Справа №11 а-2267
Головуючий у 1 інстанції Желтобрюх І.Л.
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2007
року

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Самойленка А.І.

суддів Черкашина
М. В., Лєгостаєва О.А.

з участю прокурораІльченка
С. В. засудженого ОСОБА_1. розглянув
у відкритому судовому
засіданні в місті
Донецьку справу за апеляціями прокурора,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, захисника
ОСОБА_2 засудженого ОСОБА_1
на вирок Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Енергодар
Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, мешканця м.
Макіївка Донецької області, не
судимого засуджено за ст. 121 ч.2 КК
України на 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_1а
визнано винним в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3., які спричинили смерть потерпілого за
наступних обставин.

25
травня 2005 року приблизно о 1-й годині ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
біля магазину "Сотбі",
розташованого біля будинку №17 в селищі Калінінський м. Макіївки, вживав спиртні напої з раніше незнайомими
ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникла сварка,
в яку втрутився і ОСОБА_1. Діючи на грунті особистих неприязних
стосунків, які раптово виникли, ОСОБА_1 наніс ОСОБА_3 один удар ногою в
область підборіддя, від якого останній
упав на землю. Продовжуючи свої дії,
направлені на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3, ОСОБА_1 став бити потерпілого ногами в різні
частини тіла, в тому числі у життєво
важливі органи - голову та грудну клітину. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1а
ОСОБА_3 були завдані тяжкі тілесні ушкодження: пластинчасті крововиливи під
тверду мозкову оболонку, забиття
головного мозку, а також забиту рану на
підборідді, крововиливи на віка лівого
ока, лівої брови та перенісся, передньої поверхні грудної клітини, задньої поверхні правого та лівого ліктевих
суглобів, садна на задній поверхні
ліктевого суглоба, які є леткими
тілесними ушкодженнями. В апеляціях:

прокурор просить скасувати
вирок суду першої інстанції та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_1у покарання у виді 8
років позбавлення волі. В обгрунтування доводів апеляції посилається на
те, що суд не врахував конкретні
обставини вчинення злочину, вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння,
через що призначив засудженому надмірно м'яке покарання.;

захисник
ОСОБА_2 просить
перекваліфікувати дії ОСОБА_1а зі ст.
121 ч.2 на ст. 119 КК України, посилаючись на те, що тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, засуджений завдав останньому необережно;

засуджений
ОСОБА_1 просить застосувати до нього вимоги
ст. 69 КК України і призначити йому менш суворе покарання. У доповненнях
до апеляції просить перекваліфікувати його дії зі ст. 121 ч.2 на ст. 119 КК України, посилаючись на те, що тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, він завдав останньому необережно.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1а, який підтримав свою апеляцію, прокурора,
який не підтримав апеляцію прокурора,
що брав участь у розі ляді справи судом першої інстанції і висловився
про необхідність скасування вироку з поверненням справи на новий судовий
розгляд, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій, апеляційний
суд вважає, що апеляція прокурора не
підлягає задоволенню, а апеляції
захисника та засудженого підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи
апеляції прокурора про надмірно м'яке покарання, призначене засудженому, не можуть бути визнані обгрунтованими. Це
покарання призначено ОСОБА_1у у межах санкції
ст. 121 ч.2 КК України, за який
його засуджено. При цьому, суд врахував
конкретні обставини вчинення злочину,
дані про особу засудженого, який
раніше не судимий, а міра
покарання, яка пропонується прокурором в
апеляції, за своїм видом та розміром
істотно не відрізняється від покарання,
яке призначено судом.

У той же
час, згідно вимог ст. 64 КПК України при провадженні досудового
слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія
злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення
злочину), винність обвинуваченого у
вчиненні злочину і мотиви злочину.

Органи
досудового слідства та суд визнали встановленим, що ОСОБА_1 умисно завдав тяжі тілесні
ушкодження потерпілому ОСОБА_3, які
спричинили смерть останнього, шляхом
нанесення ударів ногами в область голови та грудної клітини.

В
обгрунтування своїх висновків щодо характеру та ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень, механізму їх завдання органи
досудового слідства і суд послались на висновки судово-медичної експертизи.

Однак, такий висновок органу досудового слідства та
суду не узгоджується з висновком зазначеної судово-медичної експертизи, згідно якої черешю-мозкова травма
голови, яка і була причиною смерті
потерпілого, була отримана останнім
внаслідок падіння із вертикального положення,
з наданням тілу додаткового прискорення,
на тверду опорну площину і удару об неї,
а інші тілесні ушкодження,
завдані потерпілому, є легкими
тілесними ушкодженнями і не перебувають у прямому причинному зв'язку з
настанням смерті (а.с. 47-54, 280-281).

За яких
обставин відбулось таке падіння потерпілого і на яку тверду поверхню ні орган
досудового слідства, ні суд не
встановили.

Таким
чином, висновки органу досудового слідства
і суду про обставини вчинення злочину і,
зокрема, про спосіб завдання
тяжких тілесних ушкоджень, які
спричинили смерть потерпілого, не
відповідають фактичним обставинам справи,
що також свідчить про нєвстановленяя події злочину.

Згідно
вимог ст. 275 КПК України суд розглядає
справу тільки відносно підсудних і тільки в межах пред'явленого їм
обвинувачення. Невстановлення органом досудового
слідства події злочину не може бути усунуте судом.

Тому
відповідно до вимог ст. 374 ч.1 КПК
України вирок суду підлягає скасуванню з поверненням справи на додаткове
розслідування під час якого необхідно встановити обставини завдання тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_3, внаслідок яких
настала його смерть, зокрема, спосіб їх завдання. В разі отримання їх
потерпілим внаслідок падіння і удару об тверду площину, необхідно встановити причини падіння
потерпілого та на яку тверду площину мало місце падіння. З урахуванням
встановленого кваліфікувати дії ОСОБА_1.

Враховуючи
наведене, керуючись вимогами ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Апеляції
захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково. Вирок
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 квітня
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу повернути на додаткове розслідування прокурору Червоногвардійського
району м. Макіївки.