматичного походження в об`єктах № 1, 2 можуть походити від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Враховуючи групові характеристики осіб, що проходять по справі, походження крові та клітин (об. №1,2) від самої потерпілої ОСОБА_13 (група А), та також від підозрюваного ОСОБА_11 (група А) не виключається.

В разі походження крові та клітин від декількох осіб, у піднігтьовому вмісті ОСОБА_13 може мати місце змішання слідів від осіб з групами крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім або без супутнього антигену Н та з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В, якій властивий антиген Н (т.1, а.к.п.256-262).

Як убачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 443 від 05 серпня 2014 року, у ОСОБА_11 на період часу, до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічних розладів не виявлено, як не виявлено їх і на час теперішнього судово-психіатричного обстеження, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1, а.к.п.324-326).

Відповідно до постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.08.2014 року, поштові конверти, вилучені в ході огляду місця події від 16.07.2014 року, визнані як речовий доказ в кримінальному провадженні (т.1, а.к.п.105).

За змістом висновку дактилоскопічної експертизи № 720 від 22.07.2014 року, на поверхні наданих на дослідження поштових конвертів та листів, вилучених 16.07.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені сім слідів рук, з яких п`ять слідів пальців рук розмірами сторін 14х20 мм, 15х15 мм, 15х14 мм, 20х18 мм та 15х20 мм, а також один слід долоні руки, розмірами 110х63 мм, виявлені на поверхні вищевказаних об`єктів, придатні для ідентифікації за ними особи. Один слід руки, розмірами 15х21 мм, непридатний для ідентифікації за ним особи (т.1, а.к.п.100-104).

Із висновку дактилоскопічної експертизи № 729 від 22.07.2014 року слідує, що на поверхні наданих на дослідження поштових конвертів та листів, вилучених 16.07.2014 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені сім слідів рук, з яких п`ять слідів пальців рук розмірами сторін 14х20 мм, 15х15 мм, 15х14 мм, 20х18 мм та 15х20 мм, а також один слід долоні руки, розмірами 110х63 мм, виявлені на поверхні вищевказаних об`єктів, придатні для ідентифікації за ними особи. Один слід руки, розмірами 15х21 мм, непридатний для ідентифікації за ним особи.

Слід пальця руки, розмірами 14х20 мм, визнаний придатним для ідентифікації особи, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_11 .

Слід пальця руки, розмірами 15х15 мм, визнаний придатним для ідентифікації особи, залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.171-178).

Дана експертиза обґрунтована і не викликає в суду сумніву. При цьому обвинуваченим не надано логічного пояснення причини, навіщо він брав у руки поштовий конверт у будинку у покійної. В той же час, згідно протоколу огляду місця події від 16.07.2014 року вбачається, що зловмисник щось шукав саме в поштових конвертах.

Викладені вище висновки експертиз судова колегія визнає як докази, оскільки вони науково обґрунтовані і будь-яких сумнівів у правильності таких висновків немає.

Таким чином, місцевий суд, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілої, вірно прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим погоджується і колегія суддів.

З інформації, яку надав ОСОБА_11 працівникам міліції 22 липня 2014 року, слідує, що саме він задушив ОСОБА_13 під час сварки, на ґрунті раптово виниклого конфлікту. Повідомлення ним працівників міліції про цю обставину обвинувачений не заперечував і в суді. А тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо мотиву скоєння ОСОБА_11 злочину на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Доводи сторони захисту про безпідставність посилання судом першої інстанції у вироку, всупереч положенням ч.7 ст.97 КПК України, на показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не заслуговують на увагу, оскільки їх свідчення апелянти помилково вважають показаннями з чужих слів.

На думку колегії суддів, показання даних свідків свідчать про їх участь у проведенні окремих слідчих дій та порядок проведення таких слідчих дій. Кожен із вказаних свідків розповідав про слідчі дії, які проходили за його участю, не переповідаючи при цьому пояснення обвинуваченого, що не може розцінюватися як показання з чужих слів. Зокрема, кожен із вищевказаних свідків зазначив, що тиску з боку працівників міліції на ОСОБА_11 не було, останній самостійно, з власної волі надав інформацію про те, що скоїв убивство ОСОБА_13 .

Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 КПК України, особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки. Тому, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про недопустимість вищевказаних доказів.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту та потерпілого з приводу того, що під час затримання підозрюваного ОСОБА_11 було допущено порушення його права на захист, є непереконливими, з огляду на наступне.

