overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
Справа № 11 »а»- 417 2007 р. Категорія
першій інстанції Патраманський І.О. Доповідач Нешик Р.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Олексієнка
Ю.Г.

судців: Нешик
Р.І., Нагорняк Є.П.

за участю
прокурора: Альчука М.П.

захисника:
ОСОБА_3.

розглянула «7» червня 2007 року у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією: потерпілої ОСОБА_2. на
вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 березня 2007 року,
яким:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

раніше
не судимий, засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України на 1 рік обмеження волі; за
ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК
України остаточне покарання визначено
шляхом поглинання менш
суворого більш суворим
у вигляді 5
років позбавлення волі.

Задоволений цивільний позов потерпілої, стягнуто із засудженого на користь
ОСОБА_2. 20.000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Засуджений визнаний винним в тому, що він 12.06.2006 року біля 3 години
розбив вікно квартириАДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_2. Через розбите вікно проник в
квартиру, де умисно заподіяв ОСОБА_2легкі тілесні ушкодження із короткочасним
розладом здоров'я.

8.07.2006 року близько 12 год.
30 хв., ОСОБА_1., знаходячись в квартиріАДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_2. на
грунті ревнощів, в процесі сварки, яка виникла між ним і останньою один раз
вдарив її в ділянку живота, спричинивши колото-різане поранення, що по ступеню
тяжкості відноситься до категорії тяжких.

В своїй апеляції потерпіла просить змінити вирок, стягнути із засудженого
матеріальну шкоду в сумі 991 грн. та збільшити розмір моральної шкоди до 40
тис. грн.

Заслухавши доповідача; пояснення адвоката ОСОБА_3. з
приводу необґрунтованості доводів апеляції; міркування прокурора щодо
законності вироку і в частині відшкодування матеріальних претензій потерпілої;
дослідивши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінальної справи,
колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін, оскаржуваного вироку, зі
слідуючих підстав.

В суді потерпіла заявила, що засуджений повністю відшкодував їй матеріальну
шкоду, тому вона зменшує свій цивільний позов до 20 тис. грн. у відшкодування
моральної шкоди ( а.с. 383). Крім того, вона просила ще застосувати до
покарання ст. 75 КК України.

Тому, виходячи із заявлених і підтриманих в суді
матеріальних претензій, суд у відповідності зі ст. 328 КПК вирішив цивільний
позов потерпілої ОСОБА_2.

При
цьому, суд на засадах розумності, виваженості і справедливості із врахуванням
майнового стану винного і реальної можливості відшкодувати завдану потерпілій
шкоду, прийняв по справі законне і справедливе рішення, для зміни чи скасування
якого колегія суддів не вбачає ніяких підстав.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок
Ладижинського міського суду від 14 березня 2007 року відносно ОСОБА_1залишити
без змін.
Справа № 11-535/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Мурашко 1.А.
125 ч.2 КК Доповідач
УХВАЛА

16 липня
2007 року Колегія
суддів судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого ТРЕЙТЯК
О.П. Суддів ГРОМ A.M.,
БОРИСЕНКА І.П. при секретарі МАСЛОВІЙ О.В. з участю
представника потерпілої ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок
Деснянського районного суду м. Чернігова
від 28 квітня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Чернігова,
українець, громадянин
України, відповідно до ст. 89
КК України не судимий,

засуджений
за ст.
125 ч.2 КК України до покарання у вигляді громадських

робіт на строк
двісті годин.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3
2000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Судом
ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 07
травня 2006 року приблизно о 19 годині біля будинку АДРЕСА_1 на ґрунті
особистих неприязних стосунків наніс удар рукою ОСОБА_3 в обличчя,
а потім ногами наніс удари в різні частини тіла потерпілої, завдавши потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран
слизової оболонки нижньої губи,
травматичного періодонтиту 12,
21, 11 зубів, крововиливу в ділянці нижньої губи, синців по зовнішній поверхні правого стегна
та лонного зчленування, які відносяться
до категорії легких тілесних ушкоджень,
що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2 вважає вирок суду незаконним і необгрунтованим
через істотне порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, яке полягає в тому, що висновки судово-медичного експерта є
необ'єктивними і не відповідають дійсним обставинам справи, експертиза проведена з грубим порушенням
чинного законодавства; судом проігноровані показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і
неправильно застосований кримінальний закон,

оскільки неправильно було
визначено експертом тривалість
розладу здоров'я потерпілої, та
просить скасувати вирок суду першої інстанції.

05 липня
2007 року дана кримінальна справа була прийнята апеляційним судом до свого
провадження і призначена до розгляду на 10 годину 16 липня 2007 року.

