Справа № 473/2743/15-к
ВИРОК
іменем України
"31" липня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Таборівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, сімейний стан не одружений, не працює, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 06.11.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в сумі 850 гривень, штраф сплочено 19.11.2013 року,

2. 08.08.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України до 03 /трьох/ років позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування на 01 рік,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В С Т А Н О В И В:
07 червня 2015 року біля 23 годин 00 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна прибув на подвір`я житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на подвір`ї вказаного житлового будинку, обвинувачений ОСОБА_5 впевнився, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження в виді деформації вхідних металевих дверей до вольєру та пошкодження навісного замка на вхідних дверях до вольєру для утримування собаки, проник до приміщення вольєру, звідки таємно викрав цуценя породи німецької вівчарки, віком шести місяців на прізвисько « ОСОБА_6 », яке належить потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за обвинувальним актом визнав повністю та підтвердив факт скоєння ним цього злочину, при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив умисний злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з`ясувавши думки учасників судового провадження, вважає визнати недоцільним дослідження доказів, у відношенні тих фактичних обставин, які нікім не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду кримінального провадження.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показань обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні підтвердив свою участь у таємному заволодінні майном потерпілого ОСОБА_7 у суда немає підстав. Ці показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають цілком всім матеріалам кримінального провадження.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він скоїв закінчений злочин, з прямим умислом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно, з проникненням в інше приміщення чи сховище.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд в якості обставин, які пом`якшують йому покарання, визнає його щире каяття, повне та добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, рівень культури, стан здоров`я, стать та вік, те що він посередньо характеризується за місцем проживання, є судимим.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене основне покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімального строку даного виду покарання, визначеного санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Суд вважає, що даний вид покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_5 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає частковому приєднанню невідбута частина основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2014 року, яким його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України засуджено до 03 /трьох/ років позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування на 01 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369 - 380 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 03 /трьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2015 року та остаточно до відбування покарання ОСОБА_5 призначити 03 /три/ роки 03 /три/ місяці позбавлення волі, обчислюючи строк відбування покарання з дня його взяття під варту після вступу вироку в законну силу.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд на протязі 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1