У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кривенди
О.В., Мороза М.А.

розглянула в судовому засіданні 10 травня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. на вирок Лисичанського
міського суду Луганської області від 6 грудня 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Луганської
області від 10 березня 2006 року щодо них.

Цим вироком визнано винними:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луцька
Волинської області, раніше судимого:

- 25.11.1997 р. за ч. 3 ст. 140 КК
України із застосуванням ст. 46-1 цього Кодексу на 3 роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з відстрочкою виконання вироку
на 2 роки;

-
17.02.2000 р. за ст. 17 - ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ст. 42, ст. 43 КК
України на 5 років позбавлення волі, звільненого 12.06.2004 р.
умовно-достроково на 8 місяців 13 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України, і призначено йому
покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3
роки позбавлення волі;

- за
ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за
ч. 4 ст. 296 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1. призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за
попереднім вироком від 17 лютого 2000 року і остаточно ОСОБА_1. призначено 5
років 4 місяці позбавлення волі.

За ст. 304 КК України ОСОБА_1.
виправдано за недоведеністю вчинення ним цього злочину.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Лисичанська Луганської області, раніше судимого 16.09.2004 р. за ч. 2 ст. 289,
ч. 1 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі зі звільненням його на
підставі ст. ст. 104, 75 цього Кодексу від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - 1
рік позбавлення волі;

- за
ч. 1 ст. 296 КК України - 30 діб арешту.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2. призначено 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеного покарання покаранням за
попереднім вироком від 16 вересня 2004 року ОСОБА_2. остаточно призначено 5
років позбавлення волі.

ОСОБА_2. визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, і
призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4
роки позбавлення волі;

- за
ч. 3 ст. 296 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за
ч. 4 ст. 296 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2. призначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту
частину покарання за вироком від 16 вересня 2004 року і остаточно ОСОБА_2. призначено
6 років позбавлення волі.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 2 лютого 2006 року на підставі ст. 71 КК України та
в порядку ст. 411 КПК України за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_2.
призначено 6 років позбавлення волі.

Прийнято рішення щодо цивільних
позовів та речових доказів.

Цим же вироком також засуджено
ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5., касаційні скарги чи подання щодо яких не
подано.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області від 10
березня 2006 року вирок щодо ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5.
змінено:

- дії ОСОБА_3. перекваліфіковано з
ч. 4 ст. 296 на ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому за цим законом
покарання у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. ст.
104, 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1
рік.

- дії ОСОБА_4. перекваліфіковано з
ч. 4 ст. 296 на ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому за цим законом
покарання у виді 2 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно 4 років позбавлення волі зі звільненням його на
підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов′язків,
передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Уточнено порядок стягнення шкоди з
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4. та ОСОБА_5.

В решті вирок щодо ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1. та ОСОБА_2. засуджено за вчинення злочинів за
таких обставин.

5 грудня 2003 року, приблизно о 22
год., неповнолітній ОСОБА_2, перебуваючи у приміщенні кінотеатру “ІНФОРМАЦІЯ_3”
на ІНФОРМАЦІЯ_4, грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю, заподіяв потерпілому ОСОБА_6. легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

2 лютого 2004 року, приблизно о 20
год., неповнолітній ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у
приміщенні кав'ярні-бару ІНФОРМАЦІЯ_5, таємно викрав мобільний телефон “SAMSUNG R-210” вартістю 920 грн., який
належав потерпілому ОСОБА_7. і перебував у користуванні ОСОБА_8.

10 липня 2004 року, приблизно о 22
год., неповнолітній ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння біля будинку АДРЕСА_1, грубо порушуючи громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, заподіяв потерпілій ОСОБА_9. легкі тілесні ушкодження.

17 січня 2005 року, приблизно о 19
год., неповнолітній ОСОБА_2, раніше судимий за хуліганство, а також ОСОБА_4. та
невстановлені слідством особи, кримінальну справу щодо яких виділено в окреме
провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у кав'ярні ІНФОРМАЦІЯ_6, грубо порушуючи громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, групою осіб заподіяли потерпілому ОСОБА_10. легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

23 січня 2005 року, приблизно о 2
год., неповнолітній ОСОБА_2, раніше судимий за хуліганство, а також ОСОБА_4.,
ОСОБА_1. і неповнолітній ОСОБА_3., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у кав'ярні ІНФОРМАЦІЯ_7, грубо порушували громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, при цьому ОСОБА_2 ходив по
кав'ярні з наявною у нього битою, виказуючи намір когось побити. ОСОБА_11.,
який також перебував у кав'ярні ІНФОРМАЦІЯ_7, з метою попередження протиправних
дій ОСОБА_2. узяв його биту і викинув її біля будинку АДРЕСА_2. В цей час до
ОСОБА_11 підбігли ОСОБА_2, ОСОБА_4., ОСОБА_1. та ОСОБА_3. і, діючи з особливою зухвалістю,
застосовуючи биту, вчинили його побиття групою осіб спочатку на вулиці, а потім
у 3 під'їзді будинку
АДРЕСА_2, куди
відійшов ОСОБА_11., заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.

