Справа № 541/178/13- к
Провадження № 1-о/541/3/2013
У Х В А Л А

29 липня 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: прокурора Корсун В.С.,

захисників адвокатів: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Миргородського міського народного суду Полтавської області від 02 жовтня 1992 року, яким засудженого ОСОБА_5 по ст. 206 КК України в редакції 1960 року та клопотання потерпілого ОСОБА_3 про скасування ухвали про накладення грошового стягнення,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою суду від 15 липня 2013 року відповідно до положень ст. 139 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, на потерпілого ОСОБА_3 накладено грошове стягнення, оскільки він не прибув на виклик до суду та не повідомив про причини свого неприбуття / а.п. 123 124/.

23 липня 2013 року потерпілий подав до суду письмове клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення, обґрунтовуючи його перебуванням на амбулаторному лікуванні в Шахворостівському фельдшерсько акушерському пункті, що підтверджується відповідною довідкою / а.п. 137 -137, 139 /.

При розгляді цього клопотання потерпілий та його представник адвокат дане клопотання підтримали просили задовольнити його. Прокурор вважав за можливе задовольнити це клопотання. Сторона захисту стверджувала, що потерпілим не виконано своїх обовязків, передбачених ст. 57 КПК України, а відтак підстав для скасування стягнення немеє.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо вирішення цього процесуального питання, суд вважає, що подане клопотання не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

Вичерпний перелік поважних причин неприбуття особи на виклик визначений пунктами 1 8 ч. 1 ст. 138 КПК України. Згідно пункту 5 цієї частини згаданої статті поважними причинами неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоровя у звязку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

З поданого клопотання та долучених до нього документів вбачається, що в конкретний період часу потерпілий ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні, що фактично спростовує тяжкість його захворювання та вказує на те, що він не перебував на стаціонарному лікуванні, а відтак умови неможливості тимчасово залишити місце амбулаторного лікування були фактично відсутні. Будь яких належних та допустимих доказів з цього приводу потерпілим суду не надано.

Крім того, грошове стягнення на потерпілого ухвалою суду було накладено і за не повідомлення про причини свого неприбуття на виклик до суду. За переконанням суду, відвідуючи амбулаторію Шахворостівського ФАП, потерпілий не був позбавлений можливості використати стаціонарний телефон цього медичного закладу, чи власний мобільний телефон для того, щоб повідомити причини свого неприбуття. Таким чином, доводи потерпілого, викладені у його клопотанні не є обґрунтованими, а грошове стягнення на нього накладено відповідно до закону.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 57, 138, 147, 369, 372 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 23 липня 2013 року про скасування ухвали про накладення грошового стягнення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6