№ провадження 1-кп/208/146/15
УХВАЛА

11 серпня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
Обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
провів у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, розгляд клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим, що не підлягає дослідженню під час судового розгляду, суд
встановив:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.110, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.110, ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході судового розгляду захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання протоколу проведення обшуку від 01.09.2014 року за місцем мешкання ОСОБА_4 незаконним, а його результати недопустимим доказами, що не підлягають дослідженню під час судового розгляду, в обґрунтування якого зазначив що зазначений процесуальний документ так як він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод підзахисного ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_4 не було роз`яснено право мати захисника, обшук проведений на підставі слідчого судді, який також розглядав і інше клопотання щодо обшуку відносно ОСОБА_6 , в протоколі не зазначено в які саме пакети упаковані речі та документи вилучені за результатом обшуку, а тому просить не досліджувати зазначений доказ, визнав його недопустимим
Клопотання захисника підтримано обвинуваченим ОСОБА_4 ..
Прокурор заперечував щодо задоволеного клопотання та прохав у його задоволені відмовити.
Як встановлено в ході судового розгляду в т. 2 на а.с. 4-13 знаходиться протокол обшуку проведений старшим слідчим криміналістом слідчого відділу УСБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_9 від 19.08.2014 року, в якому зазначено що всім учасникам процесуальної дії були роз`яснені процесуальні права, в тому числі і ОСОБА_4 роз`яснено право мати захисника під час проведення обшуку, що підтверджено особистим підписом ОСОБА_4 в зазначеному протоколі.
Відповідно до вимог ст. 87 КПК України:
1.Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Статтю 87 доповнено новою частиною згідно із Законом № 1697-VII від 14.10.2014\
4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Враховуючи, що підстав передбачених ч. 2 ст. 89 КПК України, не встановлено, та згідно до вимог ч. 1 ст. 89 КПК України питання щодо допустимості доказів, вирішується під час їх оцінки судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ст.ст. 87, 89 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим, що не підлягає дослідженню під час судового розгляду відмовити.
Суддя ОСОБА_1