№ 11-198/2008 р Головуючий
у 1 інстанції Данилюк А.В.
ч.1 ст.115 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції Опейда В.О.
Е Н Е М У К
м.Луцьк 15
Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Волинського області в складі:
головуючого - судді Опейди
суддів Олексюка
Я.М., Польового М.І.
з участю прокурора Калаура
потерпілої ОСОБА_1.
засудженої ОСОБА_2.
розглянула у відкритому
судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженої
ОСОБА_2. на вирок Ківерцівського районного суду від 29 січня 2008 року, яким ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сокиричі Ківерцівського району Волинської області,
українка, громадянка України, з середньою освітою, розлучена, працююча швеєю у
приватного підприємця, жительАДРЕСА_1, не судима, засуджена - за ч.1 ст.115 КК
України до покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання вирішено рахувати з 09 вересня
Запобіжний захід щодо ОСОБА_2. залишено попередній -
тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_2. в доход держави 439 грн. 50 копійок
витрат за проведення експертиз.
Вирішено питання речових доказів у справі.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати в кримінальних справах ,-
За вироком суду ОСОБА_2. визнана винною у тому, що вона 08
вересня 2007 року, близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння та знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2, під час сварки, з
метою вбивства, взяла з столу ножа яким нанесла удар в шию ОСОБА_3.,
спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани
шиї з ушкодженням лівої сонної артерії, які супроводжувались масивною
кровотечею та гострою крововтратою, внаслідок чого наступила смерть
Не погоджуючись з вироком суду засуджена вважає, що його
слід скасувати. При цьому зазначає, що при визначенні їй покарання судом не
повно було враховано дані про особу потерпілого який систематично влаштовував
пиятики, зради, бійки і тому вона змушена була з ним розлучитись, хоча
проживали разом. Вона намагалась вилікувати його, однак це їй не вдалось.
Стверджує, що вона піддавалась регулярним приниженням і образам з боку
потерпілого і в день коли сталось лихо, вона перевищила межу захисту, оскільки
не хотіла бути побитою. У скоєному глибоко розкаюється. Вважає, що було
порушено її право на захист, оскільки вона не отримала необхідної їй правової
допомоги, щодо заявлення відводів на упереджені покази та клопотання. Після
скоєного перебувала в стресовому стані, а тому не могла всі обставини правильно
пригадати, а отже матеріали справи є не істинні. Крім того, їй не було вручено
копію обвинувального висновку. Судом не враховано також те, що вона не умисно
вбила чоловіка, а нанесла тілесне ушкодження, яке виявилось несумісним з
життям, крім цього сама побігла за медичною допомогою і добровільно розповіла
працівникам міліції про цю подію. Показам сина і її свекрухи судом дано
неналежну оцінку. Вважає, що її дії слід кваліфікувати як умисне заподіяння
тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони. Просила
вирок суду скасувати, перекваліфікувавши її дії на ст. 124 КК України,
призначивши інше покарання.

У запереченні на апеляцію засудженої, потерпіла не
погоджуючись з її твердженнями зазначає, що та залишившись проживати після
розірвання шлюбу в квартирі її сина і показала себе з негативного боку, вела
аморальний спосіб життя - пила, курила, гуляла. Сама вона не працювала, а
проживала за рахунок загиблого і дитячих грошей, за дитиною не дивилась. Вдома
не прала, не прибирала, не варила їсти у зв'язку з чим виникали конфлікти.
Постійно била чоловіка і сина, про що можуть ствердити сусіди. В той день під час
сварки з її сином, та вбила його. Це все бачив внук, про що розповів без будь
якого примусу. Їй засуджена раніше весь час говорила, що вб'є її сина і забере
квартиру, а їй нічого за це не буде. Просила суд врахувати наведені обставини і
дати цьому належну оцінку.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи
апеляції, засудженої, яка підтримала апеляцію і просила змінити кваліфікацію
інкримінованого їй злочину та зменшивши покарання, заперечення потерпілої, яка
просила вирок суду залишити без змін, думку прокурора, який заперечив апеляцію
і просив залишити вирок без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції
правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність
вини засудженої у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності
зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів. Зокрема враховано
її поведінку до і після вбивства потерпілого, спосіб позбавлення життя.
Водночас, твердження засудженої про необхідність перекваліфікації її дій
суперечить встановленим фактичним обставинам справи.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_2. у скоєнні умисного вбивства постановлений з урахуванням аналізу усіх
зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в
показаннях свідків, потерпілої, самої засудженої, у висновках експертиз, а
також у відповідності до вимог закону дано остаточну оцінку доказам з точки
зору їх допустимості і достовірності, яка ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Зокрема, обставини зафіксовані
при проведенні огляду місця події в частині місця виявлення та розташування
трупа, наявних у нього тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями свідка
ОСОБА_4 даних ним як при проведенні досудового так і судового слідства в
частині щодо обставин розвитку конфлікту, а також щодо характеру і механізму
нанесення ножового поранення потерпілому, які дають підстави зробити висновок
щодо послідовності дій засудженої та спрямованості її умислу.

Засудженою не заперечується сам
факт заподіяння нею ножового поранення потерпілому внаслідок якого той помер.
Разом з тим, твердження ОСОБА_2. про те, що вона не умисно вбила чоловіка, а
нанесла тілесне ушкодження перевищивши межу захисту, не ґрунтується на зібраних
у справі і досліджених в ході судового слідства доказах.

Зокрема при проведенні судового
слідства встановлено, що засуджена перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
у зазначений у обвинуваченні час повернулась додому разом з ОСОБА_5..
Конфліктну ситуацію створила саме вона, вимагаючи згоди потерпілого з тим, щоб
в квартирі переночував ОСОБА_5.. При цьому, заважала йому дивитись телевізор, а
не отримавши згоди, вона штовхнула його, від чого той впав на стільчик. Після цього
вона взяла з столу ніж, за допомогою якого нанесла колото-різане поранення в
життєво важливий орган.

Зазначений порядок розвитку
подій в судовому засіданні частково підтвердила сама засуджена, а також
ствердив свідок ОСОБА_4., який був безпосереднім очевидцем подій. Наведене
узгоджується також з висновком судово-медичної експертизи /а.с.98-103/ у
відповідності до якої проникаюча колото-різана рана шиї, що продовжується в
раневий канал який проходить в напрямку зліва-направо та зверху-вниз, з
ушкодженням лівої сонної артерії і закінчується біля хребтового стовпа. Дане
тілесне ушкодження виникло в короткий проміжок часу, перед смертю потерпілого,
а тому віднесене до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в
конкретному випадку викликали смерть потерпілого і супроводжувалось масивною
кровотечею та гострою крововтратою. Характер утворення і локалізація тілесного
ушкодження відповідають обставинам справи встановлених в ході судового
слідства. У відповідності до акту судово-медичного обстеження №1951 /а.с.20/
вбачається, що при обстеженні ОСОБА_2. безпосередньо після скоєння
інкримінованого їй у вину злочину, будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді
синців, саден, ран та їх наслідків не виявлено. Зважаючи на викладене, судом
правильно зроблено висновок про те, що конфлікт був ініційований засудженою, а
отже спростовує її твердження про перебування в стані необхідної оборони і
перевищенні її меж при заподіянні тілесного ушкодження. Показання самої
ОСОБА_2. є суперечливими по своїй суті та такими що суперечать доказам у
справі, а отже надуманими. Враховуючи викладене судом підставно спростовані
показання засудженої дані в ході проведення судового слідства, а також дано
належну оцінку показанням допитаних в суді сина та потерпілої які узгоджуються
з показаннями сусідів та даними характеризуючими засуджену.

Не заслуговують на увагу
посилання засудженої про порушення її права на захист і перебування в
стресовому стані після скоєного. Так у відповідності до матеріалів справи
вбачається, що їй неодноразово роз'яснювалось право на захист і вона
власноручно висловлювала волевиявлення з цього приводу, та за її ж бажанням
було призначено захисника. Як при проведенні досудового так і судового слідства
будь-яких скарг з цього приводу не було. У відповідності до акту
судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_2. /а.с.121/ вона в період скоєння
інкримінованих їй протиправних дій не виявляла ознак хронічного психічного
захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної
діяльності, перебувала в стані простого алкогольного сп'яніння, могла
усвідомлювати значення своїх дій та керуватись ними. В даний час ознак
будь-якого психічного розладу не виявляє.

Не ґрунтується на матеріалах
справи твердження ОСОБА_2. про не вручення їй копії обвинувального висновку. В
матеріалах справи наявна розписка /а.с.207/ у відповідності до якої вбачається,
що 15 січня 2008 року ОСОБА_2. було одержано обвинувальний висновок, що
стверджено відповідним записом і її підписом.

Про наявність у діях засудженої
умислу на вчинення вбивства зроблено виходячи із сукупності всіх обставин
вчиненого діяння, способу, знаряддя злочину, характеру і локалізації тілесного
ушкодження, а також даних її характеризуючих. При цьому враховано дані про
особу винної, яка негативно характеризується в побуті, конфліктна і була
ініціатором скандалів як в сім'ї, так і з сусідами. Встановлені конкретні
обставини події в справі, а також поведінка самої засудженої спростовують її
твердження про регулярні приниження і образи з боку потерпілого. Зважаючи на встановлені
обставини, судом обґрунтовані і мотиви скоєння злочину.

Показання засудженої в частині
обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, як в ході досудового так і
судового слідства були не послідовними і такими, що суперечать наведеним в
сукупності доказам. Враховуючи локалізацію і характер виявленого тілесного
ушкодження у потерпілого, проміжок часу на протязі якого вони були спричинені і
безпосередньо наступившу смерть загиблого, правильно оцінені судом, як
обставини, що стверджують спрямованість умислу засудженої на вчинення вбивства.
Зважаючи на викладене, судом вірно зроблений висновок про умисне протиправне
заподіяння засудженим смерті іншій людині, тобто вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обставини справи судом
з'ясовано повно і об'єктивно. Будь-яких порушень норм
кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність і
обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

Покарання ОСОБА_2. призначено
судом у відповідності з ст.65 КК України, з врахуванням тяжкості вчиненого нею
злочину, особи винної, яка характеризується негативно, її віку, обтяжуючої
покарання обставини - вчинення злочину особою в стані алкогольного сп'яніння, а
також враховано те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене,
колегія суддів судової палати не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку
щодо ОСОБА_2..

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженої ОСОБА_2залишити без задоволення.

Вирок Ківерцівського районного суду від 29 січня 2008 року
щодо ОСОБА_2- залишити без змін.

Головуючий /-/ Опейда В.О.

Судді /-/ Олексюк
Я.М./-/ Польовий М.І.

Оригіналу відповідає:

Суддя апеляційного суду

Волинської області
Опейда В.О.