Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-119/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2011 Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Гури А. О.

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

з участю: прокурора Оснача О.М.,

потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше судимого:

- 25.12.1998 року Лебединським районним судом Сумської області по ст. ст. 144 ч. 2, 44 КК України (в редакції 1961 року) до 1 року 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 18.04.2000 по відбуванню покарання,

- 06.12.2000 року Лебединським районним судом Сумської області по ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1961 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 23.08.2001 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова відповідно до Закону України «Про амністію»від 05.07.2001 року;

- 22.09.2005 року Охтирським районним судом Сумської області по ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, після перегляду вироку 01.12.2005 року апеляційним судом Сумської області, вирок помякшено та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; звільнився 29.06.2007 року за відбуттям строку покарання;

- 01.07.2009 року Лебединським райсудом Сумської області по ст. 296 ч.2, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарання по вироку від 19.08.2008 року, остаточно призначено до відбуття 1 рік 5 місяців позбавлення волі, звільнився 22.12.2009 року по відбуттю строку покарання,

- 22.04.2011 року Лебединським районним судом Сумської

області по ст.. 296 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, після перегляду вироку 30.06.2011 року апеляційним судом Сумської області строк покарання зменшений до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

по ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28.03.2011 року близько 17 год. підсудний ОСОБА_2, перебуваючи біля магазину «Жар-птиця», розташованого по вул.. Леніна, 25 в м. Лебедині, побачив, що у потерпілого ОСОБА_1, який підїхав до магазину, мається значна сума грошей і вирішив їх викрасти. Реалізуючи свій намір, направлений на незаконне збагачення та вчинення крадіжки чужого майна, щоб відволікти увагу потерпілого, ОСОБА_2 за допомогою ножа пошкодив заднє праве колесо автомобіля ВАЗ 2106 д.н. 13-87 СУР, на якому приїхав потерпілий, а потім, скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_1 в період заміни останнім колеса, таємно, повторно, з салону автомобіля скоїв крадіжку сумки (барсетки), в якій знаходилися гроші в сумі 3900 грн. Викраденими грошима ОСОБА_2 в подальшому розпорядився на власний розсуд, тим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав частково, однак відмовився від дачі показів. В кінці судового слідства він повністю визнав свою вину та погодився з розміром завданої ним шкоди потерпілому. При цьому ствердив, що на досудовому слідстві свої покази давав правдиво, вільно, без будь-якого примусу чи насильства .

Крім визнання вини підсудним, його вина стверджується показами потерпілого, свідків та іншими матеріалами справи.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що 28.03.2011 року близько 17 год. він приїхав до магазину «Жар птиця», який розташований по вул.. Леніна в м. Лебедині для здійснення покупок, повязаних з похованням його родички. Автомобіль поставив біля входу до магазину, а сам, взявши з собою барсетку, в якій були документи на його імя, а саме: трудова книжка, паспорт, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, а також дві банківські пластикові картки «ПриватБанку»з залишками близько 300 грн. та 5 грн., та гроші в сумі 3900 грн. купюрами по 200, 100 та 50 грн. Зробивши деякі покупки, він вийшов з магазину та, нічого не помітивши підозрілого, сів у автомобіль і почав рух. В цей час на його мобільний телефон прийшло СМС повідомлення і він зупинив авто, щоб його прочитати. В подальшому його увагу привернув Фролов Ю, який повідомив йому , що заднє праве колесо спущене. Для заміни колеса він вийшов з авто, а барсетку з грошима залишив в машині. Коли він відкручував колесо, ОСОБА_3 крикнув йому, що з його автомобіля щось викрали. ОСОБА_3 сказав, що той чоловік побіг між будинком та музеєм. Вони також побігли за ним, але, крім жінки та чоловіка циганської національності, яких обшукали з їх дозволу, нікого не помітили. Коли повернулися до машини, він відразу поїхав до відділу міліції і звернувся з заявою про викрадення грошей з його автомобіля .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що 31.03.2011 року вони були запрошені як поняті при відтворенні обстановки та обставин події з участю ОСОБА_2, який в їх присутності розповів про обставини крадіжки майна з автомобіля ОСОБА_1 28.03.2011 року. При цьому ніякого фізичного чи психологічного тиску на нього зі сторони працівників міліції не було, свої пояснення він давав вільно та добровільно.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердив, що в березні 2011 року приблизно о 17 годині, знаходячись на своєму автомобілі біля магазину «Жар птиця», що розташований по вул.. Леніна в м. Лебедині, він побачив, що потерпілий ОСОБА_1 почав відїжджати від магазина на автомобілі, заднє праве колесо якого було спущене, про що він сказав водієві і той почав його міняти. В цей час він помітив, що якийсь чоловік, одягнений в чорну куртку, рукою заліз в машину, а потім дуже швидко пішов від неї в напрямку між магазином та будинком №23 по вул.. Леніна. Про це він теж сказав потерпілому і той виявив викрадення барсетки, яка знаходилась в салоні автомобіля, між водійським та пасажирським сидіннями. Вони разом проїхали в тому напрямі, куди пішов викрадач, але його не знайшли.

