Справа № 1-174/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2010 року

Сарненський районний суд Рівненської області

під головуванням судді - ТОВСТИКИ І.В.

при секретарі - ПОЛУПАН Р.М.

за участю прокурора - НИЖНИКА Г.П.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Сарни справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого робітником в ПП «Саєнко», раніше судимого вироком Сарненського районного суду від 04.12.2009 року за ч.1 ст.185 КК України до 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми заробітку;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ;

В С Т А Н О В И В :

04.03.2010 року о 20 годині, повторно, ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3, перебуваючи на ділянці автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів між с.Немовичі Сарненського району і м.Сарни, діючи спільно групою осіб, з метою заволодіння чужим майном застосували до ОСОБА_1 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, а саме ОСОБА_2 наніс удар двома руками в спину потерпілого, від чого той впав на землю, потім наніс удар правою ногою в обличчя та удар правою ногою в правий бік, чим спричинив останньому фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді саден спинки носа та підочної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в цей час ОСОБА_3 наніс удар правою ногою в лівий бік потерпілого, чим завдав йому фізичного болю.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_2 став тримати руками за плечі ОСОБА_1, не даючи можливості піднятися, завдаючи фізичного болю, а ОСОБА_3 в цей час відкрито викрав з правої зовнішньої кишені куртки потерпілого гроші в сумі 9 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа 1202» вартістю 315 грн. з сім-картою оператора мобільного зв»язку «Діджус» вартістю 20 грн., який знаходився біля потерпілого на землі.

Таким чином, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відкрито викрали, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого ОСОБА_1, належне йому майно на загальну суму 344 грн., яким розпорядились у власних потребах.

Допитані як підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 вину за ч.2 ст.186 КК України визнали повністю і дали детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення за попередньою змовою між собою відкритого викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_1, із застосуванням до останнього насильства. У скоєному злочині щиро розкаялися.

Крім повного визнання вини ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх винність у вчиненні інкримінованого злочину підтвердилась іншими обєктивними доказами, дослідженими в судовому слідстві.

Потерпілий ОСОБА_1 дав показання про те, що 04.03.2010 року після 19 години повертався в с.Немовичі по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, де на нього напали невідомі особи, які почали наносити удари в різні ділянки тіла, завдаючи фізичного болю, після чого один з них почав притримувати за плечі, а інший дістав з кишені куртки 9 грн. і забрав мобільний телефон марки «Нокіа 1202» з сім-картою оператора мобільного зв»язку «Діджус».

Показання ОСОБА_2, ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_1 співпадають з обєктивними даними, добутими при огляді місця події ділянки автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів 67 км (а.с.5-8), де відбулась подія злочину щодо особи потерпілого. Згідно протоколу (а.с.8-9) в приміщенні Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області оглянутий мобільний телефон марки «Нокіа 1202» , належний ОСОБА_1, якого добровільно видав свідок ОСОБА_4, придбавши його в ОСОБА_2

Довідка ПП ОСОБА_5 (а.с.12) підтверджує, що станом на 04.03.2010 року вартість мобільного телефону марки «Нокіа 1202» складає 315 грн., вартість сім-карти оператора мобільного зв»язку «Діджус» складає 20 грн.

Із висновку судово-медичної експертизи (а.с.34) встановлено, що у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: саден спинки носа, підочної ділянки справа, які виникли внаслідок травматичних дій тупим, тупим твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, з терміном заподіяння 04.03.2010 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При відтворенні обстановки і обставин події (а.с.68-73, а.с.87-90) ОСОБА_2, ОСОБА_3 добровільно розказали і показали про обставини вчинення грабежу чужого майна із застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_1, які не суперечать їх показанням в судовому слідстві та встановленим судом обставинам вчинення злочину.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах.

Злочинні дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Злочинні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Згідно ч.4 ст.12 КК України ОСОБА_2, ОСОБА_3 вчинили злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставини, які обтяжують покарання не встановлені.

Обставини, які помякшують покарання це щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, утримання малолітніх дітей.

По місцю проживання і роботи ОСОБА_2 характеризуються позитивно.

По місцю проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

Враховуючи тяжкість злочину та його наслідки, думку потерпілого, який вважає, що покарання має бути не надто суворим, дані про особу винного ОСОБА_2А, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, під час відбування покарання у виді виправних робіт знову вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи, суд вважає, що виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі, що буде сприяти попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак , суд враховуючи наявність кількох обставин , що пом"якшують покарання, зокрема утримання малолітніх дітей, вважає, що ці обставини істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, враховуючи позитивні характеристики винного та відношення потерпілого щодо призначення більш м"якого покарання, приходить до висновку про доцільність застосування ч.1 ст.69 КК України в частині призначення покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Щодо ОСОБА_3, то суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість злочину та його наслідки, думку потерпілого щодо можливості виправлення без ізоляції від суспільства, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаюється у вчиненні злочину, має на утриманні малолітніх дітей, можливість виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі, вважає за можливе застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України покарання за сукупністю вироків ОСОБА_2 призначити шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком суду Сарненського районного суду від 04.12.2009 року у виді одного року семи місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 21 травня 2010 року з дня взяття під варту.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу змінити із підписки про невиїзд на взяття під варту в залі суду.

ОСОБА_3 визнати винним і призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки з покладенням обовязків згідно п.п. 2,3,4 ст.76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України без дозволу органу КВІ;

- повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись для реєстрації в органи КВІ.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа 1202» залишити власнику ОСОБА_1

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Рівненської області протягом 15-ти діб з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 в цей же строк з моменту отримання копії вироку через Сарненський райсуд.

Суддя .