Колегія суддів
Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого-судді
суддів
Вус С.М., Глоса Л.Ф.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 березня
2008 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Київської області на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 17
листопада 2006 року.
Вироком Тетіївського районного суду Київської області від
17 листопада 2006 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 209 КК України із застосуванням ст.
69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн. з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком
на один рік.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
будучи одним із засновників ТОВ «Торговий Дім «ДАГ», він по фіктивному
дорученню ТОВ «Інвест Тех», яке сам же і підробив, 23 березня 2005 року одержав
у ТОВ «Цукровий завод ім. Тараса Шевченка» 21,2 т. борошна першого гатунку, яке
в подальшому продав ДП «Екос», отримавши від його реалізації на рахунок ТОВ
«Торговий Дім «ДАГ» 12728 грн., які використав для здійснення підприємницької
діяльності.

При цьому ОСОБА_1. завідомо знав, що борошно в кількості
21,2 тони отримане внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння і вчинив
дії, спрямовані на приховання незаконного походження майна та права на це
майно, тобто легалізував.

У касаційному поданні заступника прокурора порушено
питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1 та направлення справи на нове
розслідування через неправильне застосування кримінального закону. При цьому
прокурор зазначає, що органом досудового слідства від 26 квітня 2006 року
кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 191 КК України закрито за
відсутністю в його діях складу злочину та те, що притягнення його до
кримінальної відповідальності за ст. 209 КК України неможливе, бо одночасно не
притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення предикатного діяння,
передбаченого статтями 191 та 366 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність
задоволення касаційного подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У касаційному поданні правильно зазначено, що
кримінальний закон до ОСОБА_1 судом застосовано неправильно.

Відповідно до вироку, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за те, що він «завідомо знав, що борошно в кількості 21,2 т. отримане внаслідок
вчинення суспільно небезпечного діяння і вчинив дії, спрямовані на приховання
незаконного походження майна та права на це майно, тобто легалізував».

Таким чином ОСОБА_1 визнано винним у легалізації борошна,
а не отриманих від його продажу коштів.

Разом із тим,
відповідно до ст. 209 КК України, легалізацією доходів, одержаних злочинним
шляхом, є вчинення фінансової операції чи укладення угоди з коштами або іншим
майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного
діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій,
спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або
іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх
походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або
використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно
небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню)
доходів.

Згідно з Приміткою 1 до вказаної статті, суспільно
небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню)
доходів, є діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у
виді позбавлення волі на строк від трьох і більше років (за винятком діянь,
передбачених статтями 207 і 212 Кримінального кодексу України) або яке

визнається злочином за кримінальним законом іншої держави
і за таке ж саме діяння передбачена відповідальність Кримінальним кодексом
України та внаслідок вчинення якого незаконно одержані доходи.

Таким
чином, кримінальним законом чітко визначено як критерії визнання протиправності
діяння, що передувало легалізації, так і те, що саме слід розуміти під легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Проте,
зазначені вимоги закону судом першої інстанції у справі щодо ОСОБА_1 залишені
поза увагою. Зокрема, як видно із матеріалів справи, органи досудового слідства
прийшли до однозначного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 з борошном у
кількості 21,2 т., отриманому з цукрового заводу Ім. Тараса Шевченка за
підробленим дорученням, складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,
а тому постановою слідчого прокуратури Тетіївського району кримінальну справу в
цій частині щодо нього закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за
відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 143, 144).

Таким чином органи досудового слідства та суд визнали, що
в діях ОСОБА_1 відсутнє предикатне діяння, яке передувало легалізації доходів,
одержаних злочинним шляхом, В силу санкції ч. 1 ст. 366 КК України таким
діянням не може бути визнано й підроблення доручення на отримання борошна, бо і
в частині способу отримання борошна орган дізнання не знайшов підстав для притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.

Зазначене
свідчить, що ОСОБА_1 безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності
за ч. 1 ст. 209 КК України, бо за постановою органу досудового слідства він не
вчинив предикатного діяння, а тому висновок суду про легалізацію ним доходів,
отриманих злочинним шляхом, суперечить матеріалам справи. Крім того, за вироком
суду ОСОБА_1 визнано винним у легалізації самого борошна та зроблено загальний
висновок про те, що отримані кошти він використав для здійснення
підприємницької діяльності, що також свідчить про неправильне застосування
кримінального закону.

Враховуючи що ОСОБА_1 не визнано винним у
вчинені предикатного діяння, більш того постановою слідчого кримінальну в цій
частині закрито за відсутністю в його діях складу предикатного злочину, з чим
погодився прокурор при затвердженні обвинувального висновку, вирок суду щодо
ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях
складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України на підставі п.п. 2 та 10
ч. 1 ст. 6 КПК України

З
урахуванням зазначеного касаційне подання прокурора підлягає частковому
задоволенню.

Тому на підставі наведеного, керуючись статтями 6 п.п. 2,
10 та 394-396 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

касаційне подання заступника прокурора Київської області
задовольнити частково.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від
17 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати, а справу закрити за відсутністю в
його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

СУДДІ:

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.