ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2012 р.
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Стрепка Н.Л.

з участю секретаря судових засідань -
ОСОБА_1

прокурора -
Проданець Н.В.

захисника-
Гайової Г.Б.

лікаря-психіатра
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові заяву
головного лікаря комунального закладу
Львівської обласної ради «Львівський
обласний клінічний психоневрологічний
диспансер» про продовження
застосування примусового заходу
медичного характеру ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2,
українцю, громадянину України,
ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліду 2-ої групи,
непрацюючому, проживаючого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_4, якому згідно постанови
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 14.07.2011р. змінено
примусовий захід медичного характеру у
виді госпіталізації до психіатричного
закладу із звичайним наглядом на
надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку, який
вчинив суспільно-небезпечне діяння,
передбачене ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

Головний лікар комунального закладу
Львівської обласної ради «Львівський
обласний клінічний психоневрологічний
диспансер» ОСОБА_4 звернувся до суду із
заявою про продовження застосування
примусового заходу медичного
характеру відносно ОСОБА_3 у вигляді
надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку.

Заяву мотивує тим, що відповідно до
постанови Перемишлянського районного
суду Львівської області від 14.07.2011р.
відносно ОСОБА_3 змінено примусовий
захід медичного характеру у виді
госпіталізації до психіатричного
закладу із звичайним наглядом на
надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку. По
відомостях, одержаних відносно ОСОБА_3
є достатні підстави для обґрунтованого
припущення про наявність у нього
тяжкого психічного розладу, внаслідок
чого він вчиняє (виявляє) реальні
наміри вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для нього чи
оточуючих; неспроможний самостійно
задовольнити свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує його
життєдіяльність; завдасть значної
шкоди своєму здоров»ю у зв»язку із
погіршенням психічного стану у разі
ненадання йому психіатричної допомоги.

Виконання постанови суду
забезпечувалось дільничним лікарем -
психіатром ОСОБА_2 Впродовж лікування
хворий відвідував диспансер щомісячно,
отримував рекомендоване
психофармакологічне лікування.
Спостерігаючи за хворим і корегуючи
медикаментозне лікування, у його
психічному стані особливих змін не
відбулося. Тому після огляду 03.01.2012 року
лікарська комісія вважає, що хворому
необхідно продовжити надання
примусової амбулаторної психіатричної
допомоги.

В судовому засіданні лікар-психіатр
Львівської обласної ради «Львівський
обласний клінічний психоневрологічний
диспансер» ОСОБА_2, що діє згідно
довіреності від 03.03.2012р. №663д заяву
підтримав та дав пояснення аналогічні
тим, що викладені в заяві.

Прокурор та захисник в судовому
засіданні підтримали заяву про
продовження застосування примусових
заходів медичного характеру у вигляді
надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3.

Оглянувши матеріали даної справи,
справи №1-161/10р., заслухавши думку
прокурора, захисника, лікаря-психіатра,
суд вважає, що заяву про продовження
застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_3 слід
задоволити з наступних підстав.

Як вбачається з постанови
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 14.07.2011 року
ОСОБА_3, що вчинив суспільно-небезпечне
діяння за ознаками ч.1 ст.121 КК України,
змінено примусовий захід медичного
характеру у виді госпіталізації до
психіатричного закладу із звичайним
наглядом на надання амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку.

Згідно висновку-обгрунтування ЛКК №3
від 03.01.2012 року психічний стан ОСОБА_3 на
момент огляду доступний формальному
контакту. В просторі, часі орієнтований
вірно. В розмові на запитання
відповідає однослівно, неохоче по суті.
Судження прості, примітивні. Мислення
резонерське, непослідовне. Своїх
переживань до кінця не розкриває. Увага
не стійка. Вольові процеси послаблені.
Емоційно вихлощений. Критичність до
свого стану відсутня. За своїм
психічним станом хворий потребує
постійної корекції, динамічного
спостереження та амбулаторного
лікування. Лікарська комісія вважає, що
хворому необхідно продовжити надання
примусової амбулаторної психіатричної
допомоги.

Таким чином, враховуючи
суспільну-небезпечність вчиненого
ОСОБА_3 діяння, характеристику його
особи, тривалість лікування,
відсутність якісних змін психічного
стану ОСОБА_3, суд вважає, що заяву
головного лікаря комунального закладу
Львівської обласної ради «Львівський
обласний клінічний психоневрологічний
диспансер»ОСОБА_4 слід задоволити та
продовжити ОСОБА_3 застосування
примусових заходів медичного
характеру у виді надання амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку.

Керуючись ст..ст..93, 95 КК
України, ст.ст..419, 421 КПК України, ст.19
Закону України “Про психіатричну
допомогу”, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву головного лікаря комунального
закладу Львівської обласної ради
«Львівський обласний клінічний
психоневрологічний диспансер» ОСОБА_4
про продовження застосування
примусових заходів медичного
характеру ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, українцю,
громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_3,
інваліду 2-ої групи, непрацюючому,
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,
який вчинив суспільно-небезпечне
діяння, передбачене ч.1 ст. 121 КК України,
застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді надання
амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку- комунальному
закладі Львівської обласної ради
«Львівський обласний клінічний
психоневрологічний диспансер»строком
на шість місяців.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області протягом 15 діб з
моменту її проголошення.

Суддя

Стрепко Н. Л. ,