Справа № 11-436/2007 р. Головуючий
121 ч.2 КК Орел
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах

апеляційного суду Черкаської області у складі:

головуючого Ільченка
A.M.

суддів Восколовича
В.І., Швидкого Д.М.

за
участю прокурора Демиденко С.А.

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.
Черкаси, кримінальну справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_2 та
захисника ОСОБА_4 на вирок Золотоніського міськрайонного суду від 14 березня
2007 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, не судимий в силу
ст. 89 КК, -засуджений за ст. 121 ч.2 КК до 8 років позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження, не судимий, -
засуджений за ст. 121 ч.2 КК до 8 років позбавлення волі.

встановила: Згідно вироку ОСОБА_1та ОСОБА_2 в ніч з 14 на
15 липня 2004 p.,
перебуваючи обидва в стані алкогольного сп'яніння, в с Шабельники
Золотоніського р-ну, діючи умисно, в групі, на грунті неприязних відносин до
ОСОБА_3, нанесли останньому удари руками та ногами в різні частини тіла,
спричинивши своїми діями тілесні ушкодження у вигляді: смугастого горизонтально
розташованого садна схожого на странгуляційну борозну на лівому боці шиї, синця
калитки, численних синців на правій боковій поверхні грудної клітки, семи
синців по передній поверхні правого плеча, трьох синців по передній поверхні
правого плечового суглобу, двох синців в ділянці правої ключиці, численних
синців на передній поверхні грудної клітки зліва в верхній частині, синця на
внутрішній поверхні правої гомілки в середній третині, численних саден на
передній поверхні середньої третини лівої гомілки, синця на внутрішній поверхні
лівого гомілково-стопового суглобу, садна на зовнішній поверхні правого
кульшового суглобу, забою сечового міхура та уретри, перелому 10 ребра справа
по лопатковій лінії, черепно мозкової травми у вигляді крововиливів, під
оболонки головного мозку, синців у виличних ділянках, синців верхніх повік обох
очей, рани внутрішнього кінці правої брови, саден на лобі зліва які відносяться
до категорії, відповідно, легких, середньої тяжкості та тяжких і від яких, а
саме безпосередньо від зазначених останніми, 20 липня 2004 р. настала його
смерть.

В апеляціях: засуджений ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_4
просять вирок відносно цього засудженого скасувати, а кримінальну справу
направити на додаткове розслідування, посилаючись на те, що в справі не
доведено причетності ОСОБА_2 до нанесення потерпілому таких тілесних ушкоджень
від яких би настала смерть потерпілого, на неповноту та неправильність
досудового та судового слідств.

В запереченнях на вказані апеляції прокурор, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, просить залишити їх без задоволення, вирок без
змін.

Заслухавши
доповідача, захисника ОСОБА_4 яка підтримала апеляції, думку прокурора про
залишення апеляцій без задоволення, вироку без змін, перевіривши матеріали
справи, посилання апеляцій судова палата вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

. Винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні вказаного злочину доведена
зібраними в справі доказами які суд безпосередньо та повно дослідив і дав їм
вірну оцінку. Заперечення апеляцій в цій частині спростовуються матеріалами
справи.

Так з даних протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_2 частково
визнав свою причетність до вчинення вказаного злочину і показав, що крім
ОСОБА_1 ОСОБА_3 наносив удари й він.

З показів засудженого ОСОБА_1 вбачається, що потерпілому ОСОБА_3 наносив
удари як він, так і ОСОБА_2 Аналогічні покази дав в судовому засіданні й свідок
ОСОБА_5 який був безпбсереднім очевидцем вказаних подій.

Покази обох зазначених останніми осіб в цій частині практично співпадають.
Такі ж покази вони давали і в ході досудового слідства. При цьому органом
слідства їхні покази перевірялись шляхом відтворення обстановки і обставин
події з їх участю і при цьому такі покази підтвердились, що свідчить про їх
правдивість. Об'єктивно такі покази підтверджуються й іншими доказами - даними
висновків експертиз, показів експерта, протоколів допиту свідків і іншими
даними матеріалів справи.

Із зазначених показів засудженого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 вбачається, що
після того як ОСОБА_1та ОСОБА_2, діючи в групі, нанесли ОСОБА_3 ударів останній
втратив свідомість після чого, не приходячи до свідомості, помер в лікарні.

