справа № 1-85/08
Зборівський районний
суд Тернопільської області.
в складі головуючого
суду судді Снігурського В. В.
при секретарі Біловус С. В.,
з участю: прокурора Швець О. В.,
у відкритому судовому засіданні в залі Зборівського районного суду справу про
обвинувачення ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, проживає по АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня,
не працює, раніше не судимий, -
у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
09 серпня 2006 року рішенням Зборівського
районного суду ОСОБА_1 зобов'язано
сплачувати аліменти в користь колишньої дружини - потерпілої ОСОБА_2 на доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження в розмірі ј частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 02 серпня 2006 року до досягнення повноліття дитини.
Однак, з серпня 2006 року по вересень 2008 року ОСОБА_1, злісно ухиляється від
сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, і його
заборгованість по аліментних зобов'язаннях складає, станом на 01 вересня 2008
року, 4909 гривень 44 копійки.
Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та надав покази про те, що він знав про
рішення суду про стягнення з нього
аліментів, однак він не працює, тому не має коштів на сплату боргу. Підсудний
розкаявся у вчиненому, а борг по аліментах погасить по мірі можливості

Вина підсудного доведена доказами, зібраними в ході
досудового слідства, які не досліджувалися під час судового розгляду на
підставі ст.299 КПК України, оскільки підсудний не заперечував та не оспорював фактичних обставин справи. При цьому суд
переконався, що визнання фактичних обставин справи з боку підсудної є добровільним та
істинним і вона
розуміє наслідки прийняття фактичних обставин справи як таких, що не потребують
дослідження в ході судового слідства.

Підходячи до кваліфікації дій підсудного, суд
вважає, що його дії за ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів),
кваліфіковано вірно, так як ОСОБА_1, будучи працездатною особою і знаючи про свій обов'язок сплачувати аліменти, зобов'язаний був їх сплачувати, однак свідомо не
виконував своїх зобов'язань.

Таким
чином суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.164
КК України.

При призначенні виду покарання підсудному
ОСОБА_1, суд у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує характер
і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості,
щире розкаяння підсудного та активне сприяння розкриттю злочину. Вивчаючи
особу підсудного, встановлено, що він раніше
не судимий (а.с.21), по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.25);
на обліку в лікаря - психіатра чи лікаря - нарколога не перебуває (а.с.24).

Враховуючи встановлені у судовому засіданні
обставини справи, досліджені дані про особу підсудного, думку потерпілої, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді обмеження
волі, однак вважає можливим і доцільним звільнити ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покласти обов'язки,
передбачені ст.76 КК України.

Керуючись
ст.ст. 323-325 КПК України,-

З
А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України і
призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК
України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Згідно ст.76 КК
України, зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи

Вирок може бути оскаржено
до Апеляційного суду Тернопільської
області на протязі 15 діб через Зборівський районний суд.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський