Апеляційний суд міста Києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого -
судді Бєлан Н.О.,

суддів Балацької Г.О., Кравченка С. І.,

за участю
прокурора Мішкової Т.О.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні 06 листопада 2007 року у м. Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора Яніни В.А., який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції,
на постанову Деснянського
районного суду м. Києва , від 29 серпня 2007 року, якою справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженщ с Богданівка Броварського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, що проживав в АДРЕСА_1, не судимого, -

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
189 ч. 2 КК України, повернуто прокурору Деснянського району м. Києва на додаткове розслідування, -

встановила:

В
постанові суду першої інстанції вказано,
що органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він у невстановлений досудовим слідством
час, приблизно в період з листопада
2006 року по 01 квітня 2007 року у невстановленому досудовим слідством
місці, s метою
вимагання чужого майна суб'єктів підприємницької діяльності, що займаються пасажирським перевезенням за
маршрутом Чернігів-Київ і Київ-Чернігів,
та звернення його на свою користь,
вступив в попередню змову з ОСОБА_3 та групою невстановлений досудовим
слідством осіб, склад якої постійно
змінювався.

Справа № 11
-а-2154

Категорія : ст.
189 ч. 2 КК України

Головуючий у
першій інстанції Вінтоняк Р.Я.

Доповідач Балацька Г.О.

2

На
виконання злочинного умислу,
23.11.2006 року приблизно о 8 годині ОСОБА_2 за попередньою змовою з
групою невстановленйх досудовим слідством осіб біля ст. м.
"Лісова" по Броварському проспекту в м. Києві,
під приводом дозволу здійснювати пасажирські перевезення по маршруту
Чернігів-Київ і Київ-Чернігів пред'явив вимогу суб'єктам підприємницької
діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передачі йому через
паркувальника, на якого він повинен
був вказати, грошей в сумі 2 грн. з
кожного пасажира - 36 грн. з кожного маршрутного таксі за здійснення рейсів за
вказаними маршрутами, виказавши при
цьому погрози застосування насильства відносно потерпілих та пошкодження їх
майна - маршрутних такС.І. Після того,
як потерпілі ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в черговий раз
відмовили ОСОБА_2 в передачі грошей,
невстановлені досудовим слідством особи нанесли руками та ногами в різні
частини тіла ОСОБА_4 не менше 10 ударів
та ОСОБА_6 не менше 5 ударів, завдавши
потерпілим фізичного болю, а
ОСОБА_2, застосовуючи невстановлений
досудовим слідством пристрій, здійснив
один постріл в землю поблизу потерпілих,
які сприйняли цю обставину, як
погрозу вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи
свої злочинні дії ОСОБА_2 систематично на протязі з листопада 2006 року по
01.03.2007 року у невстановлений досудовим слідством час, у невстановлених досудовим слідством
місцях, при невстановлених досудовим
слідством обставинах, за попередньою
змовою групою невстановлених досудовим слідством осіб, яка постійно змінювалася, продовжував пред'являти вимоги ОСОБА_4
, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 , ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 передачу йому через паркувальника грошей в сумі
2 грн. з кожного пасажира -36 грн. з маршрутного таксі за пасажирські
перевезення по маршруту Чернігів-Київ і Київ-Чернігів. При цьому свої злочинні
дії ОСОБА_2 поєднував з погрозою застосування насильства відносно потерпілих та
пошкодження їх майна -маршрутних таксі,
а також група невстановленйх досудовим слідством осіб перешкоджала
посадці пасажирів у маршрутні таксі вище вказаних потерпілих, у зв'язку з чим останні, сприймаючи ці погрози, як реальні, та несучи майновий збиток, погодилися на вимоги ОСОБА_2 та групи
невстановленйх слідством осіб,
приблизно з 01.03.2007 року на протязі двох тижнів виплачували ОСОБА_2
зазначені ним суми через паркувальника ОСОБА_3,
який працював згідно трудової угоди у СПД ОСОБА_20 та перебував у злочинній
змові з ОСОБА_2