Відповідно до вимог ст. 275 КПК розгляд справи судом провадиться тільки
відносно підсудних і тільки в межах пред'явленого їм обвинувачення. В
матеріалах справи є рішення органу досудового слідства про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_5 Відповідно до нього останній не причетний
до вчинення даного злочину. Сторонами не ставилось питання про скасування
зазначеного рішення, не висловлювалось прохання про притягнення й його до
відповідальності за вчинення цього ж злочину. Крім того, як зазначено вище, при
розгляді справи доведено причетність до вчинення вказаного злочину саме ОСОБА_2
та ОСОБА_1

Судом прийнято до уваги й те, що і в первинних показах ОСОБА_2, ОСОБА_1та
ОСОБА_5 показували на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 наносили лише ОСОБА_2
та ОСОБА_1( а.с.7-1-, 17-28 і ін.). Зазначені вище, дані в ході судового
слідства, покази свідка ОСОБА_5 відповідають показам засудженого, іншим
матеріалам справи. Він з ОСОБА_2 в неприязних відносинах не перебуває.
Зазначені обставини спростовують посилання апеляцій на те, що до вчинення
злочину причетний ОСОБА_5, та на те, що судом невірно оцінено зібрані в справі
докази.

З врахуванням викладеного судова палата вважає, що судом першої інстанції
вірно фактично критично оцінено дані протоколу допиту свідка ОСОБА_5 про те, що
ОСОБА_2 непричетний до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 т.я.
такі його покази суперечать іншим даним матеріалів справи, в перших своїх
показах, а потім і в показах даних в судовому засіданні він вказав на
причетність ОСОБА_2 до вказаного злочину.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 не був
очевидцем злочину. При розслідування справи та її розгляді судом ОСОБА_2 не
посилався на наявність в цього потерпілого неприязні до нього. Покази цього
потерпілого хоч і прийняті до уваги судом, однак носять похідний характер,
причому вони об'єктивно підтверджуються іншими даними, а тому посилання
апеляції ОСОБА_2 на зацікавленість ОСОБА_6 в тому, щоб ОСОБА_2 був
необгрунтовано засуджений є помилковими.

За таких
обставин заперечення апеляцій і в цій частині є необгрунтованими. Під час
судового розгляду справи не здобуто й даних які б підтверджували посилання
ОСОБА_2 на те, що й орган досудового слідства зацікавлений в тому, щоб ОСОБА_2
був необгрунтовано засуджений.

Посилання цього
засудженого на те, що на початковій стадії досудового слідства за те, щоб його
не притягували до кримінальної відповідальності він давав слідчому хабарі на
думку судової палати виходять за межі обвинувачення яке є в даній справі. В
силу ст. 275 і

ін. КПК ці посилання при
розгляді Даної справи судом апеляційної інстанції не потребують перевірки.
Проте ці посилання, враховуючи вимоги ст.ст. 95, 97 КПК та те, що в справі
дійсно таке рішення органом слідства приймалось і, як необгрунтоване, було
скасоване прокурором, можуть бути перевірені органом прокуратури за наявності
відповідного звернення ОСОБА_2 до органу прокуратури.

Дії засудженого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно. При
призначенні йому покарання судом виконано вимоги ст. 65 КК та враховано
тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про
його особу, як зазначив суд посередньо його характеризуючі. '

В якості обтяжуючої його покарання обставини судом вірно
враховано вчинення ними злочину в стані алкогольного сп'яніння, пом'якшуючих
покарання обставини суд не виявив і судова палата їх не вбачає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинено тяжкий умисний злочин
проти особи, внаслідок цього настала смерть потерпілого. ОСОБА_2 фактично не
розкаявся, міра покарання йому призначена в межах передбачених законом - ближче
до його нижньої межі. За таких обставин судова палата вважає, що підстав для
подальшого пом'якшення призначеного йому покарання немає.

На підставі викладеного, розглянувши справу в межах
поданих апеляцій не вбачаючи підстав для їх задоволення, керуючись ст. ст. 362,
365, 366 КПК судова палата ,-

ухвалила:

Апеляційні скарги
засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_4 на вирок Золотоніського
міськрайонного суду від 14 березня 2007 року відносно цього засудженого
залишити без задоволення, а вказаний вирок залишити без змін.