Справа 1-19
В И Р О К

І М “ Я М У К Р А Ї Н И

11 червня 2008 року Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі :
головуючого-судді
Коваля Ф.І.

при
секретарі
Демчишиній Н.Г.

з
участю прокурора
Кисіля В.М.

і
захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Деражня справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ширмівка Погребищенського
району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня,
одруженого, ніде не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,
жителя АДРЕСА_1, судимого 16 вересня 1999 року Деражнянським районним судом за
ст.ст. 81 ч.1, 44 КК України до штрафу в розмірі 740 грн.; 19 квітня 2001 року
Деражнянським районним судом за ст.ст. 140 ч.3, 145 ч.1, 42 КК України до трьох
років і двох місяців позбавлення волі з конфіскацією ½ частини належного йому майна; 2 липня 2003 року Деражнянським районним
судом за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3, 69, 71 КК України до одного року і одного
місяця позбавлення волі, звільненого 15 березня 2004 року по відбуттю строку
покарання,

за ст.ст. 122 ч.2, 146 ч.2,
162 ч.2, 190 ч.2, 358 ч.3, 27 ч.4, 366 ч.1 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Яснозір”я Віньковецького
району Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта базова вища,
не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, приватного
підприємця, жителя АДРЕСА_2, раніше не судимого,

за ст.ст. 366 ч.1, 368 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

1 червня 2007 року о 13 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані сп'яніння, в с.
Яськівці Деражнянського району запропонував потерпілому ОСОБА_4, котрого
підозрював у викраденні належного йому мобільного телефону, сісти в автомобіль
Деу-Нексія, після чого вивіз потерпілого автомобілем за межі села, де став
наносити йому удари руками і ногами по різних частинах тіла, душити його.
Відтак підсудний незаконно позбавив волі потерпілого, помістивши його в багажне
відділення вказаного автомобіля, в котрому перевіз його до місця проживання в
с. Яськівці. Близько 14 год. без дозволу батьків потерпілого підсудний
незаконно, із застосуванням насильства, проник в їхній будинок, де продовжував
наносити удари потерпілому, штовхаючи його до одвірка міжкімнатних дверей.
Наведеними діями підсудний заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді
закритого вивиху лівого акроміально-ключичного з'єднання, синців над таким
з'єднанням та на задній поверхні грудної клітини справа на рівні правої
лопатки, гематоми шиї зліва, які відносяться до середнього ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень.

В лютому 2006 року ОСОБА_2 шляхом обману вирішив заволодіти грошовими
коштами у вигляді отримання кредиту в Деражнянському відділенні Хмельницької
філії ЗАТ КБ „ПриватБанк”. Реалізуючи свій злочинний намір, він 28 лютого 2006
року звернувся до приватного підприємця ОСОБА_3, котрий займається наданням
ринкових послуг на ринку „Поділля” в м. Деражня, з проханням надати йому для
отримання кредиту недостовірну довідку про доходи. ОСОБА_3 видав ОСОБА_2 дві
ідентичні за змістом довідки, датовані 28 лютого 2005 року і 28 лютого 2006
року, в котрі вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_2 працює на
ринку „Поділля” в м. Деражня на посаді заступника директора та що його
заробітна плата за останні шість місяців склала 11700 грн., а місячна заробітна
плата - 1950 грн. ОСОБА_2, пред'явивши вказані довідки у відділення
ПриватБанку, оформив дві кредитних картки: кредитну картку „Подія” з лімітом 5
тис. грн. та кредитну картку „Універсальна” з лімітом 8 тис. грн. Таким чином,
ОСОБА_2 шляхом обману заволодів коштами кредитної установи на загальну суму 13
тис. грн.

ОСОБА_3, будучи службовою особою, до повноважень якої віднесено надання
місць суб'єктам підприємництва для здійснення ними торгівельної діяльності на
ринку „Поділля” в м. Деражня, 26 січня 2008 року біля 10 год. в
адміністративному приміщенні ринку отримав від громадянина ОСОБА_5 хабар в
розмірі 100 доларів США, що було еквівалентним сумі 505 грн., за сприяння у наданні
останньому місця для зайняття торгівлею.