Свідок також пояснив, що по росту той чоловік, що викрадав барсетку, схожий на підсудного.

З протоколу огляду місця події від 28.03.2011 року (а.с.10-13) вбачається, що місцем скоєння злочину є автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н. 13-87 СУР, який був розташований біля магазину «Жар-птиця»по вул. Леніна м. Лебедин. З місця скоєння злочину було виявлено та вилучено колесо з механічним пошкодженням.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події з застосуванням відеозапису від 31.03.2011 року (а.с.31-34, 35-37) вбачається, що ОСОБА_2 пояснив про обставини скоєння ним крадіжки барсетки з салону автомобіля, на якому приїхав потерпілий ОСОБА_1

З протоколу огляду предметів від 06.04.2011 року (а.с.41) вбачається, що при проведенні огляду барсетки, в ній були виявлені документи, які належали ОСОБА_1, а саме: футляр для окулярів, шкіряний, чорного кольору, овальної форми, розмірами 155х67х23мм, в якому знаходилися окуляри в металевій оправі з металу жовтого кольору, поліетиленовий пакет (файл для документів формату А4), в якому знаходяться: паспорт громадянина України МА 851546, на імя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4, виданий 04.12.2000 року Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області, трудова книжка БТ-І № 3471284 на імя ОСОБА_1; записник розмірами 135х95 мм, обкладинка для документів, виготовлена з пластику чорного кольору, в якій знаходяться: посвідчення водія СІА № 177587, видане 10.12.2003 року МРЕВ м. Лебедин на імя ОСОБА_6, талон до посвідчення водія СІА № 539837, до посвідчення водія СІА № 177587, на імя ОСОБА_1, технічний паспорт на транспортний засіб № АЖ№ 531554, виданий 20.10.1978 року Охтирським МРЕВ на імя ОСОБА_7, на автомобіль ВАЗ 2106 д.н. 13-87 СУР, пластикова банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк»VISA «Соціальна карта»№ 304994, пластикова банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк»VISA «Кредитка»№ 48680.

З протоколу огляду предметів від 06.04.2011 року (а.с.46) вбачається, що при проведенні огляду колеса автомобіля ВАЗ 2106 д.н. 13-87 СУР, вилученого при проведенні огляду місця події 28.03.2011 року, виявлено механічне пошкодження на зовнішній боковій поверхні колеса лінійної форми, довжиною 9 мм.

З висновку судової дактилоскопічної експертизи № 21 від 08.04.2011 року та фото таблиць до неї ( а.с. 61-66) вбачається, що на дверцях автомобіля ВАЗ-2106, державний номер 13-87 СУРвиявлений слід пальця рук розміром 29х19 мм, залишений середнім пальцем лівої руки підсудного ОСОБА_2; слід пальця руки розміром 24х18 мм, виявлений на зовнішній стороні вітрового скла водійської дверки, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_2; два сліди пальців руки розміром 24х13 мм та 18х10 мм, вилучені з внутрішньої сторони вітрового скла водійської дверки, залишені середнім та безіменним пальцями правої руки ОСОБА_2

Дослідивши та проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_2 на досудовому слідстві і в судовому засіданні повністю доведена і його дії суд вважає необхідним кваліфікувати по ч. 2 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно. При цьому суд вважає доведеним факт викрадення підсудним з автомобіля потерпілого ОСОБА_1 грошей в сумі 3900 грн., а не 4500 грн., як указано в обвинувальному висновку, оскільки в судовому засіданні потерпілий заявив, що на досудовому слідстві він називав приблизну суму викрадених грошей, а на даний час точно перерахував проведені ним витрати 28.03.2011 року і наполягає на викраденій сумі грошей в розмірі 3900 грн. Тому суд вважає необхідним виключити з обвинувачення підсудного суму 4500 грн., замінивши її сумою 3900 грн.

