У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Ковтюк Є.І. та
Кармазіна Ю.М.

за участю прокурора Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 7 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на вирок
Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2007 року щодо
ОСОБА_1. і ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин України, такий, що судився

31.03.2005 р. Синельниківським міськрайонним

судом Дніпропетровської області

за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки

позбавлення волі та був звільнений

на підставі ст. 75 КК України від відбування

покарання з випробуванням

з іспитовим строком на один рік,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
2 ст. 185 КК України на два роки;

- за ч.
3 ст. 185 КК України на три роки;

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення
волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайоннного суду
Дніпропетровської області від 31.03.2005 року і ОСОБА_1 визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням упродовж трирічного іспитового строку і покладенням на нього
обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 і 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

громадянин України, такий, що судився

31.03.2005 р. Синельниківським міськрайонним

судом Дніпропетровської області

за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки

позбавлення волі та був звільнений

на підставі ст. 75 КК України від відбування

покарання з випробуванням

з іспитовим строком на один рік,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
2 ст. 185 КК України на два роки;

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення
волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайоннного суду
Дніпропетровської області від 31.03.2005 року і ОСОБА_2 визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням упродовж трирічного іспитового строку і покладенням на нього
обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 і 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.

Також даним вироком засуджено ОСОБА_3.,
щодо якого судове рішення в касаційному порядку не оскаржується.

Постановлено стягнути:

-
солідарно з ОСОБА_1. і ОСОБА_2 на користьОСОБА_4 100 грн., ОСОБА_5 13040 грн. і
ОСОБА_6 3510 грн.;

- з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_7 450 грн.,

-
солідарно з ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3. на користь ОСОБА_8 800 грн.

У апеляційному порядку справа не переглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 і ОСОБА_2. визнано винними і засуджено за вчинення
таких злочинів.

27 травня 2004 року о 15-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2. і невстановленими слідством особами поблизу будинкуАДРЕСА_5 відкрито
викрали козу вартістю 100 грн., яка належала ОСОБА_4., заподіявши їй майнову
шкоду на вказану суму.

10 квітня 2005 року о 3-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою змовою з
невстановленими слідством особами проникли у будинок ОСОБА_7, що по
вул.АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майно на загальну суму 450 грн., заподіявши
потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

На початку травня 2005 року о 15-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. і невстановленою слідством особою з двору будинку ОСОБА_5
АДРЕСА_2 таємно викрали бджолиний вулик з бджолиною сім'єю загальною вартістю
600 грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

19 жовтня 2006 року з 17-ої до 20-ої год. ОСОБА_1 проник у приміщення
Будинку культури, розташованому в с. Вербівське Васильківського району
Дніпропетровської області, звідки таємно викрав 44 дюралюмінієвих стійок від 11
секцій театральних крісел загальною вартістю 583 грн., заподіявши Письменській селищній
раді майнову шкоду на вказану суму.

На початку квітня 2007 року о 10-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. і невстановленою слідством особою з двору будинку АДРЕСА_3
таємно викрали майно на загальну суму 2010 грн., заподіявши потерпілому майнову
шкоду на вказану суму.

На початку квітня 2007 року о 12-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. і невстановленою слідством особою з двору будинку АДРЕСА_4
таємно викрали майно на загальну суму 1500 грн., заподіявши потерпілому майнову
шкоду на вказану суму.

Наприкінці квітня 2007 року о 13-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. і ОСОБА_3 з двору будинку АДРЕСА_5 таємно викрали майно на
загальну суму 800 грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

На початку травня 2007 року о 13-ій год. 00 хв. ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2. з двору будинку ОСОБА_5 АДРЕСА_2 таємно викрали майно на
загальну суму 740 грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1
і ОСОБА_2. скасувати, а справу щодо них направити на новий судовий розгляд.
Мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
вчинили злочини як до, так і після постановлення першого вироку, що
обумовлювало призначення їм покарання за правилами ч. 1 і ч. 4 ст. 70, ст. 71
КК України. Вказує на необґрунтованість звільнення ОСОБА_1 і ОСОБА_2. від
відбування покарання з випробуванням, посилаючись на вчинення ними нових
злочинів у період іспитового строку, кількість епізодів злочинної діяльності та
тяжкість вчинених ними злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 65, 75 КК
України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При прийнятті
рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням суд повинен
враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2. засуджено за вчинення злочинів та
призначено покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування
з випробуванням.

Застосовуючи до ОСОБА_1 і ОСОБА_2. ст. 75 КК України, суд послався на їх щире каяття,
визнання вини, вчинення злочинів у неповнолітньому віці.

Зазначені обставини за переконанням
суду першої інстанції свідчили про можливість виправлення засуджених без
відбування покарання.

Однак, при прийнятті такого рішення
фактично не враховано тяжкість вчинених ОСОБА_1 і ОСОБА_2. злочинів, які
віднесено до категорії тяжких, кількість епізодів злочинної діяльності,
продовжуваної ними протягом тривалого часу, заподіяння збитків, яких не
відшкодовано.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання із звільненням від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України слід визнати
таким, що не відповідає тяжкості злочинів та
особі засуджених внаслідок його м'якості.

Наведені обставини згідно ст. ст. 372,
398 КПК України є підставами для скасування вироку щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2. та направлення справи щодо них на новий судовий
розгляд, у ході якого за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення,
слід призначити засудженим покарання, яке відповідало б вимогам ст. 65 КК
України.

Крім того, при визнанні ОСОБА_1 винним за вчинення 19.10.2006 року крадіжки
майна, що належало Письменській
селищній раді, його дії необхідно правильно кваліфікувати за цим епізодом,
оскільки така кваліфікуюча ознака, як повторність, на яку вказав у вироку суд,
в обвинувальному висновку не містилась. Також при вирішенні цивільних позовів у
судовому рішенні необхідно точно визначити розмір відшкодування майнової шкоди.

Підлягають додатковій перевірці при розгляді справи наведені у касаційному
поданні прокурора доводи про необхідність призначення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання
за правилами ч. 1 і ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України.

При цьому необхідно звернути увагу на постанови Васильківського районного
суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2006 року та 23 квітня 2007 року,
якими ОСОБА_1 і ОСОБА_2. від покарання, призначеного вироком від 31.03.2005
року Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, звільнено
в зв'язку з успішним проходженням засудженими випробування.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України, колегія
суддів

у
х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2007
року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скасувати, а справу щодо них направити на новий
судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

С у д д і:

Т.І. Присяжнюк Є.І.
Ковтюк Ю.М.
Кармазін