У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Крещенка А.М.,суддів
Пузиревського Є.Б., Сахна Р.І.,за участю
прокурора Вергізової Л.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 02 грудня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_5 на вирок Краснолиманського
міського суду Донецької області від 30
серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 15 листопада
2013 року щодо ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Краснолиманського міського
суду Донецької області від 30
серпня 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 років.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_6 на користь
потерпілої ОСОБА_7 в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 50 000
грн.

Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 15 листопада
2013 року вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за
те, що він, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, близько 19 год.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року по вул. І.Лейко в
м. Красний Лиман Донецької області
поблизу магазину «Квадрат» під час
бійки з ОСОБА_8, який також перебував у
стані алкогольного сп'яніння, наніс
останньому легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи свої дії,
ОСОБА_6 на ґрунті виниклих неприязних
відносин наніс ОСОБА_8 не менше трьох
ударів руками та ногами в область
голови, завдавши останньому тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для
життя в момент заподіяння, від яких
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер у
лікарні.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_5, посилаючись на
істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, порушує питання
про скасування судових рішень та
направлення справи на новий судовий
розгляд. Зазначає, що органами
досудового слідства та судом не
доведено винуватості ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованого йому злочину, також
порушено право на захист засудженого,
оскільки апеляційний суд розглянув
справу за відсутності засудженого та
його захисника, крім того апеляційний
суд свою ухвалу належним чином не
мотивував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
за який його засуджено, відповідають
фактичним обставинам справи і
підтверджуються детально наведеними у
вироку доказами, які суд всебічно,
повно і об'єктивно дослідив, правильно
оцінив.

Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК
України, підтверджується показаннями
потерпілої ОСОБА_7, яка повідомила, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 привела її
сина додому, де останній розповів, що
його побив ОСОБА_6, а наступного дня її
син помер; показаннями свідка ОСОБА_10,
який повідомив, що того дня він разом з
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпивали спиртні
напої, під час чого між двома останніми
виникла бійка і ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 2-3
рази кулаком в обличчя; показаннями
свідка ОСОБА_9, яка повідомила, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року бачила бійку між
ОСОБА_6 та ОСОБА_8, пізніше була свідком
того, як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 ще близько
10 ударів ногами в голову та тулуб, після
чого останній попросив її відвезти
його додому, а наступного дня помер;
показаннями свідка ОСОБА_11, яка також
бачила бійку між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Ці
показання повністю узгоджуються між
собою, є послідовними та
підтверджуються, зокрема, даними
рапорту працівника міліції про
повідомлення фельдшером
санпропускника Краснолиманської ЦРЛ
про надання 19 липня 2010 року медичної
допомоги ОСОБА_8, у якого травма голови;
даними акту судово-медичного
дослідження трупа ОСОБА_8 та висновків
судово-медичних експертиз, відповідно
до яких у потерпілого виявлені
численні тілесні ушкодження, його
смерть настала внаслідок
черепно-мозкової травми з
крововиливами під м'які мозкові
оболонки, ускладнені розвитком набряку
головного мозку, набряку легких і
гострих гемодинамічних розладів
внутрішніх органів, дана
черепно-мозкова травма могла виникнути
за обставин указаних ОСОБА_9 при
відтворенні обстановки та обставин
події; даними висновку судово-медичної
експертизи, відповідно до якого у
ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження рук
і ног, які могли виникнути внаслідок
нанесення ним ударів іншій людині;
даними протоколу огляду місця події та
іншими доказами у справі.

Таким чином, по справі повністю
доведена винуватість засудженого
ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і
його дії кваліфіковані правильно.

Твердження захисника ОСОБА_5 про
порушення права засудженого на захист
не знайшли свого підтвердження під час
вивчення матеріалів справи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 362 КПК України
1960 року неявка учасників процесу на
засідання суду апеляційної інстанції
не є перешкодою для розгляду справи,
якщо інше не передбачено цим Кодексом
або рішенням апеляційного суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 358 КПК України
1960 року засуджений підлягає
обов'язковому виклику в апеляційний
суд, якщо в апеляції ставиться питання
про погіршення його становища або суд
визнає необхідним провести судове
слідство. У цих випадках викликається і
його захисник, якщо його участь у
справі відповідно до вимог ст. 45 цього
Кодексу є обов'язковою. Засуджений, що
утримується під вартою, підлягає
обов'язковому виклику в апеляційний
суд також у випадках, коли про це
надійшло його клопотання.

Як убачається з матеріалів справи, на
вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 була
подана апеляційна скарга захисника
ОСОБА_5, в якій ставилося питання про
виправдання засудженого.

08 жовтня 2013 року місцевим судом було
направлено повідомлення учасникам
судового розгляду про призначення
справи щодо ОСОБА_6 до розгляду в
Апеляційному суді Донецької області на
15 листопада 2013 року.

Будь-які клопотання засудженого ОСОБА_6
та його захисника про розгляд справи в
суді апеляційної інстанції в їх
присутності в матеріалах справи
відсутні.

За таких обставин доводи касаційної
скарги захисника ОСОБА_5 і в цій частині
є необґрунтованими.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, суд з
достатньою повнотою врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який є
тяжким, конкретні обставини справи,
обставину, яка обтяжує покарання, -
вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння та дійшов обґрунтованого
висновку про можливість призначення
засудженому мінімального покарання,
передбаченого санкцією частини статті,
за якою його визнано винним.

Таке покарання, на думку колегії
суддів, є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Розглядаючи справу за апеляцією
захисника ОСОБА_5, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про правильне встановлення
місцевим судом фактичних обставин
справи, доведеність вини засудженого
ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому
злочину та правильність кваліфікації
його дій, а також вказав на докази, які
спростовують доводи поданої апеляції.

Ухвала апеляційного суду є достатньо
мотивованою та в повній мірі
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
були би підставою для зміни чи
скасування судових рішень у справі, не
встановлено.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України та
статтями 394-396 КПК України 1960 року,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Краснолиманського міського суду
Донецької області від 30 серпня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 15 листопада
2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни,
а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 -
без задоволення.

Судді:

________________ ____________________
________________

А.М. Крещенко Є.Б. Пузиревський Р.І.
Сахно