А
саме, приблизно в період з 01.03.2007
року по 01.04.2007 року біля ст. м. "Лісова" по Броварському пр-ту в м. Києві на паркувальному майданчику маршрутних
таксі водіями цих таксі були передані грошові кошти потерпілих в сумі:

· ОСОБА_10
- 1.512 грн.;

· ОСОБА_9
- 2.000 грн.;

· ОСОБА_5 - 2.160 грн.;

· ОСОБА_16
та ОСОБА_15 - 720 грн.; -Ксьонз О.-2.300 грн.;

· ОСОБА_13
- 720 грн.;

· ОСОБА_8-324грн.;

· ОСОБА_18
- 840 грн.;

· ОСОБА_7 - 720 грн.;

· ОСОБА_11
- 756 грн.;

· ОСОБА_17
- 700 грн.;

ОСОБА_4 - 4.200 грн.;

3

· ОСОБА_14
- 756 грн.;

· ОСОБА_19 - 490 грн.,

чим заподіяно
потерпілим майнового збитку.

Згідно
попереднього розподілу ролей, ОСОБА_3
після отримання від водіїв грошових коштів вказаних потерпілих, здійснював відповідні записи про номер
маршрутного таксі, водія та грошової
суми, після чого гроші при
невстановлених досудовим слідством обставинах передав ОСОБА_2, отримавши від цього частину грошей як
винагороду.

Дії
ОСОБА_2 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст.
189 КК України.

За
результатами судового розгляду справи суд прийшов до висновку про необхідність
повернення справи на додаткове розслідування у зв'язку з неможливістю постановления вироку відносно
ОСОБА_2, оскільки в його діях
вбачається і інший склад злочину,
передбачений ст. 206 КК України, що збільшує обсяг обвинувачення та погіршує
становище підсудного.

Крім
того в постанові суду вказано, що
потерпілі та свідки в судовому засіданні вказали і на інші обставини, які не досліджувалися органом досудового
слідства, як і позиція ОСОБА_2 про
те, що постріл ним було зроблено при
самообороні. Також ОСОБА_2 пред'явлено неконкретне обвинувачення в частині
погроз потерпілим вбивством. Органом
досудового слідства не дана оцінка і діям ОСОБА_2 при використанні
невстановленого пристрою, а також не
досліджена направленість його умислу при погрозі потерпілим предметом, схожим на пістолет, та кому саме він погрожував; не встановлено
місце знаходження пістолета "Форт-12 Р" 9 мм, на який підсудний отримав дозвіл в
установленому порядку, для порівняння
з предметом, схожим на гільзу, що була надана на дослідження
судово-балістичної експертизи.

В
апеляції прокурор Яніна В.А., який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, оскільки, на його думку, орган досудового слідства з достатньою
повнотою дослідив обставини наявності в діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст.
206 КК України, які були
перекваліфіковані на ч. 2 ст. 189 КК України, також з'ясований і підтверджений в судовому
засіданні показаннями потерпілих та свідків умисел ОСОБА_2 на вчинення злочину
та обставини застосування ним невстановленого пристрою і погрози
вбивством. При цьому прокурор зазначає
про те, що на обставини застосування
невстановленого пристрою вказав і сам підсудний в судовому засіданні, а інших підстав для направлення справи на
додаткове розслідування, суд в
постанові не навів.

Захисники
ОСОБА_21 і
ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_2 на постанову суду подали апеляції, разом з тим в суді апеляційної інстанції
захисник ОСОБА_1 і обвинувачений ОСОБА_2 відмовились від своїх апеляційних вимог
та - обвинувачений ОСОБА_2 відкликав апеляцію захисникаОСОБА_21

Заслухавши
доповідь судді Балацької Г.О.,
пояснення прокурора, яка
підтримала доводи апеляції та вважала,
що

Постанова суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, пояснення захисника та обвинуваченого, що заперечували проти задоволення апеляції
та вказували на обґрунтованість направлення справи на додаткове розслідування, перевіривши

4

матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає задоволенню,
а

Постанова
суду скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст.
281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії
судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства, коли ця неповнота
або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Виходячи
зі змісту ст. 276 КІЖ України справа повертається на
додаткове розслідування за клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника, коли встановлено підстави для притягнення
підсудного до відповідальності за інший злочин, якщо нове обвинувачення тісно пов'язане з
початковим.

