АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/262/15 Справа № 202/9614/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
представника

потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську 25 лютого 2015 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року,

встановила:
Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України,

звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0005125 відносно ОСОБА_9 закрито.

Своє рішення суд мотивував тим, що з моменту вчинення ОСОБА_9 злочину невеликої тяжкості, минули строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

В апеляції представник потерпілого просить ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 скасувати як незаконну та необґрунтовану та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права розглянувши клопотання про закриття кримінального провадження без участі потерпілого та з`ясування його думки. Крім того зазначає, що дії ОСОБА_9 неправильно кваліфіковані за ст.356 КК України, а їх слід кваліфікувати за ч.5 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію останнього, прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту, який надійшов до суду, ОСОБА_9 висунуте обвинувачення за ст.356 КК України. Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював. В ході проведення підготовчого судового засідання прокурором було заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу підготовчого судового засідання, потерпілий не був присутній у судовому засіданні за станом його здоров`я, у зв`язку з чим судове засідання неодноразове переносилось на протязі двох місяців. Але питання про закриття провадження та з яких підстав, яке мале бути розглянуто в судовому засіданні, потерпілому було відомо, адже воно розглядалось повторно після скасування попереднього рішення судом апеляційної інстанції. Крім того, в усіх судових засіданнях приймав участь представник потерпілого та висловлював думку останнього, який заперечував проти клопотання прокурора. Ці обставини підтвердив і сам ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду.

Тому твердження в апеляції, що суд розглянув клопотання про закриття кримінального провадження без з`ясування думки потерпілого, є безпідставним.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.356 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Статтею 49 КК України визначені підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та згідно п.1 ч.1 цієї статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки.

Виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті та перевірені судом і матеріалів кримінального провадження, на час розгляду клопотання сплинув передбачений ст.49 КК України строк притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України.

Як вбачається з журналу судового засідання та ухвали, суд розглянув питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 і закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України та отримавши згоду ОСОБА_9 на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, відповідно до вимог ст.ст.284-286,288 КПК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.370-372 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального закону, в тому числі й прав потерпілого, як зазначається в апеляції, не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року, за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: