П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2014 Справа №607/934/13- к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

скаржника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі скаргу ОСОБА_5 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.5 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.27 і ч.4 ст.190; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.364; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.366, ч.1 ст.358 , ч.1 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_8 за ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 і ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_9 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_10 за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.2 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України,-

в с т а н о в и в:
Скаржник ОСОБА_5 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду зі скаргою на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.5 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.27 і ч.4 ст.190; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.364; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.366, ч.1 ст.358 , ч.1 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_8 за ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 і ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_9 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_10 за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.2 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України.

Скарга мотивується тим, що оскаржувана постанова винесена формально без з`ясування фактичних обставин вчинення кримінальних діянь суддею ОСОБА_12 та носить відписний характер. Так в матеріалах справи є відповідна інформація та відповідні докази про те, що суддею ОСОБА_13 було вчинено злочин, передбачений ч.4 ст.368 КК України. Саме за укладення таких договорів як купівлі-продажу земельної ділянки та дачного будинку між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 сумісно з ОСОБА_15 від 29.08.2008р., за дане майно було доплачено гр. ОСОБА_16 грошову суму в розмірі 400тис. доларів США. Т.Сусуловська з метою уникнення кримінальної відповідальності, як керівник кредитної спілки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за протиправні дії, щодо коштів членів даної спілки, купила як для ОСОБА_17 так і ОСОБА_18 земельну ділянку та дачний будинок в с. Яблунець Яремчанської міської ради за кошти членів даної кредитної спілки, оскільки дані особи, маючи відповідні зв`язки, як правоохоронних органах, так і судах мали останній (Т. Сусуловській) забезпечити уникнення кримінальної відповідальності за розкрадання та розтрату коштів кредитної спілки. Такі протиправні дії законом передбачені як злочинні і за наслідками таких дій необхідно було приймати рішення в порядку ст. 97 КПК України.

Скаржник вважає, що оскільки з`ясування питання щодо отримання суддею ОСОБА_13 хабара в особливо великому розмірі є тісно пов`язане із обвинуваченням по інших статтях КК України підлягає скасуванню оскаржувана постанова. При новому досудовому розслідуванню підлягають з`ясування та ґрунтовному дослідженню зазначені обставини. Зокрема, необхідно слідчим шляхом додатково допитати таких свідків даного злочину ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і звичайно ОСОБА_22 та її чоловіка ОСОБА_23 та прийняти з цього приводу законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засідання скаржник ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що відповідно до ст.2365 КПК України (в редакції 1960 року) постанова прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується. Оскільки оскаржувана постанова прийнята за результатом проведеного досудового слідства, до якого скаржник ОСОБА_5 жодного відношення не має, останній не є суб`єктом оскарження у даному провадженні, а від так у задоволенні скарги слід відмовити.

Допитаний в судовому засіданні начальник слідчого відділу Управління нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Генеральної прокуратури України ОСОБА_24 , як особа, яка попередньо проводила досудове слідство у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інших осіб показав наступне. З грудня 2008 року ним проводилось розслідування як старшим слідчим у групі в кримінальній справі №49-2630 про обвинувачення ОСОБА_25 . В рамках даної кримінальної справи від ОСОБА_5 надійшла заява з приводу вчинення злочину суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 , передбаченого ст.375 КК України. Вказана заява розглядалася в межах розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інших осіб. За результатами розгляду цієї заяви вирішено повідомити заявника ОСОБА_5 про те, що рішення по суті буде прийнято за результатом додаткового дослідження порушених у заяві питань. Зокрема, на той час Львівським апеляційним адміністративним судом розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_5 на постанову суду під головуванням судді ОСОБА_7 , у якій заявник порушував питання щодо постановлення суддею завідомо неправосудного рішення. У зв`язку з цим він як слідчий, у рамках досудового розслідування, був позбавлений можливості прийняти об`єктивне і законне рішення до вирішення справи Львівським апеляційним адміністративним судом. Тому ОСОБА_5 було повідомлено, що рішення по його заяві буде прийнято після постановлення рішення судом апеляційної інстанції. Однак, в подальшому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_25 скеровано до суду, а кримінальну справу щодо ОСОБА_7 та інших осіб передано в провадження іншому слідчому, який в свою чергу виділив її в окреме провадження і разом з матеріалами по перевірці заяви ОСОБА_5 направив до прокуратури Тернопільської області для здійснення подальшого досудового розслідування.

