Справа № 347/345/13-к
Провадження № 11/779/379/2013
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у І інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Попович С. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі :

головуючого - судді Поповича С. С.

суддів Томенчука Б. М., Ткачук Н. В.

з участю : потерпілого ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок
Косівського районного суду від 14
жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
н., уродженця та жителя АДРЕСА_1,
одруженого, на утриманні троє
неповнолітніх дітей, раніше не
судимого, громадянина України

визнано винним та засуджено ч. 1 ст. 125 КК
України з призначенням покарання - 850
грн. штрафу.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України
звільнено від призначеного покарання у
зв`язку із закінченням строків
давності.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 5 030
грн.

За вироком суду ОСОБА_3 засуджено за те,
що він умисно наніс потерпілому легкі
тілесні ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров`я.

І, зокрема за те, що 31 жовтня 2010 року
близько 17 год. в с. Космач Косівського
р-ну вдарив ОСОБА_2, від чого той впав, та
почав наносити йому удари ногами,
спричинивши легкі тілесні ушкодження,
що спричинило короткочасний розлад
здоров`я.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції просить
вирок скасувати та постановити новий,
яким його у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 125 КК України,
виправдати.

Таку позицію мотивує тим, що вирок суду
вважає незаконним та таким, що підлягає
скасуванню з підстав невідповідності
висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам справи, порушення
норм процесуального права.

Посилається на те, що суд необ'єктивно
розглянув обставини справи та зробив
однобічний висновок, що його вина у
спричиненні легких тілесних ушкоджень
доведена поясненнями потерпілого,
показаннями свідка та дослідженими
письмовими доказами. Пояснення свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дані в судовому
засіданні, суд до уваги не взяв,
незважаючи на те, що вони були присутні
при конфлікті, тобто на власні очі
бачили, як усе відбувалося.

Суд взяв до уваги первинні пояснення як
його так і свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
містяться у відмовному матеріалі, бо
вважає, що змінені пояснення, які були
дані ними в судовому засіданні, є нічим
іншим, як намаганням виправдати
засудженого. Такий висновок суду
вважає є помилковим, адже свідки в
судове засідання викликалися саме для
того, щоб перевірити їх пояснення.

В судовому засіданні вказані свідки
дали пояснення, що він виштовхав
потерпілого з машини, тому що той сів у
машину без дозволу, вів себе агресивно,
зламав дзеркало, скандалив. Сам ОСОБА_2
теж дав пояснення, що він зайшов в
машину, тому що хотів з ним поговорити,
а він виштовхнув його з машини ( а. с. 204 ).
Хоча в первинних поясненнях
зафіксовано зовсім інше. В його заяві
до райвідділу міліції вказано, що на
нього напали троє, збили з ніг і всі
троє почали копати ногами та
приговорювати що це тобі за Януковича і
Партію регіонів ( а. с. 17 відмовного
матеріалу ).

Крім того, потерпілий неодноразово
змінював свої пояснення, в тому числі і
в судовому засіданні. Спершу він
стверджував, що його били за
прихильність до Партії регіонів, потім
сказав, що то він його побив з
хуліганських мотивів, а насамкінець - з
мотивів помсти. Спершу він стверджував,
що його били всі троє, тобто він, а також
ОСОБА_4 і ОСОБА_5. При першому слуханні
справи в суді ( а. с. 105 ) теж стверджував,
що його били всі троє, а надалі змінив
свою думку та сказав, що били тільки він
і ОСОБА_4, а ОСОБА_5 не бив ( а. с. 202 ).

В такому випадку, вважає, суд
зобов'язаний був критично віднестися і
до пояснень самого потерпілого.

Суд встановив, що його вина у вчиненні
злочину підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 404/342/10-Е
від 14 грудня 2011 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_2 заподіяно легкі
тілесні ушкодження у вигляді синців
правої виличної ділянки та правої щоки,
садно в лобній ділянці зліва, які
спричинені від дії тупих твердих
предметів. Тому його дії слід
перекваліфікувати з ч. 2 ст. 125 КК
України на ч. 1 ст. 125 КК України, як
умисне заподіяння легкого тілесного
ушкодження.

З таким висновком суду він погодитися
не може, тому що вказаним висновком
підтверджується лише факт наявності у
потерпілого легких тілесних ушкоджень,
але не підтверджується факт нанесення
саме ним цих тілесних ушкоджень.

Будь-яких об'єктивних та переконливих
доказів того, що тілесні ушкодження
потерпілому умисно спричинив він - в
процесі судового слідства не здобуто.
Змушений був доводити свою невинність,
але його доводи залишилися поза увагою
суду.

