Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула 15 червня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 09 лютого 2015 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Маріуполя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, неодноразово судимого, останній раз вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, 70, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки та штрафу у розмірі 850 гривень; звільнений ухвалою Іллічівського райнного суду м. Маріуполя від 02 грудня 2013 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 20 днів,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2011 року, ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 850 гривен.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 16 березня 2014 року та 28 листопада 2014 року, повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_2. на загальну суму 3738 гривен.

Крім того, 18 березня 2014 року, ОСОБА_1, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить ОСОБА_2. на загальну суму 650 гривен.

Крім того, 12 червня 2014 року, ОСОБА_1, повторно незаконно придбав та зберігав при собі наркотичну речовину - коноплю, масою 8,9 г у перерахунку на суху речовину, яку у ході його особистого обшуку було виявлено та вилучено працівниками міліції.

Також, 23 червня 2014 року, о 16 годині, ОСОБА_1, повторно незаконно придбав у селі Каменськ Донецької області наркотичну речовину - коноплю, масою 70,8 г у перерахунку на суху речовину, яку у подальшому зберігав при собі та перевіз на громадському транспорті до міста Маріуполя. Того ж дня, о 19 годині 30 хвилин, вказану наркотичну речовину у ході особистого обшуку ОСОБА_1 було виявлено та вилучено працівниками міліції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та є невмотивованою. Так, на думку

скаржника, суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне неврахування судом першої інстанції рецидиву злочину як обставину яка обтяжує покарання ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому касаційним судом судові рішення у цій частині не перевіряються.

Послання прокурора про неврахування судом рецидиву злочину як обставини, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжує покарання, на думку колегії суддів, не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування судового рішення, зважаючи на те, що фактично покарання призначене засудженому з дотриманням закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з копії вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_1 судом враховано положення ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема, характер та ступень тяжкості вчинених ним злочинів, даних про особу винного, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, покарання призначене ОСОБА_1 визначено у межах санкцій статей Особливої частини КК, за якими його визнано винним та є необхідним і достатнім для його виправлення.

Підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через м'якість, у відповідності до ст. 414 КПК України, у колегії суддів немає.

До того ж, хоча судом прямо і не зазначено про рецидив злочинів як обставину яка обтяжує покарання у мотивувальній частині вироку, однак, остаточне покарання ОСОБА_1 призначено за правилами ст. 71 КК України, що свідчить про фактичне врахування вчинення ним нового умисного злочину особою, яка має судимість.

Доводи апеляції прокурора, аналогічні за своїм змістом доводам зазначеним у його касаційній скарзі, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.

Доводи касаційної скарги не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3