У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Верещак
В.М.,

суддів

Гошовської
Т.В., Мороза М.А.,

за участю
прокурора

Колесниченка
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 березня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи на вирок Сімферопольського районного суду Автономної Республіки
Крим від 12 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком:

ОСОБА_1, 1956 року народження, раніше несудима,-

виправдана за ст.
233 ч. 2 КК України у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Органами досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачувалась у тому, що у травні 2002 року незаконно
приватизувала одноквартирний будинок АДРЕСА_1. При цьому
вона достовірно знала, що це приміщення “Кордон-Перевал”, яке входить в майновий
комплекс Сімферопольського лісомисливського господарства і є його невід'ємною частиною,
призначене для обслуговування лісового господарства та розміщення охорони, в силу
чого приватизації не підлягає.

При цьому Фічаркіна використала завідомо підроблений документ
- “Свідоцтво про право власності на житло” від 8 травня 2002 року, який містив неправдиві
відомості про те, що “ Кордон-Перевал”, розташований за адресою АДРЕСА_1 належить їй на праві спільної дольової власності з членами
її сім'ї, у рівних долях. На підставі підробленого документу Фічаркіна набула права
на майно, що не підлягає приватизації, чим заподіяла державі шкоду на 47 133 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_1 за ч.2 ст.233
КК України, суд вказав, що “ Кордон - Перевал” не входить в майновий комплекс Сімферопольського
лісомисливського господарства на нього не поширюється дія Закону “ Про перелік об'єктів
державної власності, які не підлягають приватизації”, а є житловим будинком, який
Фічаркіна приватизувала, реалізовуючи своє право на приватизацію житла.

Ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 20 лютого 2007 року вирок залишений без зміни.

У касаційному поданні прокурор,
який брав участь у справі, просить постановлені по справі судові рішення
скасувати через необґрунтованість виправдання ОСОБА_1.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку, виправдовуючи ОСОБА_1 у вчинені злочину, суд указав, що підставою
для видачі їй свідоцтва про право власності на житло стало свідоцтво № 2919 про
право власності на житловий будинок та розпорядження органу приватизації №189 від
8 травня 2002 року, а також те, що зазначений будинок є житловим, про що свідчить
позначення його в інвентарних документах Сімферопольського лісомисливського господарства
як житлового.

При цьому судом не враховано, що свідоцтво
про право власності, розпорядження Сімферопольської райдержадміністрації та інші
правовстановлюючі документи були прийняті й видані вже після початку процесу приватизації
зазначеного будинку ОСОБА_1. До того часу будинок
«Перевал-Кордон» не був зареєстрований у БТІ. Судом також не було враховано, що
будинок не був введений в експлуатацію, тому
що будувався господарським способом Сімферопольським лісомисливським господарством.
Дані обставини підтверджуються показаннями самої ОСОБА_1., свідка ОСОБА_2. і відсутністю будь-яких документів на
цей будинок, у тому числі і акту введення в експлуатацію.

Крім того позначення будинку «Кордон-Перевал»
в інвентарних документах Сімферопольського лісомисливського господарства житловим
будинком не визначає статус кордону як житлового будинку, тому що він не був переведений
у службове житло або державний житловий фонд належним чином. Це позначення несе
тільки смислове навантаження, оскільки будинки-кордони можуть бути призначені як
для відпочинку та тимчасового проживання лісової охорони, так і для збереження інвентарю,
посадкового матеріалу, насіння лісових культур та інших господарських потреб лісництва,
що підтверджується листом голови Рескомлісу АР Крим Кацая І.А. на адресу суду. У цьому листі також вказується, що будинки-кордони,
в тому числі і спірний, є основними коштами; призначеними для діяльності лісництва,
і у службові житлові приміщення або в державний житловий фонд у встановленому законом
порядку не переводилися і відповідно не підлягають приватизації.

Як на доказ того, що спірний
будинок є житловим, суд посилається на рішення сесії Добровської сільської ради
Сімферопольського району від 26.01.2001 р., згідно якого будинку
«Кордон-Перевал» привласнена адреса АДРЕСА_1

Однак привласнення спірному домоволодінню
адреси не визначає його статусу і не є правовою підставою для переведення його в
статус житлового будинку. До того ж судом не встановлено, ким було ініційоване питання
про присвоєння адреси будинку “Кордон-Перевал”, які цьому були обґрунтування.

Суд, посилаючись на показання представника
Республіканського комітету АРК з лісового і лісомисливського господарства Висоцького
Д.В., навів їх у вироку не в повному обсязі, чим явно спотворив їх зміст.

Органи досудового слідства як на доказ вини
ОСОБА_1 у використанні завідомо підробленого документу
послався на висновок судово - почеркознавчої експертизи, згідно якого підпис у графі
“Керівник органу приватизації” свідоцтва про право власності на житло №189 від
08.05.2002 р. виконаний не ОСОБА_3., а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3., тобто є підробленим.

Однак на думку суду свідоцтво про право
власності на житло №189 від 08.05.2002 р. не є приватизаційним документом
на підставі Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”

Такий висновок суду є необґрунтованим оскільки
в ході судового слідства не була встановлена належність зазначеного будинку до державного
житлового фонду, і, отже, правовий статус “Кордон-Перевалу” не може регулюватися
даним законом.

Не обґрунтованими є посилання суду про відсутність
об'єктивних доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 було відомо, що вона використовує підроблений
документ. Так, згідно з показаннями ОСОБА_3. ОСОБА_1. приїжджала до нього додому в грудні 2005 р. з проханням
підписати свідоцтво про право на житло від 08.05.2002 р. Суд віднісся критично до
зазначених показань ОСОБА_3., мотивуючи свій висновок
тим, що запис у технічному паспорті на спірний будинок зроблений 28.11.2002 року.

Клопотання прокурора про виклик у судове
засідання працівників Сімферопольського БТІ для усунення даних протиріч суд відхилив.

Також при оцінці даного факту судом не взяті
до уваги і не оцінені в сукупності з показаннями ОСОБА_3. показання свідка ОСОБА_4., головного бухгалтера Сімферопольського
лісомисливського господарства, про те, що у ОСОБА_1. був вільний доступ до печатки підприємства.

Свідок ОСОБА_3. показав також, що ОСОБА_1. знала про те, що будинок-кордон не підлягає
приватизації, оскільки сам свідок її про це повідомив. Ці показання ОСОБА_1. підтвердила на очній ставці з вказаним
свідком і визнала, що вона знала про незаконність приватизації будинку.

Судом також не вжиті заходи до встановлення
експертним шляхом часу заповнення Свідоцтва про право власності на житло і часу
виконання підпису в графі “Керівник органу приватизації”.

Крім того, судом, не дивлячись на неодноразові
клопотання прокурора, не було встановлено, на підставі яких документів ОСОБА_1. зі своєю родиною вселилася в будинок
“Кордон-Перевал” і у якому статусі цей будинок перебував. Судом не дана оцінка і
не досліджені обставини приватизації зазначеного будинку при наявності зареєстрованого
за даною адресою працівника Сімферопольського лісомисливського господарства ОСОБА_5

Всі ці недоліки свідчать про неповноту та
однобічність судового слідства і згідно ст.368 КПК України є безумовною підставою
для скасування вироку.

У відповідністю зі ст. 323 КПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги Закону судом не виконані.

Тому вирок Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим
від 12 грудня 2006 року а також ухвала апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 20 лютого 2007 року підлягають скасуванню.

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
задовольнити.

вирок Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 20 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим в іншому складі суду.

Судді:

Верещак В.М.
Гошовська Т.В. Мороз М.А.