У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Коновалова В.М.,

суддів

Пошви Б.М. і Заголдного В.В.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні 15
листопада 2007 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Чернігівської області на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області
від 3 січня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку с. Синютин, Сосницького району, Чернігівської області, раніше не
судиму,

засуджено :

- - за ч. 2 ст. 191 КК України на 2
роки обмеження волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 1 рік,

- за ч. 1 ст. 366 КК України на 1
рік обмеження волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання
ОСОБА_1. призначено 2 роки обмеження волі з позбавленням
права обіймати матеріально-відповідальні
посади строком на 1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1. від призначеного
покарання звільнено з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік з покладанням
на неї відповідних обов'язків.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватою і засуджено за те, що вона
працюючи головою дільничної виборчої комісії №154 виборчого округу №217 по
виборах народних депутатів України, депутатів обласних, районних, сільських рад
у с. Кнути Сосницького району, будучи службовою
особою, в квітні 2006 року, шляхом зловживання службовим становищем привласнила
кошти в сумі 768грн., які були призначені для виплати одноразової матеріальної
винагороди членам виборчої дільниці №154 для чого склала фіктивну постанову
дільничної виборчої комісії №4 “Про одноразову грошову винагороду членам
виборчої дільниці”, фактично засідання комісії не проводилося.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні та його
доповненнях прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1. скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного покарання, яке не
відповідає тяжкості злочину та даним про особу засудженої.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, яка
підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені
у касаційному поданні та його доповненні, колегія суддів вважає, що воно
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на утриманні засудженої ОСОБА_1. перебуває троє
неповнолітніх дітей - сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, і дочка ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3, якій на момент постановлення вироку виповнилося 13 років.

Призначаючи засудженій ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України у виді
обмеження волі, суд неправильно застосував кримінальний закон, оскільки
відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до
жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Крім того, суд, визнавши ОСОБА_1. винною у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого більш суворим призначив їй покарання у виді 2 років
обмеження волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 рік, тобто призначив як основне, так і
додаткове покарання, та звільнив її на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Проте, звільняючи ОСОБА_1. від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд не дотримався
роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про
практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 року.

При звільненні з випробуванням від основного покарання суд відповідно до
вимог ст. 77 КК України, може призначити додаткове покарання у виді позбавлення
права обіймати певні посади. При цьому додаткове покарання підлягає реальному
виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Оскільки судом порушено закон при призначенні покарання, то вирок як такий,
що постановлений в порушення вимог ст. 371 КПК України, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду належить дослідити всі обставини справи,
вирішити питання, перелічені у ст. 324 КПК України, при призначенні покарання
дотримуватись вимог ст. ст. 65, 70 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Чернігівської області задовольнити,
вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 3 січня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд у той же суд
в іншому складі суддів.

С у д д і :

Коновалов В.М. Пошва Б.М. Заголдний В.В.