В судове
засідання 16 липня 2007 року не з'явилась потерпіла ОСОБА_3 в зв'язку з хворобою, засуджений ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_6 не
з'явились з невідомих причин, хоча про
час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно.

Вислухавши
думку представника потерпілої, колегія
суддів вважає необхідним щодо засудженого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 застосувати
примусовий привід в судове засідання апеляційного суду.

Керуючись ст.
ст. 288, 360 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Розгляд
кримінальної справи відносно ОСОБА_2 перенести на 14 годину ЗО липня 2007
року, повідомивши про місце і час
розгляду справи учасників судового розгляду.

Застосувати
примусовий привід в судове засідання апеляційного суду на 14 годину ЗО липня
2007 року щодо:

- ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_2;

ОСОБА_6, 1971 року народження, мешканця АДРЕСА_3

Ухвалу
направити для виконання начальнику Чернігівського MB УМВС
України в Чернігівській області.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої - судді Кривобокової
Н.М.,

суддів Гриновецького
Б.М., Томенчука Б.М.

з участю:
прокурора Левенець Я.І.

засудженого ОСОБА_1.

розглянувши 06 серпня 2007 року у
відкритому судовому засіданні справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на
постанову Галицького районного суду від 08 червня 2007 року,-

встановила:

Вказаною
постановою апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок Галицького районного суду від
11 травня 2007 року визнано такою, що не підлягає розгляду.

Суддя мотивувала
постанову тим, що ОСОБА_1. подав апеляцію на вирок з пропуском строку встановленого ст.349 КПК України і при відсутності
клопотання про його відновлення.

В апеляції
апелянт вказує, що постанова суду є незаконною, оскільки він подав апеляцію на
вирок суду протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, тому потреби
клопотати про поновлення пропущеного строку не було. Просить постанову судді
скасувати.

Заслухавши
доповідь судді Кривобокової Н.М., пояснення засудженого ОСОБА_1., який
підтримав доводи апеляції, думку прокурора Левенець ЯЛ. про скасування
постанови суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви і доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.

Відповідно до
вимог ст.349 КПК України апеляція на вирок суду подається протягом
п"ятнадцяти діб з моменту їх проголошення.

З матеріалів
справи вбачається, що апеляцію на вирок від 11 травня 2007 року ОСОБА_1. подав
у встановлений законом строку врахуванням вихідних і святкового днів 26-28
травня, протягом наступного дня 29 травня 2007 року.

При таких
обставинах, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_1. на вирок суду подана
вчасно, а постанова суду від 08.06.2007 року є незаконною і підлягає
скасуванню.

Справа 11-327/2007 р. Головуючий
1 інстанції Юсип І.М.

Категорія ст.172
ч.1 КК України Доповідач:
Кривобокова Н.М.

2

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 382 КПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Галицького районного суду від 08 червня 2007 року скасувати, а кримінальну справу направити в суд першої інстанції для
виконання вимог ст.351 КПК України.
Справа № 5-1-11/2008 р.
ПОСТАНОВА

13 червня 2008
року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді
Пустовар О.С.

при секретарі
Копиця С.І.

з участю
прокурора
Седашова Д.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт
Покровське подання та матеріали на засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, засудженого 25.12.2006 року Покровським районним судом
Дніпропетровської області за ст.122 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, на
підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на 1 рік, про вирішення питання про звільнення від
призначеного покарання, -

встановив:

ОСОБА_1.
вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2006
року був засуджений ст.122 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі
ст. 75 КК України звільнений
з випробуванням на 1 рік. Іспитовий строк відносно засудженого закінчився
25.12.2007 року. На протязі іспитового строку ОСОБА_1. до адміністративної
відповідальності не притягувався, обов'язок покладений на нього судом
виконував. Характеризувався задовільно.

В
судовому засіданні представник органу виконання кримінального покарання заявив
клопотання, про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1. від призначеного
покарання.

Прокурор
не заперечує проти того, щоб ОСОБА_1. звільнити від призначеного покарання
вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2006
року.

Суд
вивчивши подання та матеріали на засудженого ОСОБА_1. вислухавши засудженого,
представника органу виконання кримінального покарання, прокурора, находить, що
подання в відношенні засудженого ОСОБА_1. підлягає задоволенню, так як він на
протязі іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягувався,
обов'язок покладений на нього судом виконував. Характеризувався задовільно.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ч.1 ст. 78

КК України, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити
від призначеного йому покарання вироком
Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2006
року.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного

суду Дніпропетровської
області на протязі 7 діб.

Суддя:
Справа №1-488 /2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 03 травня 2007
року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

під головуванням судді Бачинського В.Л.

за участю секретаря Письменної Н.П.

прокурора Синюка О.В.