Заслухавши доповідь судді, засудженого
ОСОБА_3, який доводи апеляції підтримав,
потерпілого ОСОБА_2 який вважав
апеляцію безпідставною, а вирок суду
законним, перевіривши матеріали
кримінальної справи, обговоривши
викладені в апеляції доводи, колегія
суддів вважає, що апеляцію слід
залишити без задоволення виходячи з
наступного.

Згідно ст. 323 КПК України вирок суду
повинен бути законним і обґрунтованим.
Суд обґрунтовує вирок лише на тих
доказах, які були розглянуті в судовому
засіданні та оцінює їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до ст. 64 КПК України при
розгляді кримінальної справи в суді
доказуванню підлягають подія злочину (
час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину ), винність
обвинувачуваного у вчиненні злочину та
інші обставини.

Як зазначено у п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 11
лютого 2005 року ''Про практику
застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування'' суд, залишаючись
об'єктивним і неупередженим, має
створити необхідні умови для виконання
сторонами їхніх процесуальних
обов'язків та здійснення наданих їм
прав, розглянути кримінальну справу і
постановити відповідне рішення. Суди
при розгляді кримінальних справ не
вправі перебирати на себе функції
обвинувачення чи захисту.

Обов'язок доводити вину підсудного в
ході судового розгляду по даній справі
покладався на потерпілого. Захист
інтересів підсудного здійснював як він
сам так і його захисник.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції цих вимог
закону дотримався. Давши можливість
кожній зі сторін надати суду ті чи інші
докази, після постановив вирок, давши
доказам відповідну оцінку.

Ст. 365 КПК України 1960 року передбачає, що
вирок суду перевіряється апеляційним
судом в межах апеляційних вимог.

Колегія суддів приходить до висновку,
що викладені в апеляції доводи не
ґрунтуються на досліджених судом
першої інстанції та апеляційним судом
доказах.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні
вказаного злочину достовірно
підтверджується показаннями
потерпілого ОСОБА_2 який ствердив суду,
що події відбувались як зазначено вище,
показаннями свідка ОСОБА_6 котрий
підтвердив, що в день виборів він ішов в
село Космач з свого присілка Облаз. Під
берегом стояла машина ОСОБА_3, там також
сиділи ОСОБА_5 та ОСОБА_4, розпивали
спиртні напої в машині. Коли повертався
з села додому - побачив побитого ОСОБА_2,
який лежав на дорозі. Допоміг йому
добратись додому. Потерпілий йому
розповів, що його побив ОСОБА_3
Показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
які підтвердили, що у вказаний час мав
місце конфлікт між потерпілим та
засудженим. Що вина засудженого
підтверджується також і оглянутим в
судовому засіданні відмовним
матеріалом № 1425 за заявами ОСОБА_2 з
якого видно, що в поясненнях
засудженого, які містяться у
відмовному матеріалі від 01 листопада
2010 року ( а. с. 4-5 відмовного матеріалу )
та від 09 грудня 2010 року ( а. с. 31
відмовного матеріалу ) вказано, що він
відштовхнув ОСОБА_2 від себе від чого
той впав на землю. З пояснень наданих
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які містяться у
відмовному матеріалі, видно, що 31
жовтня 2010 року біля 17-18 годин бачили
сварку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вони
відтягнули ОСОБА_2 від ОСОБА_3 на
безпечну відстань ( а. с. 7-8 відмовного
матеріалу ). Суд взяв до уваги первинні
пояснення, як засудженого так і свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були допитані в
судовому засіданні, оскільки зміненні
пояснення, які були дані ними в
судовому засіданні є, як ніщо інше, як
намагання виправдати засудженого. Що
вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину
підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 404/342/10-Е
від 14 грудня 2011 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_2 заподіяні легкі
тілесні ушкодження у вигляді синців
правої виличної ділянки та правої щоки,
садно в лобній ділянці зліва, які
спричинені від дії тупих твердих
предметів ( а. с. 46 ). Показаннями
експерта в суді.

А тому колегія суддів приходить до
переконання, що вина ОСОБА_3 доведена, а
його неправомірні дії слід
кваліфікувати саме за ч. 2 ст. 125 КК
України.

Суд першої інстанції правильно
звільнив засудженого від призначеного
покарання, керуючись при цьому ч. 5 ст. 74
КК України у зв`язку з закінченням
строків давності, а призначаючи
покарання суд у відповідності до ст. 65
КК України врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом`якшують та обтяжують
покарання. І правильно вирішив
цивільний позов.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960
року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок Косівського
районного суду від 14 жовтня 2013 року
щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України - без
зміни.

На ухвалу протягом трьох місяців з часу
її проголошення може бути подано
касаційну скаргу до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

С У Д Д І :

_______________ ________________ _________________

С. С. Попович Б. М. Томенчук Н. В.
Ткачук

Згідно з оригіналом :

Суддя : С.С. Попович