Провадження № 1-кп/369/403/13
В И Р О К

іменем України

25.12.2013 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі:

головуючої судді
Омельченко М.М.

при секретарі
Комендат М.Р.

за участю прокурора
Тищенка М.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0004967 від 30.09.2013
року за обвинуваченням ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Славута
Хмельницької області, українця,
громадянина України, який має неповну
середню освіту, одруженого, не
працюючого, раніше не судимого на
підставі ст. 89 КК України,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3
ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

28 вересня 2013 року близько 22 години 30
хвилин ОСОБА_1 з метою таємного
викрадення чужого майна та повернення
його на свою користь, реалізовуючи свій
злочинний умисел шляхом пошкодження
металопластикового вікна проник до
квартирного приміщення АДРЕСА_1, де,
скориставшись відсутністю поруч
сторонніх осіб та власника, таємно
викрав болонєву куртку вартістю 188,54
грн. та ноутбук марки «HP» вартістю 1487,18
грн., тим самим завдавши потерпілому
ОСОБА_2 матеріального збитку на
загальну суму 1675,72 грн. Однак, ОСОБА_1 на
місці вчинення злочину не вчинив усіх
дій, які вважав необхідними для
доведення злочину до кінця з причин, що
не залежали від його волі, оскільки на
місці вчинення злочину був затриманий
господарем квартири.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав,
підтвердив обставини вчиненого, суду
показав, що він одружений, виховує сина
ОСОБА_3, 28.09.2013 року посварився з
дружиною, через що напився та близько
22.30, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, вирішив через відчинене
вікно залізти в квартиру сусіда - в
АДРЕСА_1 та викрасти майно. Проникнувши
в квартиру через вікно він помітив
ноутбук, який в подальшому заховав під
ліжко, щоб потім винести з квартири, та
продовжував пошуки майна, яке б можна
було викрасти. Однак, втомившись, він
вирішив лягти на ліжко та заснув.
Розбудив його вже власник квартири,
якій в подальшому викликав працівників
міліції. У вчиненому ОСОБА_1 розкаявся,
просив його суворо не карати, при
призначенні покарання врахувати, що на
даний час він порозумівся з дружиною
ОСОБА_4 та вони дійшли згоди про
подальше спільне проживання, також він
працевлаштувався, працює на
випробувальному терміні, поки не
офіційно, тому просить не позбавляти
його волі, оскільки він має сім'ю, про
яку буде турбуватися.

Потерпілий ОСОБА_2 подав суду заяву (вх.
№ 30082 від 20.12.2013 року), в якій просив
слухати кримінальну справу у його
відсутність, відмовився від
пред'явлення цивільного позову, при
призначенні покарання поклався на
розсуд суду.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_1,
його вина у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК
України, підтверджується сукупністю
доказів, які були досліджені в ході
судового розгляду кримінального
провадження, а саме:

- витягом з кримінального провадження
№ 0004967 (а.с. 20); заявою від 29.09.2013
року № 4135/16388 ОСОБА_2 на ім'я начальника
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області, в якій він просить
прийняти міри до невідомої особи, яка
близько 22.30 28.09.2013 року проникла через
вікно кухні до його квартири, звідки
намагалась вкрасти ноутбук марки «HP»,
та його болонєву куртку (а.с. 24);
протоколом огляду місця події від
29.09.2013 року, відповідно якого при огляді
спальної кімнати квартири АДРЕСА_1 було
виявлено та вилучено ноутбук марки «HP»,
який знаходився під ліжком, а також
болонєву куртку, інші речі при огляді
були розкидані по кімнаті та
знаходились в хаотичному порядку (а.с.
25-27); звітом № 192М про проведення
товарознавчої експертизи рухомого
майна від 15.10.2013 року, відповідно
висновкам якого станом на 28.09.2013 року
вартість болонєвої куртки чорного
кольору становить 188,54 грн., вартість
ноутбука марки «HP» - 1487,18 грн., загальна
сума 1675,72 грн. (а.с. 34-38); протоколом
проведення слідчого експерименту від
18.11.2013 року, під час якого ОСОБА_1 на
місці вчинення злочину розказав та
показав спосіб вчинення ним крадіжки
(а.с. 66-72).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд визнає, що
обвинувачений ОСОБА_1 в судовому
засіданні дав правдиві послідовні
показання, які підтверджуються
дослідженими у справі письмовими
документами.

Враховуючи встановлені обставини
справи, оцінивши всі докази в
сукупності, суд визнає, що вина
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
злочину за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України
доведена повністю та кваліфікує його
дії як незакінчений замах на таємне
викрадення чужого майна (крадіжка)
поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним діяння, характеризуючі
дані його особи, ставлення до
вчиненого, наслідки вчиненого ним
злочину, думку потерпілого ОСОБА_2

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 суд враховує, що злочин за ч. 3 ст.
15 ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до
тяжких злочинів, ОСОБА_1 за місцем
проживання характеризується позитивно
(а.с. 50), раніше не судимий на підставі
ст. 89 КК України (а.с. 42-43), на обліку у
лікаря-нарколога та лікаря-психіатра
не перебуває (а.с. 49), одружений (а.с. 111),
має на утриманні малолітнього сина (а.с.
112), обставиною, що пом'якшує покарання
відповідно до ст. 66 КК України, суд
визнає щире каяття, яке полягає у
щирому осуді обвинуваченим своєї
протиправної поведінки та готовності
нести відповідальність за вчинене,
обставиною, що обтяжує покарання
відповідно до ст. 67 КК України, суд
визнає вчинення злочину особою, що
перебуває в стані алкогольного
сп'яніння, а тому, з урахуванням
викладеного, ставлення обвинуваченого
до вчиненого, думки потерпілого, вважає
за можливе призначити ОСОБА_1 покарання
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді
позбавлення волі в межах санкції
відповідної статті, зі звільнення від
відбування покарання з випробуванням,
оскільки вважає, що його виправлення та
перевиховання можливе без ізоляції від
суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено,
процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на
підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.
185 КК України, і призначити йому
покарання у виді 3 (трьох) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання, якщо він
протягом 1 (одного) року іспитового
строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України:
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
з'являтися на реєстрацію до
кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно
ОСОБА_1 у виді особистого зобов'язання,
до набрання вироком законної сили -
залишити без змін.

Речові докази у справі: болонєву
куртку та ноутбук марки «HP», які
віддані на відповідальне зберігання
власнику ОСОБА_2 (а.с. 30) - залишити у його
розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом тридцяти
діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку,
копія вироку негайно після його
проголошення вручається прокурору,
потерпілому, обвинуваченому.

Суддя Омельченко М.М.