Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/271/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2015 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлик кримінальне провадження № 90000050 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Германівка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, тимчасово проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.04.2005 року Обухівським районним судом за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 23.11.2011 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2011 року на підставі ст.. 81 КК України, з не відбутим покаранням строком 11 місяців 16 днів,
- 06.06.2013 року Кагарлицьким районним судом за ч.1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, -
встановив:
29 липня 2013 року вирок стосовно ОСОБА_4 надійшов до Кагарлицького районного підрозділу КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області.

06 серпня 2013 року ОСОБА_4 було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, вручено направлення на відбування покарання до Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Відповідно до розпорядження Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області №16/1 від 07 серпня 2013 року ОСОБА_4 приступив до відпрацювання громадських робіт по благоустрою території села Расавка з 07 серпня 2013 року.

У серпні 2013 року відповідно до графіку виходу на роботу, узгодженого з засудженим ОСОБА_4 , останній повинен був відпрацювати 68 годин громадських робіт, з яких відповідно до табелю робочого часу відпрацював лише 52, а 16 годин не відпрацьовано у зв`язку з неявкою без поважних причин засудженим ОСОБА_4 на відпрацювання 27,28,29,30 серпня 2013 року.

У вересні 2013 року відповідно до графіку виходу на роботу, узгодженого з засудженим ОСОБА_4 , останній повинен був відпрацювати 84 години громадських робіт, які відповідно до табелю робочого часу він взагалі не відпрацьовував у зв`язку з неявкою без поважних причин.

23 вересня 2013 року на підставі ч.3 ст.40 КВК України ОСОБА_4 винесено застереження у вигляді письмового попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у разі допущення в подальшому порушень порядку відбування покарання у вигляді громадських робіт за невихід на відпрацювання без поважних причин в лютому 2013 року.

Також, ОСОБА_4 інспектором Кагарлицького РП КВІ ОСОБА_5 було повторно роз`яснено порядок та умови відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт, але ОСОБА_4 , продовжив ігнорувати відпрацювання громадських робіт.

Незважаючи на неодноразові виклики, з 25.10.2013 року ОСОБА_4 без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до Кагарлицького районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції. Здійснити його привід не представлялось можливості, оскільки останній, не повідомивши при цьому кримінально-виконавчу інспекцію, змінив місце проживання.

Таким чином ОСОБА_4 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт, а саме з 27 серпня 2013 року та по даний час засуджений ОСОБА_4 не з`являвся до Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області для відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт без поважних причин, тобто допустив більше двох разів протягом місяця невихід на громадські роботи.

Станом на 26 січня 2015 року засуджений ОСОБА_4 відпрацював 52 години громадських робіт із призначених йому 240 годин громадських робіт, внаслідок чого йому залишилося відпрацювати 188 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові застереження і роз`яснення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт, умисно та систематично допускав порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокуратурою та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором та ним самим безпосередньо, угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому його дії кваліфікує ст.. 389 ч.2 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314,373,374,394,474 та 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити у кримінальному провадженні № 90000050 угоду про визнання винуватості від 29.01.2015 року між Кагарлицькою міжрайонною прокуратурою та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.01.2015 року покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з особистого зобов`язання на взяття під варту в Київському слідчому ізоляторі УДПСУ в м.Києві та Київській області, взявши його під варту із залу судового засідання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 вираховувати з 10.02.2015 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1