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с Великий Олексин
Рівненської області, проживаючого АДРЕСА_1, працюючого помічником столяра
верстатника ГШ ОСОБА_3, освіта середня, одруженого, на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дитини. Так, ОСОБА_1, у відповідності до постанови Луцького
міського суду Волинської області від 24.07.1998 року зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно. З
06.11.2003 року по 01.01.2007 року ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок
чого утворилась заборгованість в сумі 6400 грн. 35 коп.

Допитаний в
судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення підсудний ОСОБА_1 свою
вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, давши суду показання про
те, що заборгованість по аліментам виникла з тієї підстави, що він не мав
постійного місця праці, а також у нього на утриманні перебуває ще двоє
неповнолітніх дітей.

Крім того,
підсудний повідомив, що повністю погоджується з фактичними обставинами справи
та не бажає їх оспорювати.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про
доведеність вини підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК
України, кваліфікуючою ознакою якого є злісне ухилення від сплати встановлених
рішенням суду аліментів на утримання дитини.

Обираючи
покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу підсудного, пом'якшуючі покарання обставини, якими суд вважає
щире каяття у вчиненому злочині, активне

2

сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин
суд не знаходить.

Враховуючи
вищевикладене та пом'якшуючі обставини справи, суд приходить до висновку про
можливість виправлення та перевиховання підсудного без ізоляції від
суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він
притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, призначивши
покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення.
Справа № 5-33/2007
ПОСТАНОВА

17 травня
2007р. Маньківський
районний суд, Черкаської області

в складі
головуючого - судді І.Д. КАЛІЄВСЬКОГО

при секретарі Н.В.
ФІЛІПЧАК

з участю прокурора М.В.
КЛИМЕНКА

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Маньківка справу про звільнення від
покарання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
р н , суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., згідно вироку
Маньківського районного суду Черкаської області від 17 08 2006р був
засуджений за ч 2 ст 185 КК України до
трьох років позбавлення волі

На підставі ст 75 КК
УкраїниОСОБА_1., звільнено
від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном на один
рік

Маньківська КВІ
ввійшла в суд з поданням, в якому просить звільнити засудженого від покарання,
так як на протязі іспитового строку він став на шлях виправлення і
перевиховання

Представник інспекцій подання підтримав

Прокурор не заперечував проти задоволення подання

Суд, вислухавши
учасників процесу, вивчивши матеріали справи рахує, що засуджений підлягає
звільненню від покарання, так як в період іспитового строку став на шлях
виправлення і перевиховання, не порушував громадський порядок

Керуючись ст 78
КК України, ст 408-1
КПК України, суд

ПОСТАНОВИ В

ОСОБА_1 від
відбуття покарання в вигляді одного року позбавлення волі за вироком Маньківського
районного суду, Черкаської області від 17
05 2006р -ЗВІЛЬНИТИ

Постанова оскарженню не підлягає

СУДДЯ І.Д. КАЛІЄВСЬКИЙ
Справа № 1la-728, 2007 року Головуючий у 1-й інстанції
на постанову Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня
місяця "26"дня

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в
складі:

Головуючого Післєгіної Л.М.

Суддів: Делієва О.М.

Заїченко В.Л.

З участю
прокурора Брикова М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову
Суворовського районного суду міста
Херсона від 14.02.2007 року,-

Встановила:

Цією постановою
відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову від 23.11.2006 року про
скасування постанови слідчого прокуратури Генічеського району Херсонської
області про відмову в порушенні кримінальної справи.

Дослідивши
матеріали додані до скарги та матеріали, витребувані в порядку ст. 236-2 КПК України, про
відмову в порушенні кримінальної справи, суд прийшов до висновку, що скарга
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки постанова слідчого прокуратури
Генічеського району винесена з дотриманням вимог ст.99 КПК України, в
зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 складу злочину
передбаченого ст.376 КК України.

В
апеляції:

ОСОБА_1 ставить питання про
скасування постанови
суду від 14.02.2007 року як
незаконної та направленні справи на новий судовий розгляд, з тих підстав, що
висновки суду не відповідають викладеним в постанові . фактичним
обставинам справи та у зв"язку з неповнотою проведеної органами
прокуратури перевірки.

Заслухавши суддю
доповідача, міркування прокурора, який вважав, що скарга не підлягає
задоволенню, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду
про відсутність підстав для скасування постанови слідчого прокуратури
Генічеського району Херсонської області про відмову у порушенні кримінальної
справи щодо працівників Генічеського районного суду Херсонської області ОСОБА_3
та ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам справи і грунтується на досліджених
в судовому засіданні матеріалах.

