Дата документу Справа № 219/6845/2014-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №219/6845/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/966/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0002902 від 12 жовтня 2014 року та №0003357 від 19 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Папа Угорщина, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
23 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2010 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07 листопада 2014 року.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію, просить вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в новому складі суду. на його думку, суд, при призначенні покарання, не врахував обставини, які могли вплинути на його висновки щодо покарання, а саме: повне визнання вини, щиросерде каяття, а також думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просили призначити не суворе покарання.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він в кінці травня 2014 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник до вказаного будинку приміщення, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 804 грн.

У червні місяці 2014 року , ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно та повторно, із корисливих мотивів, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 290 грн.

11 жовтня 2014 року, приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння біля квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно та повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, пройшов у вказану квартиру, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_10 , заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 1282 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у житло.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, та з дотриманням вимог ст.65 КК України. Суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до злочину тяжкого та середньої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, має не зняті і непогашені в установленому законом порядку судимості, злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що призначене ОСОБА_6 покарання за попередніми вироками, та його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за останнім вироком суду, не мали позитивної динаміки для обвинуваченого, на шлях виправлення він не став, а тому у суду відсутні підстави для призначення ОСОБА_6 меншого покарання, ніж передбачено санкціями статей, та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин справи, та відомостей про особу обвинуваченого у їх сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновки про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.2, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України.

Суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі та доповненнях, щодо неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, а відповідно і призначення йому занадто суворого покарання, є безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року щодо останнього за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3