Категорія:ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року, якою до останнього застосоване примусове лікування від наркоманії,

В С Т А Н О В И В :
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 листопада 2014 року вказаний вирок змінено та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

23 грудня 2014 року захисником ОСОБА_7 в порядку виконання вироку подано клопотання про застосування до останнього примусового лікування від наркоманії у спеціалізованому лікувальному закладі органів охорони здоров`я.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2014 року судом дане клопотання задоволено та на підставі ч. 2 ст. 96 КК України до ОСОБА_7 застосовано примусове лікування від наркоманії за місцем відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить відмінити призначене йому примусове лікування від наркоманії, оскільки він вже отримував медичну допомогу в СІЗО та його не потребує.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 та його захисника, прокурора, які апеляцію підтримали, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 КК примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 хоча страждає психічними та поведінковими розладами здоров`я внаслідок вживання опоїдів, однак в силу ст. 53 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» дане захворювання відноситься до соціально-небезпечних і не є таким, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Крім того, застосовуючи до ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 96 КК України примусове лікування від наркоманії за місцем відбування покарання, суд першої інстанції погіршив становище першого, оскільки сторона обвинувачення з таким проханням не зверталась.

З цих підстав ухвала підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року про застосування на підставі ст. 96 КК України примусового лікування від наркоманії до ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання захисника про застосування до ОСОБА_7 примусового лікування від наркоманії у спеціалізованому лікувальному закладі органів охорони здоров`я залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту її отримання.

Головуючий
Судді