Як стверджує ОСОБА_24 , рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду підтверджено незаконність рішення судді ОСОБА_7 , на яке вказував заявник ОСОБА_5 , то відповідно у особи, яка здійснювала досудове розслідування були всі підстави для порушення кримінальної справи. Крім цього, ним було виділено матеріали в окреме провадження по заяві ОСОБА_5 з матеріалів кримінальної справи №49-2630 про обвинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , проте ні ним, ні іншим слідчим Генеральної прокуратури України не приймалось рішення про виділення в окреме провадження у кримінальній справі №49-2877 щодо ОСОБА_7 та інших осіб заяви ОСОБА_5 . Тому, оскільки ця заява разом з матеріалами кримінальної справи були направлені до прокуратури Тернопільської області, то відповідно рішення по заяві ОСОБА_5 потрібно було приймати в рамках здійснення розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

На думку ОСОБА_24 , оскаржувана постанова про закриття кримінальної справи перешкоджає ОСОБА_5 реалізувати свої права. Посилання прокурора ОСОБА_4 в судовому засіданні на те, що за заявою ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи не є підставою для відмови у відкритті провадження чи відмови в задоволенні скарги. На даний час постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 оскаржується. Навіть, якщо постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 буде скасована, то це не даватиме можливість процесуально правильно продовжити процес, оскільки скасовуючи постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, необхідно в подальшому прийняти рішення за цим фактом, що є неможливим, так як існує постанова про закриття кримінальної справи.

Разом з цим, оскаржувана постанова є передчасною та не законною, оскільки, начальник слідчого відділу прокуратури Тернопільської області не вмотивував чому він взяв до уваги змінені показання осіб, допитаних в ході досудового слідства про те, що останні не визнають своєї вини, не надавши оцінки чи критичного аналізу попереднім показанням до зміни, без прийняття рішення за цими фактами. Крім цього, в оскаржуваній постанові не зазначено, що після перекваліфікації пред`явлено обвинувачення особі за новими статтями КК України, хоча постанова про перекваліфікації дій особи за КПК України (в редакції 1960 року) прирівнюється до постанови про порушення кримінальної справи. Однак, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної постанови, кримінальна справа закрита за статтями, за якими слідчий не пред`являв обвинувачення, що свідчить про перевищення останнім своїх повноважень. Крім цього, слідчий закриваючи справу, посилається на наказ про роботу у вихідні дні, як доказ невинуватості ОСОБА_7 . Проте, під час досудового слідства, яке проводилось Генеральною прокуратурою України, жодного наказу про роботу у вихідні дні в журналі зареєстровано не було. Більше того, проведеною документальною ревізією на той час, було встановлено факт незаконних дій ОСОБА_7 , а саме, спричинення збитків державі, а також факт відшкодування даних збитків. Разом з цим, слідчий при таких суперечливих доказах та їх появі, з метою об`єктивності не призначив експертизи давності виконання підписів і написів у документі. Враховуючи те, що ОСОБА_7 під час досудового слідства, яке проводилось Генеральною прокуратурою України не представив даного доказу його невинуватості наказ про роботу у вихідні дні, вказана обставина дає підстави вважати, що цей доказ створений штучно, що є підставою для проведення додаткової перевірки. Також в порушення ст.214 КПК України (в редакції 1960 року) слідчий, закриваючи справу не вирішив питання про речові докази, заходи забезпечення цивільного позову.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_29 як особа яка попередньо проводила досудове слідство у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 показав наступне. З квітня 2009 року він входив до складу слідчих слідчої групи Генеральної прокуратури України по розслідуванню кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інших осіб. В ході розслідування даної кримінальної справи надійшла заява ОСОБА_5 щодо вчинення злочину ОСОБА_7 . Так, ним як слідчим було допитано ОСОБА_5 за фактами, викладеними у його заяві. Також ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.383, 384, 387 КК України.

Заслухавши пояснення скаржника, осіб, які проводили досудове слідство, прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи №49-2877, матеріали за скаргою №607/934/13-к, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з положень ст.236-5 КПК України 1960 року скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місцерозташуванням органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про залишення скарги на цю постанову без задоволення.

Враховуючи те, що ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року матеріали справи за скаргою ОСОБА_5 направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, суд вважає, що строк звернення до суду із скаргою є не пропущений.

Заслухавши пояснення скаржника, осіб, які попередньо проводили досудове слідство, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінальної справи, суд вважає, що скаржник ОСОБА_5 має процесуальну заінтересованість в разі скасування постанови про закриття кримінальної справи, що доводиться наступним. Встановлено, що під час досудового слідства предметом перевірки у кримінальній справі була заява ОСОБА_5 . Враховуючи те, що в ході досудового слідства прийнято рішення про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , а також те, що в межах розслідування даної кримінальної справи проводилась перевірка по заяві ОСОБА_5 відносно ті є ж особи, суд вважає, що оскаржувана постанова стосується інтересів скаржника ОСОБА_5 . Крім цього, суд приймає до уваги доводи скаржника про те, що у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_7 та інших осіб, в межах якої проводилась перевірка за його заявою, після винесення слідчим оскаржуваної постанови про закриття кримінальної справи, виносились процесуальні рішення та долучались інші документи без виділення матеріалів по перевірці за заявою ОСОБА_5 .

