АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1445/15 Справа № 202/3967/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 10.06.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2013 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 22 дні,

засуджений: - за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

16.04.2015 року приблизно о 12.30 годині, ОСОБА_7 проходячи повз будинку № 16 по пров. Фестивальному в м. Дніпропетровську, де поряд з під`їздом побачив дитячий візок марки «Geoby С 879 С-Х» сірого кольору зі вставками зеленого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_8 , який він визначив як предмет свого злочинного посягання та усвідомивши, що власників вказаного дитячого візка поряд немає, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, озирнувшись по сторонам та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними, переслідуючи корисливі мотиви та особисту зацікавленість, скориставшись тим, що дитячий візок марки «Geoby С 879 С-Х», який він визначив як предмет свого злочинного посягання, стоїть на вулиці без нагляду, підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , та таємно, повторно, викрав вказаний дитячий возик і утримуючи його при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1428 грн..

З апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду щодо нього змінити внаслідок суворості призначеного йому покарання і з урахуванням пом`якшувальних обставин у справі призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. При цьому обвинувачений зазначає, що він є пенсіонером, має 2 групу інвалідності, хворіє на гепатит С, туберкульоз, ВІЛ захворювання IV ст..

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, та просив його апеляцію залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши її з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції не оскаржуються.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для відміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми і достовірними.

Відносно доводів апеляції обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає, що вони не можуть бути підставою для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, судом при призначені покарання ОСОБА_7 було враховано, що він скоїв злочин середньої тяжкості, не працює, має посередню характеристику, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом першої інстанції враховані обставини які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме його щире каяття.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що в свою чергу не дає суду переконливих підстав вважати, що обвинувачений знов не вчинить нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його стан здоров`я є безпідставними, оскільки наявність захворювань у обвинуваченого, на які він вказує в своїй апеляції, а саме: гепатит С, туберкульоз, ВІЛ захворювання IV ст. не підтвердженні будь якими довідками чи матеріалами провадження.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого виду та розміру покарання з застосуванням ст.ст.69,75 КК України, оскільки судом не встановлені обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і обставин, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4