Підсудний ОСОБА_2 винним себе визнав повністю і показав, що 31 травня 2007
року він автомобілем прибув в с. Яськівці Деражнянського району, після чого
виявив відсутність в салоні автомобіля, котрим керував ОСОБА_6, належного йому
мобільного телефону. За підозрою у викраденні телефону він звернувся до
жительки с. Яськівці ОСОБА_7, котра повідомила йому, що телефон викрав житель
цього ж села ОСОБА_4. По прибуттю за місцем проживання останнього той заперечив
свою причетність до викрадення телефону, проте його доводи викликали сумнів у
підсудного, тому він запропонував ОСОБА_4 сісти в автомобіль та від'їхати. За
межами села він наніс декілька ударів потерпілому долонею, а відтак з метою
залякування прив'язав його мотузкою за
ногу, а інший кінець мотузки прив'язав до автомобіля, яким протягнув
потерпілого на незначну відстань. При цьому ОСОБА_4. зізнався, що саме він
викрав телефон. Під час слідування за місцем проживання потерпілого він був
поміщений в багажне відділення автомобіля, щоби запобігти спілкуванню його з
ОСОБА_7 Підсудний всупереч волі батьків потерпілого увійшов в їхній будинок
разом з потерпілим. Там потерпілий взяв в руки ніж, яким погрожував йому, а
тому він відштовхнув його, вибивши ніж. Таким чином він міг заподіяти
потерпілому тілесні ушкодження. В лютому 2006 року йому стало відомо про те, що
відділення ПриватБанку надає послуги кредитування. Після звернення до
працівників банку він отримав консультацію щодо пакету документів, які
необхідно подати для отримання кредиту.
Оскільки підсудний ніде не працював і довідку про доходи в банк подати не міг,
він звернувся до його знайомого ОСОБА_3 з проханням, щоби той видав йому таку
довідку. ОСОБА_3 зважив на його прохання і видав йому довідку, проте у ній мало
місце виправлення, а тому він знову звернувся до нього з аналогічним проханням.
Другу довідку, видану йому ОСОБА_3, він подав разом з іншими документами у
відділення ПриватБанку, після чого банком на його ім'я були оформлені дві
кредитних картки - „Подія” і „Універсальна”. Кошти з кредитних карток він зняв
в повному обсязі і витратив на потреби сім'ї. Декілька разів його дружина
вносила готівку в банк за платіжними картками, а відтак перестала це робити.
Впродовж 2006-2007 років він отримував повідомлення банку про необхідність
оплати заборгованості по кредитних картках, проте на них не реагував.

Підсудний ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і показав, що він є приватним
підприємцем з 1997 року і здійснює підприємницьку діяльність шляхом надання
ринкових послуг на ринку „Поділля” в м. Деражня. В його обов'язки входить
забезпечення діяльності ринку, збір ринкового збору, перевірка сертифікатів
якості та наявності у підприємців торгових патентів. Крім того, він надає місця
на ринку підприємцям для здійснення ними торгівельної діяльності. Найманих
працівників у нього немає. В лютому 2006 року до нього звернувся ОСОБА_2 з
проханням надати йому довідку про те, що він працює на ринку „Поділля” і його
заробітна плата складає 1950 грн. Така довідка, як пояснював ОСОБА_2, потрібна
була йому для отримання кредиту. Знаючи ОСОБА_2, він погодився видати йому таку
довідку. Проте виписував її двічі, оскільки допустився помилки. У довідці він
вказав, що ОСОБА_2 працює на ринку „Поділля” на посаді заступника директора, а
також вказав розмір його заробітної плати. Протягом січня 2008 року до нього
неодноразово звертався житель м. Деражня ОСОБА_5 по питанню надання йому місця
для торгівлі на ринку, проте він йому відмовляв за відсутністю такого. Відтак
він повідомив ОСОБА_5, що мається одне місце, однак є багато заявок підприємців
на нього. 26 січня 2008 року до нього в адміністративне приміщення ринку зайшов
ОСОБА_5, від якого він отримав 100 доларів США.

Потерпілий ОСОБА_4. показав, що 1 червня 2007 року біля 13 год. до його
господарства під'їхав автомобіль, з якого вийшов підсудний. Останній
запропонував йому сісти в автомобіль, в котрому знаходились також водій і
жителька с. Яськівці ОСОБА_7 Виїхавши за межі села, ОСОБА_2 витягнув його з
автомобіля і став бити, запитуючи, де його телефон. ОСОБА_7 при цьому вказувала
на нього як на викрадача. Після цього ОСОБА_2 прив'язав один кінець мотузки за
його ногу, а інший до автомобіля і наказав водію їхати, а тому він змушений був
зізнатися, що телефон викрав він і зберігає його в будинку за місцем
проживання, куди підсудний відтак його доставив в багажному відділенні
автомобіля. Він сховався в будинку, а за декілька хвилин туди проник ОСОБА_2,
вибивши плечем двері. При цьому підсудний штовхнув його до одвірка міжкімнатних
дверей, заподіявши йому тілесні ушкодження. У дворі його господарства ОСОБА_7
зізналася, що мобільний телефон у підсудного потерпілий не викрадав.

Потерпіла ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_9 дали показання, аналогічні за своєю
суттю з показаннями потерпілого ОСОБА_4.

Наведені обставин ніким та нічим не оспорюються.

Сумнівів у добровільності та істинності позицій підсудних немає.

Тому суд вважає винність підсудних доведеною повністю.