У зв"язку з
чим суд правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Що ж стосується
доводів апеляції про порушення правил підсудності, то апеляція в цій частині
задоволенню не підлягає, оскільки підсудність по данній справі визначена
відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 365,
Збб КПК України, колегія суддів апеляційного суду Херсонської області, -

Ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду міста Херсона
від 14 лютого 2007
року якою скарга ОСОБА_1 на постанову

слідчого прокуратури Генічеського району Херсонської області залишена без задоволення - залишити без
змін.
Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р. Хустський
районний суд Закарпатської області

в
складі: головуючого Джуга С.Д.

при секретарі Химчук
Л.М.

з участю прокурора Джумурат
Н.Й.

представника МВКВІ Думнич
А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст
справу про звільнення від покарання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України,
мешканця АДРЕСА_1 у
зв'язку з закінченням іспитового строку

ВСТАНОВИВ:

Хустський
МВКВІ звернувся в суд з поданням про звільнення ОСОБА_1. від покарання у
зв'язку з закінченням іспитового строку.

В судовому засіданні представник Хустського МВКВІ Думнич A.M. подання
підтримав, посилаючись на те, що засуджений за період відбування покарання
зарекомендував себе по місцю проживання з негативної сторони . В інспекцію
з'являвся не систематично, допускав порушення громадського порядку, також
притягався до адміністративної відповідальності частково дотримувався порядку
та умов відбування покарання.

Прокурор
просить подання задоволити.

Засуджений ОСОБА_1. в судове засідання не з'явився,
причини його неявки суду невідомі.

Подання
підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. засуджено
вироком Хустського районного суду від 17.02.2006
року за ст.263 ч.1 КК України до двох років і шести місяців
позбавлення волі за ст. 15
ч.2, ст. 263 ч.1 КК
України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік.

За час відбування покарання ОСОБА_1. зарекомендував себе
по місцю проживання з негативної сторони .
В інспекцію з'являвся не систематично, допускав порушення громадського
порядку, притягався до адміністративної відповідальності, частково дотримувався
порядку та умов відбування покарання.

Враховуючи, що встановлений вироком суду іспитовий строк
ОСОБА_1. сплив, протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_1. не вчинив нового
злочину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1. слід звільнити від призначеного
покарання.

Керуючись
ст.408-1 КПК України

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити
ОСОБА_1 від покарання призначеного
вироком Хустського районного суду від 17.02.2006 року у зв'язку з закінченням
іспитового строку . Постанова
оскарженню не підлягає.
Справа № 10-143/07 Головуючий
ст.236-2 Дільний Г.М.
КПК України Доповідач в апеляційній інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 7 серпня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
Матата О.В.

суддів Олексюка Я.М., Матвієнко
Н.В.

з участю
прокурора Цемаха В.І., скаржника ОСОБА_1 розглянувши в судовому засіданні
кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського
районного суду від 10 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

30
червня 2007 року прокурор Іваничівського району своєю постановою порушив щодо
ОСОБА_1 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК
України.

Ця
постанова ОСОБА_1 була оскаржена і постановою судді Іваничівського районного
суду від 10 липня 2007 року скаргу залишено без задоволення.

В
апеляції ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, розглянути його скаргу на
постанову прокурора та витребувати письмові докази.

Вислухавши
доповідача, який виклав суть постанови і доводи апеляції, скаржника ОСОБА_1,
який її підтримав, прокурора Цемаха В.І., який заперечував проти неї,
перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про
необхідність залишення апеляції без задоволення та постанови судді - без зміни.

Відповідно
до ст. 94 КПК України приводами і підставами до порушення кримінальної справи є
повідомлення про вчинення злочину при обгрунтованій підозрі, що відповідна
особа вчинила злочин.

Згідно
заяв шістьох підлеглих на той час особі, щодо якої порушено справу, останній
вимагав від них і одержав частину виплачених їм преміальних грошей.

Підозра
у скоєнні цією особою, ОСОБА_1, посадового злочину, є обгрунтованою. Тому
законних підстав для скасування оскарженої ним постанови у суду першої
інстанції не було.

При
розгляді його скарги суддя вправі був з'ясувати лише такі питання: чи були
наявними на час порушення справи передбачені ч. 1 ст.94 КПК України приводи, чи
мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказують на наявність
ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК); чи компетентна особа прийняла рішення про
порушення кримінальної справи і чи було додержано
нею встановлений для цього порядок ( ст. 98 КПК).

Усі ці
питання у суді першої інстанції були перевірені. В рішенні прокурора
Іваничівського району порушень норм процесуального закону не встановлено і
таких порушень не вбачає колегія суддів.

Безпосереднє
вирішення скарги і збирання апеляційним судом доказів, як про це просить
апелянт, кримінально-процесуальним законом не передбачено.

З врахуванням
наведеного апеляція ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного
суду від 10 липня 2007 року про залишення його скарги на постанову про
порушення щодо нього кримінальної справи без задоволення залишити без змін.