При обранні підсудному виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного, який вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності з засудженням до позбавлення волі, маючи пять не знятих та не погашених судимостей, належних висновків з попередніх судимостей не зробив, завдану ним шкоду не відшкодував, його характеристику з місця проживання та визнання ним своєї вини.

Обставиною, що помякшує покарання, суд визнає щире каяття підсудного .

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів .

Враховуючи всі ці обставини, суд вважає необхідним обрати підсудному міру покарання у виді позбавлення волі.

В звязку з тим, що вказаний злочин підсудний вчинив до постановлення попереднього вироку Лебединського районного суду від 22.04.2011 року, зміненого ухвалою Сумського апеляційного суду від 30.06.2011 року, яким він засуджений по ч.3 ст.296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, суд вважає необхідним остаточну міру покарання призначити у відповідності до вимог ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів.

Суд вважає, що саме така міра покарання буде доцільною і достатньою для виправлення засудженого та попередження інших злочинів.

В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_1 був заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного на його користь коштів на відшкодування завданої йому діями останнього майнової шкоди в розмірі 4500 грн., яка складається: з суми викрадених грошей в розмірі 3900 грн., вартості пошкодженого колеса в розмірі 300 грн. та витрат, проведених внаслідок найму ним автомобіля на проведення похоронних заходів в розмірі 300 грн., а також моральної шкоди, викликаної неправомірними діями підсудного, що призвели до душевних страждань в звязку зі втратою свого майна та втрати нормального способу життя, яку він оцінює в розмірі 5000 грн.

В кінці судового слідства потерпілий відмовився від стягнення завданої йому моральної шкоди та просив відшкодувати йому тільки матеріальну шкоду на загальну суму 4495 грн., з яких: 3900 грн. сума викрадених грошей, 295 грн. вартість пошкодженого колеса, 300 грн. витрати по найму автомобіля для проведення похоронної процесії його тітки.

Суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому підлягає повному задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що шкода була спричинена неправомірними діями підсудного, вона стверджуються доказами, наданими цивільним позивачем, її повністю визнав підсудний і саме на таку суму вона не була відшкодована, а в силу вимог ст. 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду.

Суд також погоджується з відмовою цивільного позивача від позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки така відмова не суперечить закону та інтересам сторін та вважає можливим закрити провадження у справі в цій частині на підставі ст.. 205 ч.1 п.3 ЦПК України.

Також суд вважає необхідним стягнути з підсудного на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області кошти на відшкодування витрат за проведення дактилоскопічної експертизи.

Долю речових доказів, вирішити у відповідності до ч. 3 ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання по цьому закону у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю цього злочину та злочину по ст..296 ч.3 КК України, за який він засуджений попереднім вироком Лебединського районного суду від 22.04.2011 року, зміненим ухвалою Сумського апеляційного суду від 30.06.2011 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у виді 3 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити взяття під варту.

Термін покарання рахувати з 05.04.2011 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в розмірі 4495 грн. та на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Сумській області код класифікації доходів бюджету 25010100, р/р 0011 МФО 837013 банк ГУДКУ в Сумській області - витрати за проведення: дактилоскопічної експертизи в розмірі 703 грн. 20 коп.

Провадження у справі в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. закрити на підставі ст..205 ч.1 п.3 ЦПК України.

Речові докази: сумку (барсетку), футляр для окулярів, окуляри, паспорт гр. України МА 851546 на імя ОСОБА_1, трудову книжку БТ 1 № 3471284 на імя ОСОБА_1, записник, обкладинка для документів, посвідчення водія СІА № 177587 на імя ОСОБА_1, талон до посвідчення водія № СІА 539837, до посвідчення водія СІА № 177587 на імя ОСОБА_1 , технічний паспорт на транспортний засіб № АЖ № 531554, на автомобіль ВАЗ 2106 д.н. 13-87 СУР, пластикову банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк»VISA «Соціальна картка № 304994, пластикову банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк»VISA «Кредитка»№ 48680, колесо до автомобіля ВАЗ, що знаходиться під розпискою у ОСОБА_1 вважати повернутими власнику, грошову купюру номіналом 100 грн. № АИ 9636090, грошову купюру номіналом 100 грн. № АЖ 2259616, які знаходяться в фінансовому секторі Лебединського МВ УМВС України в Сумській області, повернути на відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_1 Копію грошової купюри номіналом 100 доларів США № НВ 29012629 Е, яка знаходяться в кримінальній справі залишити при кримінальній справі. SIM карту оператора UMC № НОМЕР_1 повернути засудженому,

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку, через Лебединський районний суд.

Суддя:

ОСОБА_8