Справа № 297/225/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та перекладачі ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 13.01.2015 року, яке поступило з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, непрацюючого, не судимого, громадянина України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 в березні 2012 року, у невстановлений слідством день та час у с. Галабор (на полі) Берегівського району, Закарпатської області, неподалік греблі, знайшов згорток тканини із металевим предметом зовні схожим на вогнепальну зброю, яку в період з березня 2012 року по 13 січня 2015 року умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 .

13 січня 2015 року в ході проведення працівниками Берегівського РВ УМВС огляду місця події в будинку, що належить громадянину ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , за холодильником в кухонній кімнаті було виявлено та вилучено металевий предмет, зовні схожий на пристрій для відстрілу набоїв, який згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області №16/23 від 19.01.2015 року є вогнепальною нарізною гвинтівкою моделі ТОЗ-8, Тульського зброярного заводу СРСР 1958 року випуску, калібру 5,6мм., з серійним номером НОМЕР_1 .

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 263 ч. 1 КК України, як незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

На підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив угоду про визнання винуватості від 28.01.2015 року, яка укладена між ним та підозрюваним та просив її затвердити. Згідно вищевказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри та сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, із звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на один рік, а також з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості та ствердили, що з її змістом ОСОБА_4 повністю погоджується, вину свою беззастережно визнає та укладення угоди про визнання винуватості є добровільним.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого визнає себе винуватим ОСОБА_4 є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 4-5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом роз`яснені прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ст. 473 ч. 2 КПК України.

Також, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 75, 76 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 згідно до ст. 124, 126 КПК України.
Долю речових доказів суд вважає вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 374 ч. 4, 468, 469, 472- 475 КПК України,
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2015 року в м. Берегово у кримінальному провадженні № 0000022, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 2, 3 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 копійок.
Речовий доказ: вогнепальну нарізну гвинтівку моделі ТОЗ-8, Тульського заводу СРСР 1958 року випуску, калібру 5,6мм., з серійним номером НОМЕР_1 , яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського РВ УМВС - знищити.
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1