Справа №1-236/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2007
р. Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді

Сержанюка А.С., з участю секретаря Жук О.В., прокурора
Демиденко Л.В., захисника

ОСОБА_2, розглянувши в судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за

обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Шостка Сумської області, українк и, громадянки України, освіта
неповна середня, не одружена, зареєстрованої АДРЕСА_1, проживаючої АДРЕСА_2, раніше не
засудженої, за

ст. 302 ч. 2 КК України
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.10.2006 року,
приблизно в 16 годин,
знаходячись по місцю свого мешкання -
в квартирі АДРЕСА_2, з
метою наживи, займалась звідництвом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для розпусти.

Так, ОСОБА_1
в серпні 2006 року,
знаходячись на території ринку „Шлях", розташованого по вул. Зодчих в м.
Києві, познайомилась з ОСОБА_3

8 процесі
спілкування ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_3 проживати з

нею за однією адресою та зайнятися за винагороду наданням
сексуальних послуг

чоловікам, які бажають задовольнити свої статеві
пристрасті, а вона буде підшукувати їй

чоловіків та зводити ОСОБА_3 з ними.

За це ОСОБА_3 повинна передавати їй частину отриманої винагороди за надані
сексуальні послуги.

На дану
пропозицію ОСОБА_3 погодилась, після чого, з серпня 2006 року, стала
проживати по місцю мешкання ОСОБА_1,
яка в подальшому зводила її з особами чоловічої статі для надання
сексуальних послуг, за що неодноразово отримувала грошову винагороду.

Аналогічну пропозицію і на тих самих умовах що і ОСОБА_3 підсудна у вересні
2006 р.
запропонувала своїй знайомій ОСОБА_4, яка погодилась на це та стала з нею
проживати по місцю її мешкання.

ОСОБА_1, таким же
чином, в подальшому зводила її з особами чоловічої статі для надання
сексуальних послуг.

Так, 25.10.2006 року,
приблизно в 16 годин,
коли ОСОБА_1 знаходилась
по місцю свого мешкання, в квартирі АДРЕСА_2, то на
її мобільний телефон зателефонував раніше незнайомий їй ОСОБА_5, який попросив
звести його з двома жінками для надання сексуальних послуг.

При цьому, ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_5, що за одну годину наданих сексуальних послуг він
повинен сплатити кожній дівчині по 100
гривень. На дані умови ОСОБА_5 погодився та назвав адресу, а саме: квартиру
АДРЕСА_3, де 25.10.2006 року, в 17 годин 30 хвилин, повинна
відбутися його зустріч з особами для надання сексуальних послуг.

Після цього, ОСОБА_1 повідомила
вказану адресу своїм знайомим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживаючи по місцю
мешкання ОСОБА_1, займалися наданням сексуальних послуг чоловікам за
винагороду.

Скориставшись послугами таксі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 25.10.2006 року, приблизно
в 17 годин 30 хвилин, прибули
за вказаною ОСОБА_1 адресою, де зустрілися з раніше незнайомим їм ОСОБА_5 та
невстановленою слідством особою, яким протягом однієї години надавали
сексуальні послуги.

Коли, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 25.10.2006
року, приблизно в 18
годин 30 хвилин,
вийшли з квартири АДРЕСА_3 і
знаходились на площадці сходів біля вказаної квартири, то ОСОБА_5, згідно
досягнутої з ОСОБА_1 домовленості, передав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 100 гривень
кожній за надані ними сексуальні послуги.

З отриманих від ОСОБА_5 грошей в сумі 100 гривень, ОСОБА_3, згідно існуючої
між нею та ОСОБА_1 домовленості, мала намір передати останній гроші в сумі 50
гривень.

При цьому, ОСОБА_1
мала на меті отримати грошову винагороду від ОСОБА_3 за те, що звела
останню з чоловіком для надання сексуальних послуг.

Таким чином підсудна, з метою наживи, займалась звідництвом ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 для розпусти

В судовому засіданні підсудна винність у звідництві
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для розпусти, вчинені з метою наживи, при вищевикладених
обставинах, визнала повністю.

Винність підсудної у скоєнні інкримінованого їй діяння, окрім пояснень
ОСОБА_1, повністю
підтверджується дослідженими по справі доказами.

Так, місце скоєння діяння, його механізм та винність підсудної в
пред'явленому обвинуваченні, окрім її власного визнання, підтверджується і
іншими по справі доказами, а саме:

протоколами усної заяви ( а.с. 8
), огляду та вилучення від 25
жовтня 2006 р. ( а.с. 15, 25 ), фототаблицями до
першого із них ( а.с. 16 ), огляду предметів
( а.с. 70 ), фототаблицями до
нього ( а.с. 71 ), згідно яких
ОСОБА_1 займалась
звідництвом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для розпусти, вчинені з метою наживи.

Достовірність пояснень підсудної та вищенаведених доказів не викликає у
суду сумнівів, оскільки вони повністю підтверджуються дослідженими по справі
доказами і не оспорюються самою підсудною.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення,
встановленого судом, та правильності кваліфікації її дій за ст. 302 ч. 2 КК України,
оскільки вона своїми навмисними діями, займалась звідництвом ОСОБА_3 та ОСОБА_4
для розпусти, вчинені з метою наживи.

При обранні міри покарання ОСОБА_1 судом враховується
характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, її особистість та
характеристику, ту обставину, що вона не була зайнята суспільно-корисною
працею, склад сім'ї, стан здоров'я як самої підсудної так і членів її сім'ї.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_1, суд визнає її
розкаяння, допомогу в ході слідства та суду, відсутність матеріальної шкоди,
виховання малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети
покарання ОСОБА_1
необхідно призначити його у вигляді позбавлення волі на чотири роки.

Однак, з врахуванням викладених обставин, що пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння та з урахуванням особи
винної, стану здоров'я, виходячи із тяжкості скоєного діяння, відношення до
скоєного, що, в сукупності

з іншими
обставинами, свідчить про можливість виправлення без відбування покарання, суд
прийшов до висновку про необхідність звільнення від відбування покарання
ОСОБА_1 з
випробуванням на 2 роки.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для
виправлення ОСОБА_1
та попередження нових злочинів.

Речові докази по справі -
мобільний телефон „Самсунг Х-480" з сім-картою передати за належністю
власнику, а грошові кошти в сумі 200
грн., що знаходяться в фінансовій частині Святошинського РУ ГУ МВС України - конфіскувати в
доход держави.

Керуючись ст.ст.
323 - 324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 302
ч. 2 КК
України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75,
76 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням іспитовим строком 2
( два ) роки з
покладенням на неї обов'язку не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
вказані органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного
заходу їй залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон „Самсунг Х-480" з сім-картою
передати за належністю власнику -
ОСОБА_1, а
грошові кошти в сумі 200
фн., що знаходяться в фінансовій частині Святошинського РУ ГУ МВС України - конфіскувати в
доход держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб.