Справа № 1/0614/263/11
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2011 року Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.

при секретарі Грищенко О.В.

з участю прокурора Козак І.О.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши на відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженої, не інваліда, не працюючої, не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2011 року близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в приміщенні гаражу №130 гаражного кооперативу Паперовик в м. Малині, на ґрунті ревнощів до ОСОБА_1, вирішила незаконно заволодіти транспортним засобом АЗЛК 2140, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився поблизу будинку №27 по вулиці Барміна в м. Малині, належного ОСОБА_1, з метою тимчасового використання.

Реалізовуючи свій умисел, в цей же час, підсудна викрала з гаражу ключі запалення до автомобіля, та скориставшись тим, що його власник розпивав спиртні напої з іншою жінкою, без його волі та дозволу, таємно, умисно, шляхом вільного доступу незаконно заволоділа даним автомобілем та мала намір здійснити поїздку в село Головки Малинського району. При цьому, не впоравшись з керуванням, виїхала на узбіччя автошляху Овруч-Малин-Кочерів, де перекинулась. Після цього, залишила автомобіль на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сама пішла додому.

Допитана в ході судового розгляду справи підсудна вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнала повністю, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Додала, що після сварки з своїм співмешканцем декілька днів проживала в гаражі у ОСОБА_1 13.10.2011 року близько 23-ї години, після вживання спиртних напоїв в компанії потерпілого та іншої жінки, приревнувала його та образилась, а тому вирішила поїхати додому. Взявши ключі від автомобіля попрямувала до будинку, де проживає ОСОБА_1, та біля якого й знаходився транспортний засіб. Щиро кається у вчиненому та просить не обирати покарання повязане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_1 показав, що 13.10.2011 року дозволу на користування автомобілем підсудній не надавав та підтвердив факт його пропажі. Претензій до ОСОБА_2 не має, на сьогоднішній день збитки відшкодовані.

Актом №В-4856 від 21.10.2011 року авто товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість автомобіля АЗЛК 2140 становить 4690 грн. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІОС 195195 слідує, що власником легкового автомобіля АЗЛК 2140 1986 року випуску, білого кольору, є ОСОБА_1.

Крім повного визнання своєї вини підсудною її винність підтверджується зібраними по справі доказами, які ніким з учасників не оспорюються. Відповідно до ст. 299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно обставин заволодіння транспортним засобом, які ніким не оспорюються.

Суд кваліфікує це суспільно небезпечне діяння підсудної за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортного засобу, оскільки вона не є членом сім`ї власника транспортного засобу.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують її покарання судом не виявлено.

При призначенні покарання суд враховує обставини вчинення злочину, те що підсудна не маючи навичок керування транспортним засобом цього типу створила загрозу для безпеки руху, поведінку останньої після вчинення злочину, особу підсудної, яка негативно характеризується за місцем проживання, те що вона є непрацюючою та не має джерел доходу, має дитину до 14 років та те,що тяжких наслідків від скоєного не настало і виходить з наявності кількох обставин, що його помякшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням цього вважає за можливе призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі з звільненням від його відбування з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, яке буде необхідним й достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів та соціальної реабілітації.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обовязки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженої у виді підписки про невиїзд залишити без змін.

Речовий доказ: автомобіль НОМЕР_2, що знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_1 - повернути законному власнику ОСОБА_1 (а.с. 83).

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Житомирської області через Малинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_3