Справа № 10-261/2007
року Головуючий у
продовження строку суддя:
під вартою Доповідач
апеляційної інстанції
суддя:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Ржепецького О.П.

суддів: Гребенюк В.І., Губи О.О.

за участю
прокурора: Домущей І.В.

обвинуваченого: ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали про продовження тримання
під вартою за апеляцією старшого прокурора відділу прокуратури Миколаївської
області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня
2007 року, якою відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Середня Ахтуба
Середньоахтубського району Волгоградської області, не працюючого, раніше не
судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

- відмовлено в
продовженні строку тримання під вартою до 4-х місяців.

Із
матеріалів кримінальної справи та подання слідчого по ОВС відділу ОВС та ОЗГ СУ
УМВС України в Миколаївській області про продовження строку тримання під
вартою, погодженого з заступником прокурора Миколаївської області, вбачається,
що органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_1 у незаконному придбанні,
зберіганні та транспортування з метою збуту особливо небезпечної наркотичної
речовини в особливо великих розмірах за ч.3 ст. 307 КК України.

10
серпня 2007 року ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 115 КПК України за
підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Цього ж дня
був затриманий і Нам В.В. за підозрою у вчиненні зазначеного злочину.

13
серпня 2007 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1.
було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

16
серпня 2007 року органом досудового слідства ОСОБА_1. пред'явлено обвинувачення
в скоєні злочину, передбаченому ч.3 ст. 307 КК України.

В
поданні слідчого по ОВС відділу ОВС та ОЗГ СУ УМВС України в Миколаївській
області, яке до суду надійшло 09.10.2007 року, ставиться питання про
продовження ОСОБА_1. строку тримання під вартою до 4 місяців, оскільки по
справі необхідно провести ряд слідчих дій, а підстав для зміни міри запобіжного
заходу ОСОБА_1. не вбачається.

Відмовляючи
в задоволенні подання про продовження строків тримання ОСОБА_1 під вартою, суд
послався на те, що слідчий подав подання до суду з порушення строку,
передбаченого ч. 2 ст. 165-3 КПК України, а також на те, що 10.10.2007 року у
відповідності з ч. 1 ст. 156 КПК України 2-місячний строк тримання
обвинуваченого скінчився і він був звільнений з під варти саме тому, що строк
не був продовжений у встановленому КПК України порядком і відносно нього обрана
міра запобіжного заходу у вигляді застави. Проте зазначена міра запобіжного
заходу заступником прокурора Миколаївської області скасована і на теперішній
час відносно ОСОБА_1 не обрано ніякої міри запобіжного заходу.

В
апеляції старший прокурор відділу прокуратури Миколаївської області просить
постанову суду про відмову в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_1. до
чотирьох місяців скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на
новий розгляд. На думку апелянта, поза увагою суду залишилися доводи слідчого
щодо неможливості зміни ОСОБА_1. запобіжного заходу на інший, не пов'язаний з
позбавленням волі, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого
злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк
понад 8 років, не працює, є мешканцем іншої області, може ухилитися від
слідства та суду, продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши
доповідь судді, доводи прокурора Домущей І.В. на підтримку апеляції старшого
прокурора відділу прокуратури Миколаївської області, заперечення обвинуваченого
ОСОБА_1, який просив апеляцію залишити без задоволення, а постанову судді - без
зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи, додатково надані прокурором
при апеляційному розгляді документи та обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
роз'яснень п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування
судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків
тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від
25.04.2003 року № 4 подання про продовження строків тримання під вартою має
бути розглянуте суддею до закінчення строків, установлених ст. 156 КПК України,
тобто до сплинення 2-х місячного строку тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно
положень ст. 156 КПК України у випадках коли у 2-х місячний строк розслідування
кримінальної справи закінчити слідство неможливо, а підстав для скасування чи
зміни запобіжного заходу на більш мякий немає, він може бути продовжений за
поданням погодженим з прокурором, суддею того суду, який виніс постанову про
застосування запобіжного заходу.

І таке
подання, як встановлено ч. 2 ст. 165-3 КПК України, повинно бути подане до суду
при продовженні строку тримання під вартою до 4-х місяців - не пізніш, як за 5
діб ло закінчення строку тримання особи під вартою.

Таке
подання слідчого в порушення вимог зазначеної норми закону надійшло до
Центрального районного суду м. Миколаєва за 1 добу до закінчення 2-х місячного
строку тримання ОСОБА_1 під вартою - 9 жовтня 2007 року.

Постановою
судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 жовтня 2007 року
відмовлено в прийнятті до провадження подання слідчого про продовження строку
тримання ОСОБА_1 під вартою.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області від 12 жовтня 2007 року дана постанова скасована і
матеріали справи направлені на новий судовий розгляд.

Вище
зазначене подання слідчого повторно було розглянуто суддею 19.10.2007 року
після закінчення встановленого ст. 156 КПК України 2-х місячного строку
тримання ОСОБА_1

Оскільки
ОСОБА_1 10.10.2007 року був звільнений з-під варти через закінчення 2-х
місячного строку його тримання під вартою і після цього відносно нього була
обрана інша міра запобіжного заходу - застава, яка є і на теперішній час, що
підтверджується постановою про зміну запобіжного заходу від 19.10.2007 року
(розмір застави - 17000 грн. і 10.10.2007 року ця сума внесена заставодавцем
ОСОБА_2 на депозитний рахунок УВМС України в Миколаївській області), то суддя
при розгляді подання слідчого

про продовження строку тримання ОСОБА_1
від вартою не міг задовольнити зазначене подання поза межами 2-х місячного
строку тримання обвинуваченого під вартою.

На
підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суддя дійшов вірного висновку
про відмову в задоволенні подання про продовження строку тримання ОСОБА_1 під
вартою. Тому апеляція старшого прокурора відділу прокуратури Миколаївської
області не підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню.

Таким чином,
доводи апелянта про невзяття судом до уваги тверджень щодо неможливості зміни
ОСОБА_1. запобіжного заходу на інший, ніж тримання під вартою, безпідставні,
оскільки за межами передбаченого ст. 156 КПК України строку тримання особи під
вартою суд позбавлений можливості цей строк продовжити.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
старшого прокурора відділу прокуратури Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня
2007 року про відмову в задоволенні подання про продовження строків тримання
ОСОБА_1 - без зміни.