Стаття
277 КПК України регламентує можливість повернення справи на додаткове
розслідування коли є підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею
Кримінального кодексу, яка передбачає
відповідальність за більш тяжкий злочин,
чи для іншого збільшення обсягу обвинувачення за умови, що прокурор не вправі змінити обвинувачення
в суді, а також коли підстави для
зміни обвинувачення вбачають потерпілий чи його представник, а прокурор їх не вбачає. Повернення справи
з цих підстав на додаткове розслідування в першому випадку допускається тільки
за клопотанням прокурора, потерпілого
чи його представника, в другому
випадку за клопотанням потерпілого чи його представника.

Дані вимоги
закону судом першої інстанції не дотримані.

Так, суд першої інстанції в порушення вище
вказаних вимог закону, за відсутності
клопотання прокурора чи потерпілих повернув справу на додаткове
розслідування, вказавши, що з досліджених в судовому засіданні
показань потерпілих, свідків та
матеріалів справи в діях ОСОБА_2 вбачається ще склад злочину, передбачений ст. 206
КК України, що збільшує обсяг
обвинувачення та погіршує становище підсудного, що є неприпустимим.

При
цьому необхідно зазначити, що під час
досудового слідства вирішувалося питання про кваліфікацію дій ОСОБА_2 і за ч.
2 ст.
206 КК України, що потім,
на думку органів слідства,
свого підтвердження не знайшло і його дії були перекваліфіковані на ч. 2 ст.
189 КК України, про що суд
ніяким чином в постанові не відобразив.

Крім
того суд в постанові зазначив, що в
судовому засіданні потерпілі та свідки вказали і на інші події, щодо яких досудове слідство не
проводилось, між тим, які саме події мав на увазі суд та яке
відношення вони мають для правильного вирішення справи, в постанові не приведено.

Являються
непереконливими і висновки суду щодо пред'явлення ОСОБА_2 неконкретного
обвинувачення в частині погроз зі сторони обвинуваченого потерпілим
застосування невстановленого пристрою чи погроз вбивством, оскільки з пред'явленого обвинувачення, що відповідно до протоколу судового
засідання визнав і ОСОБА_2 в судовому засіданні, він 23.11.2006 року застосував пристрій для
пострілів, що потерпілі, згідно з дослідженими в суді першої
інстанції показаннями, сприйняли як
погрозу вбивством та спричинення їм тяжких тілесних ушкоджень у разі, якщо вони не

5

виконають
вимоги ОСОБА_2 по передачі йому обумовлених сум за здійснення пасажирських
перевезень за маршрутами Київ-Чернігів і Чернігів-Київ. Чому вказаним
обставинам суд позбавлений можливості дати оцінку, з постанови суду не вбачається, як і те,
що саме повинен зробити орган досудового слідства в цій частині після
повернення справи на додаткове розслідування.

Що
стосується вказівок суду органу досудового слідства при поверненні справи на
додаткове розслідування про встановлення місця знаходження пістолета
"Форт-12 Р", який придбав
ОСОБА_2 в установленому законом порядку,
то в постанові суду не вказано,
що цю неповноту неможливо усунути в порядку ст.
315-1 КПК України, більш того в
постанові не вказано, що це позбавляє
суд прийняти правильне рішення по справі на підставі оцінки показань потерпілих
та позиції обвинуваченого про вчинення ним пострілу 23.11.2006 року та при
реалізації обвинуваченим свого права відмовитися давати показання по справі.

Інших
підстав для направлення справи на додаткове розслідування в постанові суду не
вказано.

За
вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про безпідставність
направлення справи на додаткове розслідування, а тому

Постанова
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно повно дослідити в
установленому законом порядку всі докази по справі та дати юридичну оцінку діям
ОСОБА_2

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
382 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Яніни В.А., який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити.

Постанову
Деснянського районного суду м. Києва від
29 серпня 2007 року про направлення справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.
189 ч. 2 КК України прокурору Деснянського району м. Києва на додаткове розслідування - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
той же суд.