У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Пекного С.Д., Гриціва М.І.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві “ 13 “ березня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Донецької області на вирок Володарського
районного суду Донецької області від 9 березня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин
України, не судимий,

учень 11 класу
Володарської вечірньої школи, -

засуджений за ч.2 ст.187 КК України
із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин
України, не працюючий,

не судимий -

засуджений ч.2 ст.187 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст.76 п.п.2, 3 КК України ОСОБА_2 зобов'язаний не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянин
України, не працюючий,

не судимий -

засуджений ч.2 ст.187 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст.76 п.п.2, 3 КК України ОСОБА_3 зобов'язаний не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь
потерпілого ОСОБА_4 1500 грн. моральної шкоди.

В апеляційній інстанції справа не розглядалася.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними в тому, що вони увечері 30
листопада 2005 року на вул.Пушкіна в смт.Володарське Володарського району
групою осіб за попередньою змовою між собою вчинили розбійний напад на ОСОБА_4
і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого,
заподіявши йому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, відкрито
заволоділи годинником ОСОБА_4 вартістю 70 грн..

У касаційному поданні прокурор просить вирок скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засуджених і з неправильним
застосуванням ст.69 КК України, та посилається на те, що ОСОБА_2 й ОСОБА_3 вину
визнали частково, засуджені скоїли злочин у нетверезому стані, застосували до
потерпілого небезпечне для життя і здоров'я насильство, не відшкодували моральну шкоду. Також прокурор зазначає, що ті самі
пом'якшуючі покарання обставини враховані судом і для призначення засудженим
більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, і для звільнення їх від
відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора задоволенню не
підлягає.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просив
місцевий суд застосувати до засуджених положення ст.69 КК України і наводив
такі пом'якшуючі покарання обставини, як неповнолітній вік засуджених, їх щире
каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, прохання потерпілого не
карати їх суворо. Крім того, додаткове покарання у виді конфіскації майна, що
передбачене як обов'язкове у санкції ч.2 ст.187 КК України, не призначене судом
на підставі вимог ст.98 КК України, оскільки підсудні були неповнолітніми.

Призначаючи покарання, місцевий суд урахував наведені прокурором обставини,
а також те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вперше притягнуті до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризуються, мешкають з батьками, сприяли
розкриттю злочину.

Доводи у касаційному поданні про те, що засуджені застосували до
потерпілого небезпечне для життя і здоров'я насильство, є ознакою злочину, за який вони засуджені; скоєння злочину в нетверезому
стані було враховане судом як обставина, що обтяжує покарання, а часткове
визнання вини та невідшкодована на момент внесення подання моральна шкода не є
обставинами, які б обтяжували покарання неповнолітніх засуджених.

Положення ст.69 КК України не містять застережень відносно того, що
враховані судом обставини конкретної кримінальної справи мають бути відмінними
від тих, які суд враховує у разі звільнення цих самих засуджених від відбування
покарання з випробуванням. Отже твердження прокурора про неправильне застосування у зв'язку із цим ст.69 КК України є хибним.

Колегія суддів не вбачає підстав для внесення кримінальної справи відносно
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у касаційний розгляд з метою скасування вироку щодо них із
мотивів, наведених у поданні прокурора.

Керуючись ст.ст.394, 395 КПК України, -

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційного подання заступника прокурора Донецької
області.

судді:

Синявський О.Г.
Пекний С.Д.
Гриців М.І.