Справа № 742/545/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/359/2015
Категорія - ст. 185 ч. 2 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001612 від 26 листопада 2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, розлученої, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимої Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області: 01 липня 2014 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 75, 76 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 13 жовтня 2014 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч. 4, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці ,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 , в якій остання не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини та кваліфікацію дій просить вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2015 року щодо неї, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України в частині призначеного покарання змінити та призначити більш мяке покарання ніж визначене судом першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винною у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком ОСОБА_6 приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком частково, і остаточно до відбування їй покарання призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою, а термін відбування призначеного покарання визначено рахувати з часу її затримання.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Звертає увагу на свої пом`якшуючі обставини по справі, - як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та те, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина, яка потребує сторонньої допомоги.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд, 09 листопада 2014 року, в денний час , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ,отримала на лікування та обстеження потерпілого ОСОБА_9 від його дружини потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 7 000 грн., з яких в подальшому, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, таємно викрала грошові кошти в сумі 2000 грн., а решту 5 000 грн. повернула потерпілому ОСОБА_9 , якими розпорядилась в подальшому на власний розсуд.

12 листопада 2014 року, в денний час , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб та господарів квартири за АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, таємно викрала телевізор марки «LG» вартістю 360 грн., що належав на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_9 , якими розпорядилась в подальшому на власний розсуд.

13 листопада 2014 року, в денний час , ОСОБА_6 ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб та господарів квартири за АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, таємно викрала килим настінний вартістю 186 грн., електрообігрівач вартістю 123 грн., жіночі чоботи вартістю 420 грн., сервіз чайний, порцеляновий вартістю 249 грн. 60 коп., шість кришталевих склянок вартістю 150 грн., а всього майна на загальну суму 1 128 грн. 60 коп., що належало на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_10 , якими розпорядилась в подальшому на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу і просила її задовольнити з наведених підстав, думку захисника, який також підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин, а сама обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнавала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд призначив їй занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, не заслуговують на увагу, а зазначені нею обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з врахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилаються апелянт в поданій апеляційній скарзі та з врахуванням особи ОСОБА_6 , яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, не стала на шлях виправлення, оскільки знову скоїла нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання останній у виді позбавлення волі і те, що її виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків є достатнім і необхідним для її виправлення та перевиховання, а тому підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання у поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3