Справа № 11 -524/07. Головуючий у І
інстанції Чишій С. С.
201 ч. 1 КК України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 25
вересня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
-судді: Хлапук
Л.І.

суддів: Лозовського
А.О., Оксентюка В.Н.

прокурора
Єндрущака В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
цивільного позивача ОСОБА_1 на вирок Любомльського районного суду від 16
липня 2007 року, яким, -

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Челябінськ ( Російської Федерації ), українець,
громадянин України, освіта
вища, житель м. Фастів Київської області, працюючий водієм ВАТ „Мономах", раніше не судимий, -

засуджений
за ст.
210 ч.1 КК України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі з
конфіскацією предметів контробпани - 1289 штук комплектуючих до комп'ютерів та
флейш-карт загальною вартістью 224870 гривень 55 копійок.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на
два роки.

На
підставі ст. 76 КК України ОСОБА_2 на
засудженого покладені обов'язки повідомляти органи кримінально виконавчої
системи про зміну місця проживання,
роботи, навчання, періодично з'являтись на реєстрацію ці
органи.

Міру запобіжного
заходу залишено попередню - підписку про невиїзд.

Постановлено
кошти від реалізації речових доказів - плат пам'яті та флейш-карт звернути в
дохід держави.

Цивільний
позов Ягодинської митниці до ОСОБА_2 про стягнення 45 425 гривень 85 копійок
митних платежів залишено без розгляду.

Цивільний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення виручених від реалізації речових доказів
коштів залишено без розгляду.

Згідно
вироку суду ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що 7 квітня 2006 року слідуючи пасажирським
потягом №30 сполученням Берлін-Київ з Республіки Польща в Україну, перемістив через

2

митний
кордон України в пункті пропуску „ Ягодин
- залізнична станція" з приховуванням від митного контролю у
конструктивній порожнині купе відпочинку провідника вагону 270 (11) 1289 ( одну
тисячу двісті вісімдесят дев'ять) плат для комп'ютерів та флейш-карт загальною
вартістю 224 870 іривень 55 копійок, що
становить великий розмір.

Цивільний
позивач ОСОБА_1 у поданій на вирок апеляції посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно залишив
без розгляду позов про повернення йому коштів від реалізації предметів
контрабанди. Призначаючи засудженому покарання з випробуванням суд всупереч ст. 77
КК України застосував додаткову міру покарання у виді конфіскації предметів
контрабанди. Прохає вирок суду в частині залишення цивільного позову без
розгляду скасувати, позов розглянути по
суті, задовільнивти вимоги про
повернення йому коштів, отриманих від
реалізації речових доказів - предметів контрабанди.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку та
доводи апеляції, міркування прокурора
про залишення апеляції без задоволення,
а вироку суду без змін, вивчивши
матеріали кримінальної справи колегія суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляція до задоволення не
підлягає.

Як
вбачається з вироку суду та матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2. засуджений
за ст. 210 ч.1 КК України, тобто за контрабанду на територію України
1289 плат пам'яті для ком'пютерів та флеш-карт. Вирок суду в частині
кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини ніким не оскаржується і
його вина повністью стверджується дослідженими в суді доказами.

Із
матеріалів кримінальної справи встановлено,
що 1289 плит пам'яті для комп'ютеорів та флейш-карт ( а.с. 57-58 ) органами досудового слідства, як предмети контрабанди, визнані речовими доказами і приєднані до
справи. Суд першої інстанції обрав ОСОБА_2покарання за ст.
201 ч.1 КК України в межах санкції у виді чотирьох років позбавлення
волі з конфіскацією предметів контрабанди в дохід держави.

Згідно
п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 лютого 1999 року
„Про судову практику в справах про контрабанду та порушення митних правил"
предмети контрабанди, які визнані
речовими доказами можуть бути конфісковані в дохід держави на підставі ст. 81
КПК України.

Тому
конфіскація предметів контрабанди, які
визнані по справі речовими доказами, при
засудженні з випробуванням, не
суперечить вимогам ст. 77 КК України щодо застосування додаткового
покарання.

Позовні
вимоги ОСОБА_1, про повернення предметів
контрабанди, які є речовими доказами
прямо не витікають з суті обвинувачення ОСОБА_2 Згідно ст. 81
ч 2 КПК України, спір по належність
речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

з

Колегія
суддів вважає, що вирок суду є законним
і обгрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування у частині конфіскації предметів контрабанди колегія суддів
судової палати не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

Ухвалила;

Апеляцію
цивільного позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду від 16
липня 2007 року щодо ОСОБА_2 за ст. 201 ч. 1 КК України - без змін.