Номер провадження: 11-кп/785/799/15
Номер справи місцевого суду: 511/3474/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.03.2015 р. по кримінальному провадженню №0001689 відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

встановила:
Зазначеним вироком суду, ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та їй було призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту її фактичного затримання, тобто з 25.09.2014 р..

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін запобіжний захід тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що 25.09.2014 р., біля 12 години, вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в процесі виховання своєї малолітньої доньки, навмисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, нанесла їй множинні удари руками по голові та тулубу, завдавши своїми діями малолітній потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка об`єднує: крововиливи під м`які оболонки головного мозку (субарахноїдальний крововилив), очагові крововиливи (5) в м`які тканини волосяної частини голови з права та зліва, множинні синці (18) та садна (10) у всіх областях обличчя, поверхневі забиті рани (по 1) на червоній облямівці нижньої і верхніх губ, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Від комплексу спричинених тілесних ушкоджень малолітня ОСОБА_11 померла на місці події.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачена ОСОБА_7 вказує на те, що вирок суду є необґрунтованим та незаконним, ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовуючи свої доводи наступним:

- судом не було враховано того, що свою провину у вчиненому злочині вона визнала частково та пояснила, що вона не наносила тілесні ушкодження своїй донці ОСОБА_12 , а її смерть настала в результаті нещасного випадку;

- судом не прийняті до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , який не підтвердив, що вона зловживала спиртними напоями, а пояснив, що фізичного насилля до дітей вона не застосовувала, була доброю матір`ю, займалась їх вихованням та розвитком;

- суд не врахував, що допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не підтвердили, що вона була у стані алкогольного сп`яніння, та пояснили, що вона намагалась надати дитині допомогу, привести її до тями, перебувала в істеричному та неадекватному стані, постійно кричала та плакала, підтвердили те, що свідок ОСОБА_16 надавав допомогу дитині;

- більша частина судово-медичної експертизи була побудована на припущеннях, оскільки експерт не міг точно стверджувати, що травми були отримані при житті або після смерті дитини, при проведенні експертизи не приймалось до уваги, що ніжка дитина застрягла між бильцем та стінкою ліжечка, не поєднувалась висота ліжечка та зріст дитини, що утворює зовсім іншу висоту та силу удару;

- в ході судового розгляду справи не був доведений умисел, мотив, мета її дій та душевний стан, натомість, вона дуже любила свою дитину, виховувала її та намагалась бути для неї доброю матір`ю;

- суд не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були на її боці;

- суд формально підійшов до розгляду справи, оскільки не задовольняв її клопотання, не давав надавати пояснення, тиснув на свідків, які вважали її невинуватою, не прийняв до уваги її позитивну характеристику, те, що вона має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей,

- суд не врахував, що експертиза на стан алкогольного сп`яніння відносно неї не проводилась, крім того, вона перебуває на обліку в тубдиспансері та хворіє на тяжке захворювання.

У зв`язку з викладеним, обвинувачена просила провести повний судовий розгляд в апеляційній інстанції, повторно допитати свідків, експерта та потерпілого, вирок суду скасувати, призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді 1-ї інстанції та змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 на зазначений вирок ухвалою судді доповідача від 8.06.2015 р. була повернута останньому в зв`язку з неусуненням у встановлений строк недоліків.

Заслухавши доповідача, обвинувачену її захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою, її вина підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- рапортом чергового Роздільнянського РВ, відповідно до якого 25.09.2014 р. ним було отримано повідомлення чергового фельдшера Щербанської АСМ ОСОБА_20 про виявлення трупу малолітньої дитини ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті; а.п. 85

- показаннями свідка-лікаря Щербанської АСМ ОСОБА_20 , допитаної в суді 1-ої інстанції, яка пояснила, що 25.09.2014 р. вона прибула на виклик до будинку ОСОБА_7 в с. Новосельці та побачила на вулиці біля будинку тіло малолітньої ОСОБА_11 , в якої було багато синців на обличчі, грудях, декілька пухлин на лобі, після чого вона засвідчила смерть дівчинки; мати дитини ОСОБА_7 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння; - протоколом огляду місця події від 25.09.2014 р. з фото-таблицями, відповідно до якого при огляді ділянки дороги біля будинку по АДРЕСА_1 , який належить сім`ї ОСОБА_7 , було виявлено труп дитини ОСОБА_11 з явними слідами насильницької смерті, а саме виявлено численні тілесні ушкодження в області голови, зокрема в носі та роті дитини виявлена кров, на обличчі виявлено плями крові, в області скронь, щоках, вушних раковин виявлено біля 18 синців округлої форми, а також в правій тім`яній області голови, підборідді біля 10 саден, крововиливи біля рота; окрім того, виявлено синці й на інших частинах тіла, а саме на шиї, руках, грудях, передпліччі, на спині в області хребетного стовпа; а.п. 63-84

