У Х В А Л А

Іменем України

справа № 610/137/15-к провадження 5/610/19/2015

м. Балаклія 26.01.2015 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

представника ЖВК (№17): ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду спільне подання Жовтневської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№17) та спостережної ради при Балаклійській РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жміївка Іванківського району Київської області, раніше судимого:
12.11.2003р. Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 188, 69 КК України до 3р. позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 2р. і покладенням обов`язків). За постановою Іванківського районного суду Київської області від 20.10.2004р. направлений в місця позбавлення волі. За постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 18.12.2006р. від відбування покарання звільнений 26.12.2006р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10міс. 2дн.,
28.11.2008р. Іванківським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 152 КК України строком до 4р. позбавлення волі. За постановою Білоцерківського міськрайсуду Київської області від 07.06.2011р. від відбування покарання звільнений 15.06.2011р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1р. 2міс.,
засудженого
20.02.2012р. Іванківським районним судом Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України (вирок того ж суду від 18.01.2012р. за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3р. 9міс. позбавлення волі) до 4р. позбавлення волі,
початок строку відбування покарання 15.12.2011р., кінець 15.12.2015р., не відбута частина покарання становить 10міс. 19дн., -
в с т а н о в и в:

Подання від 13.01.2015р. обґрунтоване тим, що засуджений до Жовтневської ВК (№17) прибув 29.03.2012р. 15.12.2014р. відбув необхідні 3/4 частини строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Характеризується позитивно, працевлаштований, відвідує виховні заходи. Має заохочення, стягнень не має.

Представник ЖВК (№17) та прокурор подання підтримали з наведених у ньому підстав. Засуджений у судове засідання не доставлений, надав заяву про розгляд подання за його відсутності (а.с. 10). Судом ухвалено провести розгляд подання за відсутності засудженого і представника спостережної ради, який не з`явився.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дійсно, засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідні за п.3 ч.3 ст.81 КК України 3/4 частини строку покарання.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Як убачається з наданих суду при поданні матеріалів та особової справи засудженого, ОСОБА_5 : до кримінальної відповідальності притягнутий вже в 3-тє, крайні злочини вчинив маючи 2-ві не знятих і не погашених у встановленому законом порядку судимостей у т.ч. за вчинення тяжкого злочину; має стійку злочинну спрямованість; крайнього разу вчинив одразу декілька злочинів, у.ч. тяжких, в період УДЗ.
Як убачається з історії його судимостей, він постійно переконував суд і адміністрацію ВК у своєму щирому каятті і виправленні, що враховувалося як пом`якшуюча покарання обставина при винесенні вироків та ухваленні інших судових рішень, у т.ч. про УДЗ.
До нього застосовувалося: 2003р. призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, звільнення від покарання з випробуванням, підставою для чого є переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, однак не виправдав довіри, внаслідок чого випробування було скасовано; 2006р. і 2008р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на значний строк (підставою для чого є переконання адміністрації ВК і суду у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення), тобто з аналогічних даному поданню підстав, після чого він в період УДЗ вчинив дані злочини, вкотре не виправдавши довіри суду.
Все це не зупинило його від вчинення нових злочинів, за які зараз відбуває покарання, під загрозою покарання і свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.
Ці факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що він за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в поданні адміністрації виправної колонії.
На даного засудженого неодноразово застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.
Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості та не поверненні до злочинної діяльності, про що раніше вже завіряв суд та адміністрацію ВК.
Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують його особу.
Висновок характеристики про його розкаяння не ґрунтується на матеріалах справи і даних про особу засудженого, його поведінці під час відбування покарання, розкаяння повинно бути дієвим.
Дані про особу засудженого, поведінка якого об`єктивно свідчить про вперте небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, зловживання та зневагу довірою суду до нього, нехтування неодноразово наданими йому шансами на зміну кримінального способу життя, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, значний строк не відбутого покарання, відсутність переконливих даних про бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя, інші доводи даної ухвали, не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Ці факти свідчать про протилежні доводам подання обставини, вони не були в повній мірі враховані при внесенні подання.
Поведінку засудженого, яка стала підставою для внесення даного подання, на основі сукупності даних про особу засудженого і його значний злочинний досвід, суд розцінює як штучне намагання в черговий раз створити про це враження перед адміністрацією ВК та судом, намагання маніпулювати системою на свою користь, кінцевою метою якою є отримання для себе преференцій в умовах утримання, чергового УДЗ, тощо. До 05.07.2013р. відповідно до ст.133 КВК України, був злісним порушником установленого порядку відбування покарання. Це підтверджує правильність наведених у вказаному абзаці висновків.
Абсурдно буде стверджувати, що відбуваючи чергове покарання після 2-х застосувань УДЗ з 2-х засуджень (100% із 100%) цей засуджений в черговий раз сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже беззаперечно довів своє виправлення. Об`єктивних даних для такого висновку на даний час явно недостатньо. Можливо він лише стає чи став на цей шлях.
А тому його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України та ст.ст.537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні спільного подання Жовтневської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№17) та спостережної ради при Балаклійській РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1