Судом кваліфікуються дії підсудного ОСОБА_2 за статтями КК України: 162
ч.2, як незаконне проникнення до житла із застосуванням насильства; 122 ч.2, як
умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є
небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121
цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, вчинене з
метою залякування потерпілого та примусу до певних дій; 190 ч.2, як заволодіння
чужим майном шляхом обману, вчинене повторно; 27 ч.4, 366 ч.1, як підбурювання
службової особи до складання і видачі завідомо неправдивого документа; 358 ч.3,
як використання завідомо неправдивого документа. Крім того, дії підсудного
досудовим слідством кваліфіковані ще й за ст. 146 ч.2 КК України, проте за
відсутністю в діях ОСОБА_2 кваліфікуючих ознак, передбачених цією частиною
статті, суд вважає вірним кваліфікувати його дії за ст. 146 ч.1 КК України, як
незаконне позбавлення волі.

Дії підсудного ОСОБА_3 судом кваліфікуються за ст. 366 ч.1 КК України, як
складання і видача службовою особою завідомо неправдивого документа та за ст.
368 ч.1 КК України, як одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара
за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з
використанням наданого їй службового становища.

Призначаючи вид та міру покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості
вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують їх
покарання.

Суд приймає до уваги, що підсудний ОСОБА_2 раніше судимий і знову скоїв злочини невеликої та середньої
тяжкості.

Щире каяття підсудного та добровільне відшкодування підсудним шкоди
потерпілому ОСОБА_4 суд визнає обставинами, які пом'якшують його покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає скоєння ним
злочину в стані сп'яніння.

Підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, він має на
утриманні двох неповнолітніх дітей. Крім того, судом враховується позиція
потерпілого ОСОБА_4., котрий просить не призначати підсудному суворе покарання.

Підсудний ОСОБА_3 раніше не судимий і скоїв злочинні дії вперше. Він
позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні одну
неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудного, суд визнає щире його
каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає доцільним призначити покарання
підсудному ОСОБА_2 із застосуванням ст. 75 КК України, прийшовши до висновку
про можливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення
волі реально. Призначаючи покарання підсудному за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.1 КК України, суд вважає необхідним
застосувати ст. 69 КК України та не позбавляти його права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю, оскільки підсудний не є службовою особою.

Щодо підсудного ОСОБА_3, то суд вважає вірним призначити йому покарання у
виді позбавлення волі зі звільненням від відбування такого покарання з
випробуванням. При цьому суд, ураховуючи обставини, що пом'якшують покарання
підсудного та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також
особу винного, знаходить підстави не позбавляти його права обіймати певні
посади чи займатися певною діяльністю у відповідності зі ст. 69 КК
України.

Підлягає задоволенню цивільний позов закритого акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк” про стягнення з підсудного ОСОБА_2 заборгованості
по кредитних договорах в розмірі 24 441 грн. 66 коп. та розірвання кредитних
договорів, оскільки винність підсудного у скоєнні злочину є доведеною і своїми
діями він заподіяв збитки позивачу.

Крім того, суд вважає вірним стягнути з підсудного ОСОБА_2 на користь
Хмельницької обласної лікарні 1230 грн. 46 коп. витрат, понесених на лікування
потерпілого ОСОБА_4., задовольнивши цивільний позов прокурора.

За цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4. про стягнення з підсудного
ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди в розмірі 8 тис. грн. провадження
підлягає закриттю за відмовою потерпілого від позову у зв'язку з добровільним
відшкодуванням йому такої шкоди підсудним.

Керуючись ст.ст. 321, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним і призначити йому покарання:

за ст. 146 ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі;

за ст. 162 ч.2 КК України у виді двох років і шести місяців позбавлення
волі;

за ст. 122 ч.2 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ст. 190 ч.2 КК України у виді двох років позбавлення волі;

за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у
виді одного року обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи
займатися певною діяльністю;

за ст. 358 ч.3 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених
покарань, призначити йому покарання у виді трьох років і шести місяців
позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування
покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на два роки та зобов'язавши
його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

ОСОБА_3 визнати винним і призначити йому покарання:

за ст. 366 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді
одного року обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи
займатися певною діяльністю;

за ст. 368 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді двох
років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі без
позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування
покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік та
зобов'язавши його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк” заборгованість по кредитних договорах в розмірі 24 441 грн.
66 коп. Розірвати кредитні договори НОМЕР_1 від 28 лютого 2006 року та НОМЕР_2
від 28 лютого 2006 року, укладені між ЗАТ КБ „ПриватБанк” та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної лікарні 1230 грн. 46
коп. витрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_4.

За цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4. про стягнення з підсудного
ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди в розмірі 8 тис. грн. провадження
закрити.

Речові докази по справі: автомобіль Деу-Нексія залишити його власнику
ОСОБА_6; підроблені довідки про доходи залишити в матеріалах справи; дві
грошові купюри номіналом по 50 доларів США передати ОСОБА_5.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_2
і ОСОБА_3 попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької
області через районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Коваль
Ф.І.