суддів Судової палати у кримінальних справах
Суду України у складі:
суддів
Кривенда О.В., Селівон О.Ф.
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 5 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо останнього.
Вироком
Червонозаводського районного суду м.Харкова від 4 квітня 2005 року ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

засуджено за ч.1 ст.142 КК України
(в ред. 1960 р.) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини всього його майна;

за ч.3 ст.2153 КК
України (в ред. 1960 р.) на 6 років позбавлення волі;

за ч.1 ст.296 КК України на 5
місяців арешту.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 призначено 8
позбавлення волі з конфіскацією ½ частини всього його майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 124240 грн. (122240 грн.
на відшкодування матеріальної шкоди та
2000 грн. моральної шкоди).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2005 року вирок
щодо ОСОБА_1 змінено: перекваліфіковано його дії з ч.1 ст.142 КК України (в
ред. 1960 р.) на ч.1 ст.187 КК України (в ред. 2001 р.) та призначено покарання
у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю
злочинів ОСОБА_1 вважається засудженим на 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення таких злочинів.

1 червня 2000 року близько 16 год. він прибув до гаражу НОМЕР_1,
розташованого у дворі будинку АДРЕСА_1, дочекався приїзду ОСОБА_3 близько 18-ї
год. на автомобілі "Форд-Транзит", в якому знаходився товар, яка
заїхала в гараж. Тоді, надівши маску та погрожуючи пістолетом, ОСОБА_1 напав на
потерпілу, забрав у неї ключі від машини, наніс кілька ударів ногами по тулубу,
заподіявши легкі тілесні ушкодження, закрив рот і очі та зв'язав руки і ноги
приготованим заздалегідь скотчем. Після цього він завантажив в автомобіль,
належний ОСОБА_3 товар загальною вартістю 122240 грн., а також забрав гроші в
сумі 4500 грн. З викраденим майном, грошима та автомобілем втік з місця події.
Того ж дня він залишив угнаний автомобіль, а викраденим розпорядився на свій
розсуд.

У касаційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які аналогічні за своїм змістом,
ставиться питання про скасування судових рішень щодо засудженого з направленням
справи на нове розслідування. Автори скарг посилаєються на недоведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187 КК України (в
ред. 2001 р.) та ч.3 ст.2153 КК України (в ред. 1960 р.), порушення
кримінально-процесуального закону, зокрема, вказують на однобічність та
неповноту досудового та судового слідства, отримання доказів незаконним шляхом,
порушення права засудженого на захист. Вважають, що розмір матеріальної шкоди
на користь ОСОБА_3 не підтверджується доказами по справі, а призначене
покарання є надто суворим.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія
суддів вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Доведеність
вини ОСОБА_2 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_3 та угону автомобіля
ґрунтується на сукупності зібраних по справі та досліджених судом доказів. Так, сам ОСОБА_1 в ході досудового слідства, у якості
підозрюваного, обвинуваченого в присутності адвоката повністю визнавав свою
вину у вчиненні зазначених злочинів, при відтворенні обстановки і обставин
події пояснював про конкретні обставини нападу та угону.

Потерпіла
ОСОБА_3 дала детальні пояснення про обставини, за яких чоловік у масці напав на
неї, погрожував пістолетом, наніс кілька ударів ногою по різних частинах тіла,
вимагав гроші, зв'язав її за допомогою скотча, потім переклав товар в
автомобіль "Форд-Транзит" і угнав авто разом з товаром. Вона впізнала
засудженого як чоловіка, який вчинив напад, впізнавала його і в ході досудового
слідства у присутності понятих. Пояснення ОСОБА_3 в ході очної ставки з ОСОБА_1
аналогічні тим, які вона давала в судовому засіданні.

Потерпіла
ОСОБА_5 пояснила, що 1.06.2000 року вона прийшла до гаражу, де від ОСОБА_3
дізналася про напад на неї, викрадення товару та угон автомобіля.

Свідок
ОСОБА_4-чоловік потерпілої пояснив, що від дружини йому стало відомо про
обставини розбійного нападу та угону автомобіля, після чого був проведений
переоблік і встановлено, що вартість викраденого товару становила 122240 грн.

Неповнолітній
ОСОБА_6 у якості свідка в суді пояснив, що він приходив у гараж за товаром,
коли постукав у двері, почув незнайомий чоловічий голос, який сказав, щоб він
ішов. Після цього чоловік відкрив ворота і на великів швидкості поїхав. Свідок добре роздивився обличчя чоловіка і
впевнено впізнав ОСОБА_2. В гаражі свідок побачив ОСОБА_3, зв'язану скотчем.

Також
винність ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
протоколом і актом огляду про виявлення автомобіля ОСОБА_5 з 5-ю порожніми
картонними коробками, висновком судово-медичної експертизи про характер і
локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_3 іншими доказами.

Доводи
про застосування незаконних методів слідства з боку працівників міліції були
предметом прокурорської перевірки та не знайшли свого підтвердження.

Непереконливими
є і посилання на порушення права засудженого на захист, спростовуються
поясненнями слідчого Гунєва та наявними в кримінальній справі документами про
участь адвоката ОСОБА_9 у якості захисника ОСОБА_1

Цивільний
позов по справі вирішено відповідно до вимог цивільного та
кримінально-процесуального закону. Розмір матеріальних збитків суд визначив на
підставі наданих потерпілою ОСОБА_3 розрахунків і обгрунтовано постановив
стягнути матеріальну шкоду на користь потерпілої у сумі, яка була зазначена нею
у цивільному позові.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б потягли безумовне
скасування судових рішень по справі не виявлено.

Таким чином, при перевірці справи не виявлено передбачених ст.398 КПК
України підстав для призначення справи до розгляду касаційним судом з
повідомленням осіб, зазначених ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних скарг
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

С у д д і :

Шевченко Т.В.
Кривенда О.В. Селівон О.Ф.