За змістом протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.07.2014 року, ОСОБА_11 , в присутності понятих ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , був затриманий в порядку ст.208 КПК України о 21 год. 20 хв. 22 липня 2014 року. При цьому ОСОБА_11 було роз`яснено його процесуальні права та ним було повідомлено по телефону про своє затримання матір ОСОБА_11 . Як вказано в даному протоколі жодних заяв та зауважень від учасників даної слідчої дії з приводу затримання та вручення копії протоколу не надходило (т.2, а.к.п.75-76).

У цей же день, о 21 годині 40 хвилин, було повідомлено Чернігівський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про виконання доручення для здійснення захисту від обвинувачення ОСОБА_11 , затриманого за підозрою у вчиненні злочину. 22 липня 2014 року, в 22.40 год., захисник ОСОБА_55 прибув до Бахмацького РВ УМВС для надання правової допомоги затриманому ОСОБА_11 , що підтверджується відповідним Дорученням № 724/14 від 22.07.2014 року (т.2, а.к.п.67-68).

Крім того, захисником ОСОБА_56 до Бахмацького районного суду була подана скарга з приводу порушення права ОСОБА_11 на захист під час його затримання, яка була повно, всебічно і об`єктивно розглянута слідчим суддею та ним постановлене законне, вмотивоване рішення про відмову в задоволенні скарги захисника.

Посилання сторони захисту на наявність у протоколі затримання ОСОБА_11 виправлення дати затримання з 29 квітня 2014 року на 22 липня 2014 року та відсутність пояснення слідчого з цього приводу жодним чином не спростовують достовірність вказаного документа, оскільки як було встановлено в місцевому суді та підтверджено в суді апеляційної інстанції, обвинувачений був затриманий за підозрою у скоєнні злочину саме 22 липня 2014 року, що ніким з учасників процесу не оспорюється.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 , що він давав перші пояснення 22 липня 2014 року, перебуваючи в неадекватному стані, спростовується показами понятих ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , присутніх при його затриманні, які підтвердили відсутність в останнього ознак алкогольного сп`яніння та вказали, що на поставлені запитання він відповідав адекватно та свідомо.

Крім того, дані обставини перевірялись у кримінальному провадженні №0000182 від 13.08.2014 року, за заявою ОСОБА_23 щодо вчинення відносно її сина ОСОБА_11 протиправних дій з боку працівників Бахмацького РВ УМВС під час розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом убивства ОСОБА_13 .

Постановою слідчого в ОВС прокуратури Чернігівської області ОСОБА_57 від 08 жовтня 2014 року дане кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діях працівників міліції складу кримінального правопорушення.

З вказаної постанови слідує, що при затриманні ОСОБА_11 за підозрою у скоєнні вбивства ОСОБА_13 працівники міліції щодо нього заходи фізичного, психічного тиску не застосовували, а також не давали вживати йому алкоголь чи інші будь-які речовини. Зізнавльні покази щодо вбивства ОСОБА_36 він надавав добровільно. Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №1944 у крові ОСОБА_11 токсикологічні речовини не виявлені.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2014 року у задоволенні скарги ОСОБА_23 про скасування вищевказаної постанови слідчого від 08.10.2014 року про закриття кримінального провадження було відмовлено (т.3, а.к.п.90-92).

Твердження захисника ОСОБА_8 , що 12 березня 2014 року питання про продовження строку тримання ОСОБА_11 під вартою розглядалось без доставлення останнього в зал судового засідання спростовується довідкою медичної частини Чернігівського слідчого ізолятору, згідно якого ОСОБА_11 за станом здоров`я слідувати етапом не може (т.3, а.к.п.151).

Доводи сторони захисту про те, що всупереч заявленому клопотанню, судом не були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом ч.2 ст.327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки вказаної особи шляхом здійснення судового виклику.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на аркушах 80, 148, 158, 159 у томі 3 знаходяться поштові конверти на адресу свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які повернулись з відміткою відділення зв`язку «у зв`язку із закінченням терміну зберігання», а пізніше «за зазначеною адресою не проживають».

Згідно з вимогами ст.139 КПК України, якщо свідок був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлений з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього може бути накладене грошове стягнення або застосовано привід.

Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження про отримання свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_15 судового виклику, підстави для застосування примусового приводу до вказаних осіб відсутні з огляду на норми чинного законодавства.

