У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Селівона О.Ф., Кривенди О..

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 22 лютого 2007 року
кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою останнього на судові рішення у даній справі.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня
2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2

Дніпропетровської
області,

несудимий

засуджений:

-за ст.94 КК України 1960 року на 14 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.140 КК України 1960 року на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна;

-за ч.2 ст.123 КК України 1960
року на 3 роки позбавлення волі ;

-за ч.2 ст.106 КК України 1960 року до штрафу в доход держави, а на підставі
ст.42 КК України 1960 року остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів
14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої
ОСОБА_2 9052 грн. на відшкодування матеріальних збитків та 100000 грн. на
відшкодування моральних збитків, а також 353грн. 55 коп. судових витрат.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним в тому, що він 2 грудня 2000
року, в денний час, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в будинку АДРЕСА_1, за обставин, встановлених
судом і детально наведених у вироку, незаконно позбавляв волі потерпілу ОСОБА_3
та заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу
здоров'я.

Він же ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 22 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в кв. АДРЕСА_2, під час сварки, що виникла на грунті особистої неприязні, яка переросла
в обопільну бійку, завдавав ОСОБА_4 численні удари ножем в різні частини
тіла, і у такий спосіб позбавив її життя.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 липня
2005 року вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
покликається на те, що органи досудового слідства і суд з достатньою повнотою того, що сталося
не встановили, що призвело, на його переконання, до неправильної кваліфікації
вчинених ним дій щодо потерпілої
ОСОБА_4 Вказує, що в нього не було
умислу на вбивство потерпілої, діяв щодо неї, перебуваючи в стані сильного
душевного хвилювання і приводить з приводу цього відповідні доводи. Просить
суд касаційної інстанції судові
рішення щодо нього скасувати і направити
справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у
задоволенні такої слід відмовити.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи, висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 в умисному вбивстві під час бійки
ОСОБА_4 та кваліфікацію його дій за
ч. 1 ст. 115 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які
встановлені з урахуванням усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що
мали бути взяті до уваги при з'ясування дійсних обставин події та грунтуються
на зібраних у справі доказах і, зокрема, показаннях самого засудженого, у котрого, як свідчать матеріали
справи, не було підстав для самообмови,
про те, що саме він завдавав потерпілій
ОСОБА_4 удари ножем; даних
експертиз, в тому числі й судово-медичної про характер і локалізацію
заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень та причину її смерті; матеріалах огляду місця події; даних
протоколів інших слідчих дій.

Вирішуючи питання про зміст і направленість
умислу ОСОБА_1 щодо потерпілої ОСОБА_4,
суд виходив із сукупності всіх конкретних обставин справи. Сам характер його
дій свідчить, що він, завдаючи потерпілій з великою силою численні удари, тобто знаряддям, яке завідомо для нього служило засобом позбавлення життя,
в різні частини тіла, в тому числі й в голову, шию, груди і живіт, безперечно усвідомлював, що позбавить
її життя і бажав цього, тобто, як
правильно вказано у вироку, діяв з прямим умислом на вбивство. А тому, оскільки
внаслідок таких дій настала смерть потерпілої, суд цілком обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним в умисному вбивстві.

Суд
ретельно перевіряв в судовому засіданні доводи засудженого, аналогічні тим, що
викладені у касаційній скарзі, про те, що він, за змістом скарги, не мав умислу
на позбавлення потерпілої життя і
захищався від її неправомірних дій, перебуваючи в стані сильного
душевного хвилювання. Викладені у вироку
мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить
аргументованими, такими, що відповідають матеріалам справи. Аналіз матеріалів
справи свідчить про намагання ОСОБА_1 у такий спосіб уникнути
відповідальність за скоєне.

Фактичні обставини злочину свідчать, що
ОСОБА_1 не захищався від нападу потерпілої,
а завдавав їй численні
удари ножем ( не менше 20) з великою
силою під час бійки, коли з боку
останньої в той час було відсутнє щодо
нього протизаконне насильство чи тяжка образа, а отже, мова про перекваліфікацію злочинних дій засудженого на
більш м'який
закон, про що йдеться у касаційній скарзі,
не може йти.

Як вбачається з матеріалів справи,
органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини справи, які могли
мати значення для прийняття правильного рішення у справі.

При
перевірці справи у касаційному порядку істотних порушень вимог КПК, в тому
числі й тих, що стосуються права ОСОБА_1
на захист, які б могли вплинути на правильність висновків суду та
доведеність винності ОСОБА_1 як і на правильність кваліфікації його
дій, не встановлено. Висновки суду грунтуються на доказах, встановлених
з дотриманням процесуального порядку їх збирання.

Що
стосується призначеної ОСОБА_1 міри покарання, то вона є справедливою,
відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так й особу винного,
котрий вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, інші
обставини, в тому числі й ті, на які є посилання у касаційній скарзі, а отже,
підстав для зміни вироку в цій частині також немає.

Враховуючи
викладене, розглядаючи справу в межах касаційної скарги, керуючись ст.394 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У задоволенні
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
відмовити.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Селівон О.Ф. Кривенда О.В.