23 січня 2005 року, приблизно о 2
год., відразу після вчинення хуліганських дій щодо ОСОБА_11, неповнолітній
ОСОБА_2, ОСОБА_4. і ОСОБА_1., останній
повторно, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосувавши до ОСОБА_11
насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито
заволоділи його майном на загальну суму 1055 грн. 30 коп.

19 лютого 2005 року, приблизно о 0
год., ОСОБА_1. повторно, а також ОСОБА_5. та особа, кримінальну справу щодо
якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб проникли
до майстерні АДРЕСА_3, звідки таємно викрали майно зазначеного товариства
загальною вартістю 1407 грн. 95 коп., а також належну ОСОБА_12. куртку, яка не
становить матеріальної цінності.

У касаційних скаргах:

Засуджений ОСОБА_1., даючи свій
аналіз доказам, які є у справі, та посилаючись на неповноту і однобічність
досудового та судового слідства, а також невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи і порушення вимог кримінально-процесуального
закону, просить судові рішення щодо нього змінити, перекваліфікувати його дії з
ч. 4 ст. 296 на ч. 2 ст. 296 КК України, а за ч. 2 ст. 186 КК України
виправдати. Вважає, що суд, призначаючи йому покарання, неправильно застосував
ст. 71 КК України, оскільки він вчинив злочин після відбуття покарання за
попереднім вироком, та безпідставно не застосував ст. ст. 69, 75 КК України, і
просить пом′якшити призначене йому покарання. У доповненнях до касаційної
скарги засуджений ОСОБА_1. просить вирок і ухвалу щодо нього скасувати, а
справу закрити за відсутністю в діянні складу злочину.

Засуджений ОСОБА_2, даючи свій
аналіз наявним у справі доказам, просить судові рішення щодо нього скасувати, а
справу направити на нове розслідування або на новий судовий розгляд. Мотивує
тим, що досудове та судове слідство у справі проведено неповно і однобічно з
порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а висновки суду про його
винність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1,
3, 4 ст. 296 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає,
що апеляційний суд, розглядаючи справу за його апеляцією, всупереч вимогам ст.
358 КПК України не викликав його в апеляційний суд, а також не перевірив
викладені в апеляції доводи і необгрунтовано залишив її без задоволення, не
навівши докладних мотивів такого рішення в ухвалі. Вважає призначене йому
покарання таким, що не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі
внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни вироку місцевого суду касаційним судом є істотне порушення
кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального
закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів
щодо неповноти і однобічності досудового та судового слідства, а також
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначені обставини згідно з ч. 1
ст. 367 КПК України перевірялися апеляційним судом і доводи засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про неповноту і однобічність досудового та судового слідства і про невідповідність
висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи визнано необґрунтованими з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого висновку.

Колегія суддів вважає рішення апеляційного
суду правильним, оскільки підстав, які викликали б сумніви щодо достовірності та
допустимості доказів, на які послався суд у вироку, під час перевірки матеріалів справи не встановлено.

Стосовно доводів засудженого
ОСОБА_2. про те, що всупереч вимогам ст. 358 КПК України його не було викликано
до апеляційного суду, то з матеріалів справи убачається, що відповідне
клопотання від нього надійшло 13 березня 2006 року, тобто після розгляду справи
апеляційним судом (т. 3, а. с. 339, 340).

Дії ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
кваліфіковано вірно, а покарання їм призначено відповідно до вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ними злочинів, особи кожного з
них та конкретних обставин справи, в тому числі й тих, на які посилаються
засуджені у своїх касаційних скаргах.

Підстави для пом′якшення
призначеного ОСОБА_1. та ОСОБА_2. покарання і застосування ст. ст. 69, 75 КК
України відсутні.

Твердження засудженого ОСОБА_1. про
неправильне
застосування судом ст. 71 КК України, оскільки він вчинив злочин після відбуття
покарання за попереднім вироком, є безпідставним.

Так, від відбування покарання за
попереднім вироком щодо нього від 17 лютого 2000 року ОСОБА_1. було звільнено
12 червня 2004 року умовно-достроково на 8 місяців 13 днів, а злочини, за які його
засуджено вироком у даній справі, він вчинив 25 січня і 19 лютого 2005 року,
тобто протягом невідбутої частини покарання, що згідно з ч. 6 ст. 83 КК України
є підставою для призначення йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71
цього Кодексу.

Отже, суд обґрунтовано призначив
засудженому ОСОБА_1. покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або
скасування постановлених у даній справі судових рішень, не виявлено.

Таким чином, підстав для
призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Мороз М.А.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України О.Ф. Селівон