Крім того, як слідує з журналу судового засідання та фонограми перебігу судового засідання від 02.04.2015 року, під час винесення на обговорення головуючим суддею питання щодо явки в судове засідання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 та ОСОБА_17 , захисник ОСОБА_8 зазначив, що він не наполягає на виклику в судове засідання свідка ОСОБА_17 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевим судом було докладено всіх зусиль щодо сприяння явки в судове засідання свідків ОСОБА_60 та ОСОБА_61 , а тому доводи апелянтів у цій частині є необґрунтованими.

Твердження обвинуваченого, що судом не було вирішено питання про долю речових доказів, а саме, грошей у сумі 5000 грн., вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , є безпідставним.

У матеріалах кримінального провадження відсутня постанова слідчого про визнання речовими доказами грошей, загальною сумою 5000 грн., вилучених у ході обшуку помешкання обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому місцевий суд, згідно з вимогами ч.4 ст.374 КПК України, був позбавлений можливості вирішити питання щодо даних грошей під час ухвалення вироку.

Доводи сторони захисту з приводу того, що місцевим судом при постановленні вироку не було взято до уваги покази таких свідків, як ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 не заслуговують на увагу, оскільки їх пояснення містять розбіжності стосовно місця перебування обвинуваченого на час заподіяння смерті ОСОБА_13 , а тому свідчать про невідповідність їх показів фактичним обставинам справи.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на проведення повторного огляду місця події, а саме господарства ОСОБА_13 , без участі понятих, не відповідає обставинам кримінального провадження та спростовується самим протоколом додаткового огляду місця події від 19.07.2014 року, в якому вказані прізвища понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , їх адреси, а також маються їх підписи в кінці протоколу (т.1, а.к.п.48-52).

При цьому, огляди місця події - господарства ОСОБА_13 , 16 та 19 липня 2014 року проводилися на підставі письмового дозволу ОСОБА_23 , за відсутності у померлої близьких родичів (т.1, а.к.п. 9, 47).

Доводи ОСОБА_11 та його захисників про суперечності з приводу точної дати смерті потерпілої ОСОБА_13 спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи № 55 від 22.09.2014 року, згідно якого смерть могла настати в проміжок 5-6 днів на момент розтину, 16.07.2014 року і могла настати саме 10.07.2014 року (т.1, а.к.п.76-78).

Посилання сторони захисту на протиріччя, пов`язані з визначенням групи крові ОСОБА_13 , були спростовані під час допиту в місцевому суді в якості свідка судово-медичного експерта ОСОБА_14 , який зазначив, що помилку у визначенні групі крові померлої ОСОБА_13 допустила медсестра. Вказав, що потерпіла мала кров другої групи.

Доводи захисника ОСОБА_10 про недопустимість доказів, наведених у вигляді переліку в його апеляційній скарзі, зокрема порушення порядку оформлення вилучення під час огляду місця події речових доказів, не можуть бути взяті до уваги, з огляду на наступне.

Так, під час проведення огляду місця події 16.07.2014 року, крім слідчого та двох понятих, у протоколі в якості учасників слідчої дії були зазначені ще 13 осіб. При цьому, при опечатуванні конвертів з речовими доказами, підписи на них ставили лише слідчий та поняті. На думку колегії суддів, незазначення на конвертах підписів всіх осіб, які були присутні під час проведення вказаних слідчих дій, жодним чином не впливає на достовірність та належність речових доказів. У даному разі, зазначення всіх учасників процесуальної дії (13 осіб) є недоцільним і не несе в собі жодного правового навантаження для визначення допустимості речових доказів.

Доводи сторони захисту, що місцевий суд не врахував ряд доказів на підтвердження невинуватості ОСОБА_11 не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного, обгрунтованого та вмотивованого рішення.

А тому місцевий суд, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_11 , послався на докази на підтвердження встановлених судом обставин. При цьому суд вказав, що позиція сторони захисту ґрунтується на незначних порушеннях, допущених в ході досудового розслідування, які не мають суттєвого значення для справи, та показаннях явно зацікавлених осіб батьків та співмешканки обвинуваченого, але розбіжності в показах останніх свідчать про їх невідповідність фактичним обставинам справи, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі доводи, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах сторона захисту та потерпілий ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення їх скарг.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора слід зазначити наступне.

Посилання прокурора на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд з достатньою повнотою врахував його молодий вік, сімейний стан, позитивні характеристики за місцем проживання та попереднього навчання, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності; відсутність обставин, що обтяжують покарання; а також те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких; та дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті КК України, яка йому інкримінується, ближчий до мінімальної межі, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За таких підстав, всі обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 враховані, а доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним.

Саме таке покарання, призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_11 , є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги прокурора.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги: обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , прокурора, потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4