Справа № 466/9681/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/783/366/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 січня 2014 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

його адвоката - ОСОБА_9 ,

поперпілих: - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

в с т а н о в и л а:
цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти цей орган про зміну місця постійного проживання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Вироком районого суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, 05 лютого 2012 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у Республіці Білорусь по автодорозі Брест-Мінськ у напрямку до кордону із Російською Федерацією, при проїзді 504 кілометру вищевказаної автодороги біля с.Стара Будовка Толочинського району Вітебської області Республіки Білорусь, порушив вимоги п.п. 85, 87, 87.2, 9.7 Правил дорожнього руху Республіки Білорусь, які відповідають технічним вимогам Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «безпечна дистанція», «безпечна швидкість», «дорожня обстановка»); Р.2 п.2.3 б),д); Р.12 п.п.12.1, 12.3; Р.13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із наступними змінами та доповненнями, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості, відповідно не дотримав безпечної дистанції, створив аварійну обстановку, чим допустив зіткнення керованого ним автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO» реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою частиною напівпричепа «SCHMITZ SKO24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався попереду нього в попутному напрямку, вчинивши порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 .

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на три роки. В решті вирок залишити без змін. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що районним судом безпідставно застосовано ст. 75 КК України та призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину, його наслідкам та особі винного.

На подану апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення, в якому зазначає, що така є безпідставною, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які просять залишити вирок районного суду без змін, обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката, які вважають, що апеляційна скарга є безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі і перевірених в судовому засіданні доказів та є обґрунтованим.

Винуватість обвинуваченого та правильність кваліфікації його злочинних дій в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Враховуючи вказану мету й принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення заподіяним наслідкам та особі обвинуваченого.
Однак, судом першої інстанції цих вимог було дотримано не в повному обсязі.
Так, звільняючи винного від відбування покарання з випробуванням, місцевий суд не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, що настали смерть двох осіб та отримання іншими пасажирами тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тому, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги є слушними, а призначене судом покарання із застосуванням ст.75 КК України є надто м`яким.

Отже, оскаржуваний вирок в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке скоєне з необережності за складних погодніх умов взимку 2012 року, дані про його особу, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставини, що пом`якшують покарання, є його щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданих збитків всім потерпілим на суму більше 200 000 грн., які просять не позбавляти його волі, надання матеріальної допомоги цим сім`ям і в даний час, наявність на утриманні малолітньої дитини, що потребує згідно з наданих медичних документів постійного індивідуального догляду і лікування, та вагітної дружини.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Поряд з тим, за наявності кількох наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням наведених даних про особу винного, відсутності обтяжуючих покарання обставин та відшкодування заподіяної шкоди, думки потерпілих, а також того, що з часу вчинення злочинних дій минуло більше трьох років, колегія суддів приходить до переконання про необхідність призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції згаданої частини та статті, із застосуванням ст.69 КК України.

На думку колегії, таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30 січня 2014 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.286 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній - домашній арешт до дня звернення вироку до виконання.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4