Справа № 405/1472/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000037 від 13.02.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської обл., українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця В НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, за наступних обставин.

16 травня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку із частковою мобілізацією, на посаду командира відділення роти охорони, у військовому званні сержант.

Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись в своїй службовій діяльності вимог Конституції України, Законів України, Статутів, бути зразком виконання службового обов`язку, а саме хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.

Однак, сержант ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Зокрема, 16 липня 2014 року сержант ОСОБА_4 разом із особовим складом військової частини польова пошта НОМЕР_2 вибув до зони проведення антитерористичної операції, з метою виконання службових обов`язків.

29 грудня 2014 року особовий склад військової частини - польова пошта НОМЕР_2 повернувся до свого постійного місця дислокації, за адресою АДРЕСА_3 , для проведення ротації та направлення військовослужбовців у відпустки.

30 грудня 2014 року сержант ОСОБА_4 склав рапорт на ім`я командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 щодо надання йому відпустки, який було задоволено та надано відпустку з ЗО грудня 2014 року по 24 січня 2015 року. Після чого, сержант ОСОБА_4 вибув у відпустку терміном на двадцять чотири доби за адресою: АДРЕСА_4 та повинен був повернутися до військової частини польова пошта для подальшого виконання своїх службових обов`язків 25 січня 2015 року.

Проте, 25 січня 2015 року сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_2 з відпустки не з`явився, до виконання своїх службових обов`язків не приступив та про причину свого нез`явлення нікому із посадових осіб вказаної військової частини не повідомляв.

В період з 25 січня 2015 року по 18 лютого 2015 року, тобто понад десять діб, але не більше місяця сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_2 не з`являвся та проводив час за власним розсудом, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 .

18 лютого 2015 року сержант ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

27 лютого 2015 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону юристом 3-ого класу ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 407 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 4 місяці із відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 407 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці, відповідає вимогам Кримінального кодексу України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 I КК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом не встановлено.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2015 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.374, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27 лютого 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону юристом 3-ого класу ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці, з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не застосовувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1