Оглядом матеріалів встановлено, що 21 жовтня 2010 року начальником слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінальної справи №49-2877 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.3 ст.191; ч.1 ст.366; ч.2 ст.358; ч.4 ст.27, ч.1 ст.366; ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.5 ст.27,ч.5 ст.27,ч.2 ст.358; ч.4 ст.27,ч.1 ст.366; ч.1 ст.358 КК України, за відсутності в його діянні складу злочину; за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, за відсутності в її діянні складу злочину; за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, за відсутності в її діянні складу злочину; за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України, за відсутності в її діянні складу злочину; за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України, за відсутності в її діянні складу злочину; за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.191 КК України, за фактами заволодіння нею державними коштами (заробітною платою) в сумі 10 244,13грн., за відсутності в її діянні складу злочину.

Вивченням матеріалів встановлено, що слідство проведено з порушенням вимог ст.ст.22,214 КПК України 1960 року, тобто, без належного мотивування та з`ясування всіх фактичних обставин, які мають значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення.

Так, ч.1 ст.214 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що слідчий закриває справу мотивованою постановою.

З огляду на положення ст.ст. 64, 65, 67 КПК України (в редакції 1960 року), вирішуючи питання про наявність чи відсутність складу злочину у діях особи складу злочину, слідчий з урахуванням вимог ч. 1 ст. 214 КПК України щодо вмотивованості постанови про закриття кримінальної справи, має викласти у ній фактичні обставини справи, встановлені у процесі її розслідування, докази на підтвердження цих обставин, причини, з яких він бере до уваги одні докази і відкидає інші.

Проте, в порушення вказаних норм закону, слідчий взяв до уваги змінені показання ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_8 , допитаних в ході досудового слідства про те, що останні не визнають своєї вини, не надавши оцінки чи критичного аналізу попереднім показанням до зміни, без прийняття рішення за цими фактами. Також, органом досудового слідства належним чином не з`ясовано достовірність та допустимість доказу наказу про вихід на роботу у вихідні дні (23.06., 30.06., 07.07., 14.07., 21.07., 28.07., 04.08., 11.08., 25.08.2007 року) №14-ОС від 22.06.2007 року, на який слідчий посилається у оскаржуваній постанові про закриття кримінальної справи.

За таких підстав, суд вважає, що слідчим не дотримані всі вимоги кримінально-процесуального законодавства при закритті кримінальної справи, порушені вимоги ст.ст.22,214 КПК України (в редакції 1960 року), не з`ясовано всіх фактичних обставин та не надано належної оцінки доказам по справі, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В ході досудового слідства необхідно перевірити показання, допитаних в ході досудового слідства ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_8 , надавши їм належну оцінку. Перевірити достовірність наказу №14-ОС від 22 червня 2007 року «Про роботу Івано-Франківського окружного адміністративного суду» та запису щодо даного наказу у журналі реєстрації наказів суду. Провести при необхідності інші слідчі дії з метою повного та об`єктивного розслідування справи, після чого з врахуванням зібраних доказів дати належну юридичну оцінку діям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 . Вирішити питання про долю речових доказів.

Крім цього, з врахуванням того, що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.5 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.27 і ч.4 ст.190; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.364; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.366, ч.1 ст.358 , ч.1 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_8 за ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 і ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_9 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_10 за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.2 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України, надійшла з Генеральної прокуратури України, де від початку порушення кримінальної справи проводилось досудове слідство, а також враховуючи пояснення в судовому засіданні особи, яка проводила розслідування начальника слідчого відділу Управління нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Генеральної прокуратури України ОСОБА_24 , який вказав на недоліки досудового слідства, допущенні прокуратурою Тернопільської області, суд вважає за доцільне направити матеріали вищевказаної кримінальної справи до Генеральної прокуратури України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 90, 236-5, 236-6 КПК України 1960 року, розділом ХІ перехідних положень КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити, а постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи №49-2877 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.358, ч.4 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.5 ст.27 і ч.5 ст.27, ч.2 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.27 і ч.4 ст.190; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.364; ч.4 ст.27 і ч.2 ст.366, ч.1 ст.358 , ч.1 ст.27, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_8 за ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 і ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_9 за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України; ОСОБА_10 за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.2 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України скасувати.

Матеріали кримінальної справи №49-2877 надіслати до Генеральної прокуратури України для організації досудового розслідування.

На постанову прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом 7 (семи) діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_32