Справа № 11-559/07 Головуючий в 1 інстанції Каліновська В.С.
ст. 122 ч.1 КК України Доповідач в апеляційній інстанції Олексюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Луцьк 23 листопада 2007 року

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка Я.М.,

суддів - Лозовського А.О., Бешти Г.Б.,

за участю прокурора - Смолюка Б.С.,

потерпілого - ОСОБА_4,

засудженого - ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну
справу за апеляціями помічника прокурора Луцького району Кузіна Є.В.,
представника потерпілого ОСОБА_1 та захисника засудженого ОСОБА_2 на вирок
Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2007 року, яким ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець та житель с. Сарнівка Луцького району,
громадянин України, з вищою освітою, працюючий керівником фермерського
господарства «Ярощук», розлучений, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимий
,-

засуджений за ст.122 ч.1 КК
України на 1(один) рік виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 %
заробітку.

На підставі ст.1 п.б Закону
України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року звільнено ОСОБА_3 від
призначеного покарання за даним вироком.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили залишено попередній-підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
потерпілого ОСОБА_4 167 грн. 93 коп. матеріальних збитків та у відшкодування
витрат за правову допомогу 60 грн.

В решті позову відмовлено.

Розглядаючи справу в
апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області ,-

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 20 серпня 2005 року,
близько 3 год. ночі на вул. Набережній с. Сарнівка Луцького району, умисно, на
ґрунті неприязних стосунків, наніс удар кулаком в нижню щелепу ОСОБА_4. Після
цього, гр. ОСОБА_4 з метою з'ясувати причини його побиття пішов додому ОСОБА_3,
який вийшовши з будинку, знову наніс йому удар кулаком в нижню щелепу, в
результаті чого ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді
перелому щелепи.

В поданій на вирок апеляції
представник потерпілої ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність вини та правильність
кваліфікації дій засудженого, просить вирок суду в частині вирішення цивільного
позову змінити, задовольнивши заявлений цивільний позов потерпілого в повному
об'ємі.

В своїй апеляції захисник
ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_3, оспорюючи встановлені у вироку суду
фактичні обставини справи, вважає, що ОСОБА_3 діяв у стані необхідної оборони
згідно ст. 36 КК України, просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу
закрити.

Прокурор, який брав участь в
суді першої інстанції Кузін Є.В., в поданій апеляції на вирок, не оспорюючи
доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3, просить
його скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання у
вигляді обмеження волі без застосування Закону України «Про амністію» та
задовольнити заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині
відшкодування моральних збитків.

Заслухавши доповідача, який
виклав суть вироку і доводи апеляції, міркування прокурора про скасування
вироку та постановлення нового вироку, пояснення потерпілого ОСОБА_4, який
підтримував апеляцію, пояснення засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_2,
які просили вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити на підставі ст.
36 КК України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати
дійшла висновку, що апеляції помічника прокурора Луцького району Кузіна Є.В.,
представника потерпілого ОСОБА_1та захисника засудженого ОСОБА_2 до задоволення
не підлягають.

Висновки суду про винність
ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, умисному
нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за який він засуджений,
підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Діям ОСОБА_3 дана правильна
юридична оцінка та їх кваліфіковано вірно за цією статтею.

Винність засудженого у
вчиненні зазначених у вироку злочинних дій доведена показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, які підтвердили факт конфлікту після
дискотеки в с.Сарнівка.

А про обставини самого
конфлікту цього вечора між засудженим ОСОБА_3. та ОСОБА_4, підтвердили свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, які показали, що ОСОБА_3 наніс удар рукою
в обличчя потерпілого, від чого той впав.

Свідок ОСОБА_7 також показав,
що біля будинку ОСОБА_3 була бійка, під час якої засуджений наніс ще один удар
кулаком в обличчя потерпілому.

Про ці ж обставини у суді
повідомили і свідок ОСОБА_12, ОСОБА_13, яким стало відомо про події того дня
від свідка ОСОБА_7та потерпілого ОСОБА_4

Крім того, як пояснили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15, що вони проснулись серед ночі
від шуму, криків, вийшовши побачили бійку між ОСОБА_4 та їхнім сином ОСОБА_3.

Також факт бійки між ОСОБА_4
та засудженим підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_11

Разом з цим, сам засуджений
ОСОБА_3 не визнаючи своєї вини у нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, не заперечував про те, що виставивши руку попав нею по обличчю
потерпілого, під час бійки біля дискотеки, а вподальшому під час бійки поблизу
його будинку міг нанести ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

З показів потерпілого ОСОБА_4
вбачається, що ОСОБА_3 двічі наносив йому удари кулаком в обличчя і саме від
його ударів він отримав перелом щелепи.

Вказані показання потерпілого
та свідків об'єктивно стверджуються
протоколами відтворення обстановки та обставин події, згідно який
засуджений наніс удари потерпілому під час конфлікту та бійки.

Як вбачається з висновку
судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 виявлено середньої тяжкості
тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров'я.

Таким чином, вірно судом не
взято до уваги покази ОСОБА_3 про те, що він не спричиняв потерпілому умисних
тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по
справі.

Посилання засудженого та його
захисника на те, що під час події він перебував у стані необхідної оборони, суд
правильно розцінив як намагання ОСОБА_3 уникнути встановленої відповідальності
за вчинений злочин.

В судовому засіданні повністю
доведена вина ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, а тому посилання в
апеляції захисника ОСОБА_2 на необхідність закриття справи за ст. 36 КК України
є безпідставними.

Призначаючи покарання
засудженому ОСОБА_3, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50,
65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його
особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як вбачається з матеріалів
справи, засуджений ОСОБА_3 характеризується задовільно, раніше не судимий та
вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має
малолітню дитину, працює.

Враховувавши практично і всі
обставини, на які посилається в апеляції помічник прокурора, суд призначив
ОСОБА_3 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових злочинів і обґрунтовано прийшов до переконання
про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, підстав
для скасування вироку, в зв'язку з м'якістю призначеного покарання, про що
ставиться питання в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.

Поряд з цим, оскільки
засуджений ОСОБА_3 погодився на застосування щодо нього Закону України «Про
амністію», суд вірно звільнив його від призначеного покарання з підстав
передбачених п.б ст.1 цього Закону, у зв'язку з наявністю на утриманні
малолітньої дитини, а також правильно встановив відсутність підстав, які
перешкоджали б для її застосування.

Твердження в апеляції
прокурора, що засуджений не визнав своєї вини у вчиненому злочинові, не є
перешкодою щодо застосування до нього амністії, оскільки як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України «Про
амністію» не заперечував.

Крім того, суд вірно відмовив
в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди та в
повній мірі врахував моральні страждання потерпілого та належним чином
перевірив доводи ОСОБА_4 про спричинену йому шкоду, при цьому виходив із засад
розумності, виваженості і справедливості.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Луцького міськрайонного
суду від 22 серпня 2007 року відносно ОСОБА_3залишити без зміни, а
апеляції помічника прокурора Луцького району Кузіна Є.В., представника
потерпілого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Головуючий підпис \
Олексюк Я.М.

Судді підпис \
підпис Лозовський А.О., Бешта Г.Б.

Оригіналу відповідає:

Суддя апеляційного суду Волинської
області
Я.М.Олексюк