- висновком судово-медичної експертизи №11/97 від 25.09.2014 р., згідно якого при обстеженні трупа дитини ОСОБА_11 виявлено тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої ЧМТ, яка об`єднує крововилив під м`які оболонки головного мозку, очагові крововиливи в м`які тканин волосяної частини голови справа та зліва, множинні крововиливи (18) та садна (10) у всіх областях обличчя, поверхневі забійні рани на верхній та нижній губах з права; смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з заподіяною травмою; такі множинні та різносторонні пошкодження голови та інших областей тіла не могли утворитись при падінні дитини об тверду поверхню; а.п. 125-127

- показаннями допитаного в суді 1-ої інстанції судмедексперта ОСОБА_21 , який повністю підтвердив викладені ним висновки експертизи та пояснив, що ОСОБА_11 померла від ЧМТ, яка виникла в результаті тілесних ушкоджень області голови, що носили різносторонній та множинний характер, були завдані шляхом неодноразової дії тупими предметами з прикладаннями травмуючої сили та не могли бути спричинені в результаті одного падіння дитини з ліжечка або проведення реанімаційних заходів для приведення дитини до свідомості;

- показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , допитаних в суді 1-ої інстанції, відповідно до яких 25.09.2014 р. біля 12 години з будинку по АДРЕСА_1 вибігла ОСОБА_7 та винесла на руках непритомну дівчинку з уже наявними тілесними ушкодженнями в області голови та тіла, при цьому обвинувачена була в нетверезому стані та пояснювала стан дівчинки тим, що та впала з ліжечка та знепритомніла; при цьому свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 підтвердили, що за декілька хвилин до появи ОСОБА_7 вони чули в будинку жіночі крики та звуки ударів у виді хлопків;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного в суді 1-ої інстанції відповідно до яких 25.09.2014 р. біля 12 години він, перебуваючи вдома, почув крики сусідки ОСОБА_7 та вибіг на вулицю, де побачив, як з будинку по АДРЕСА_1 вибігла обвинувачена з непритомною дитиною з синцями на обличчі та грудях; при цьому, в нього був намір надати першу медичну допомогу дитині, однак в неї з рота пішла кров та ОСОБА_7 його відштовхнула від дитини та невдовзі та померла;

- протоколом слідчого експерименту від 29.09.2014 р., в ході якого обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила, що вона в цей день займалась вихованням дитини, при цьому на кухні вдарила її один раз по голові долонею, а потім підтвердила, що дитина падала з ліжечка та втратила свідомість, а вона била дівчинку долонями по щоках; а.п. 117-123

- протоколом огляду місця події від 25.09.2014 р., в ході якого був оглянутий будинок по АДРЕСА_1 , де були вилучені речі дитини, зокрема, жіноча кофта, яка належала ОСОБА_22 зі слідами крові; а.п. 63-84

- висновком судової імунологічної експертизи №822 від 13.10.2014 р. та актом судово-медичного обстеження №1077/97, відповідно до яких виявлені на кофті ОСОБА_7 сліди крові по груповій належності не виключають походження їх від ОСОБА_11 ;

а.п. 95-98, 129

- висновком судової психологічної експертизи №152 від 11.11.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого їй злочину хронічним хворобливим психічним розладом та тимчасовим хворобливим розладом не страждала та не страждає. а.п. 100-107

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, … суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченої про те, що судом 1-ої інстанції не були враховані її показання щодо обставин події, оскільки вони спростовуються мотивувальною частиною вироку суду (а.п. 181-183), відповідно до якої суд надав оцінку її позиції вказавши, що вони є захисною та ОСОБА_7 дає неправдиві свідчення в суді з метою уникнення відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки її показання спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , експерта ОСОБА_21 та іншими наведеними вище доказами.

В судовому засідання апеляційного суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо повторного допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та потерпілого ОСОБА_9 , так як обвинуваченою та її захисником не вказано обгрунтованих підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України щодо того, що зазначені особи були допитані судом 1-ої інстанції з порушеннями.

Оцінка показанням зазначених осіб надана у вироку суду 1-ої інстанції.

Доводи обвинуваченої про те, що висновки судово-медичної експертизи побудовані на припущеннях, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на протязі всього досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачена не оскаржувала висновок вищезазначеної судово-медичної експертизи, ні вона, ні її захисник, не скориставшись правом передбаченим ст.ст. 243-244 КПК України та не заявляли клопотань про проведення додаткової або повторної експертизи, що свідчить про їх згоду з вищевказаним висновком експерта.

Крім того, експерт ОСОБА_21 був допитаний в судовому засіданні та обвинувачена мала можливість задати йому питання, проте, доказів, які би ставили під сумнів наданий експертний висновок або показання зазначеного експерта, стороною захисту, суду не надані.

Висновок зазначеної експертизи співвідноситься з іншими доказами по справі, перерахованими вище, які доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненому злочині.

Підстави вважати не об`єктивним зазначений висновок та показання експерта ОСОБА_21 у апеляційного суду відсутні.

Доводи обвинуваченої про те, що судом також не були прийняті до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , який не підтвердив, що вона зловживала спиртними напоями, а також доводи обвинуваченої щодо того, що суд не врахував, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні не підтвердили, що вона була у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи №152 у ОСОБА_7 виявлені клінічні ознаки «розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (а.п. 107 зворот), що повністю спростовує її твердження про те, що вона не зловживає алкоголем та в час, коли її бачили свідки, вона перебувала в істеричному та неадекватному стані, а не в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів обвинуваченої про те, що не був доведений умисел, мотив, мета та її душевний стан, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини вироку суду (а.п.182, зворотна сторона), мотивом вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину було визнано покарання дитини за неналежну поведінку, умисел обвинуваченої був спрямований на завдання шкоди дитині та спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, оскільки обвинувачена наносила дитині удари в область життєво важливого органу - голови.

Крім того, кількість, локалізація та характер тілесних ушкоджень спростовують твердження ОСОБА_7 про намагання надати допомогу дитині.

Апеляційний суд вважає доводи обвинуваченої про те, що суд не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , голослівними, так як суд 1-ої інстанції у вироку надав оцінку показанням вищевказаних свідків та зазначив, що не приймає їх до уваги з підстав того, що вони, надаючи суду позитивну характеристику обвинуваченої ОСОБА_7 , намагались приховати неналежне вжиття ними заходів з соціального супроводу родини ОСОБА_7 та неприйняття своєчасних заходів для захисту прав малолітньої дитини від насилля в сім`ї після проведеної ними перевірки 17.09.2014 р.

Доводи обвинуваченої про те, що суд формально підійшов до розгляду її кримінального провадження та не врахував обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки судом при постановленні вироку (а.п.183) було враховано те, що вона задовільно характеризується Щербанською сільською радою по місцю проживання (а.п. 134), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.п.137, 139 та 140), однак, наряду з цим, вчинила злочин в стані алкогольного сп`яніння, відносно своєї малолітньої доньки, актом соціального інспектування сім`ї №136 від 11.10. 2013 р. (а.п. 136) було встановлено, що ОСОБА_7 та її чоловік не приділяють достатньої уваги вихованню дітей, а в 2013-2014 рр. сім`я ОСОБА_7 перебувала під соціальним супроводом фахівців Роздільнянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, таким чином, суд 1-ої інстанції врахував всі обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, надавши їм належну оцінку.

Стосовно доводів обвинуваченої про те, що суд не задовольняв її клопотання, не давав надавати пояснення, тиснув на свідків, які вважали її невинуватою, апеляційний суд вважає їх голослівними так як суд 1-ої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 з дотриманням вимог глави 28 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що обставини, які викликали сумнів у неупередженості колегії суддів при розгляді зазначеного кримінального провадження - відсутні.

Доводи обвинуваченої про те, що в матеріалах справи не має висновку експертизи про перебування її в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд знаходить такими, що не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 242 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, за якими слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи, який не містить в якості підстави для обов`язкового проведення експертизи перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, натомість, обставини перебування 25.09.2014 р. обвинуваченої ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Більш того, сама ОСОБА_7 в ході допиту в суді 1-ої інстанції пояснила, що 25.09.2014 р. біля 9 години вона пішла до сусідки де вживала з нею спиртні напої. (а.п. 181-182).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд 1-ої інстанції у вироку надав об`єктивну оцінку фактичним обставинам справи та особі обвинуваченої, правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, врахував обставини, які обтяжують покарання і правильно, у відповідності до ст. 65 КК України, призначив їй покарання, передбачене санкцією зазначеної норми КК України, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.03.2015 року залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.03.2015 р. відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а обвинуваченою ОСОБА_7 , яка утримується в ОСІ УДПтСУ в Одеській обл. з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4