Справа
№ 1-18/2007р.
ВИРОК

Іменем України

2 лютого 2007 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кантур
A.M.

при секретарі Геєць
О.О.

за участю адвокатів ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Прилуки справу про обвинувачення
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, з вищою освітою, одруженого, має 2 неповголітніх дітей від
попереднього шлюбу, приватного підприємця, не судимого, за ч. 2 ст. 125 КК
України;

ОСОБА_2,
що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2,
українця, громадянина України, з середньою освітою, одинокого, безробітного, не
судимого, мешкає в АДРЕСА_3, за ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

За
скаргами взаємного обвинувачення, близько 21 год. 30 хв. 22 червня 2006 року ОСОБА_2 на своєму автомобілі
ВАЗ-2102, державний номер НОМЕР_1, рухався в м. Прилуках по вул. Київській зі
швидкістю 40-45 км/год. і зупинився перед перехрестям з вул. Садовою (від
центру міста) щоб пропустити перебігаючого по нерегульованому пішоходному
переходу малолітнього хлопця, як виявилося, сина незнайомого йому раніше
підсудного-потерпілого ОСОБА_1, коли останній сам невпевнено ходив туди-сюди по
даному переходу.

Як
слідує із скарги ОСОБА_2 ОСОБА_1
був в той час в нетверезому стані, став ображати його брутальною лайкою, ударив
ногою по його автомобілю, став відкривати двері водія та хотів придавити ними
його пальці. У зв'язку з такою агресивною поведінкою ОСОБА_1 він вийшов з
автомобіля та почав соромити його, між ними виникла сварка в процесі якої
останній ударив його кулаком в обличчя, розбив верхню губу, чим заподіяв йому
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, а потім умисно
розбив ногою праву передню фару. Його (ОСОБА_2)
самозахист від ОСОБА_1 виявився малоефективним, коли відбивався від нападу
останього.

За
скаргою ОСОБА_1, близько 22 години 22.06.06 р. він разом зі своїм 8-річним
сином переходив перехрестя вулиць Садова-Київська м. Прилуки, коли перед ним
загальмував свого автомобіля ВАЗ-2102 незнайомий йому раніше ОСОБА_2 який
рухався по вул. Київській від центру міста зі швидкістю близько 50 км/год., від
чого перелякався його син. У зв'язку з грубими образами водія на його адресу
він підійшов до нього, але той став відчиняти свої двері з метою ударити ними
його, а потім

2

вийшов, вчинив
сварку з ним
та вдарив його (ОСОБА_1)
в обличчя, після чого в стані хвилювання він також ударив рукою в обличчя
водія ОСОБА_2. При цьому
йому (ОСОБА_1) були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження без розладу здоров'я -
синці в області правої скули(І) та правого передпліччя по внутрішній поверхні у
верхній треті (2).

У зв'язку з цим конфліктом, фізичними болями від
отриманих тілесних ушкоджень, дискомфортом та моральними стражданнями
підсудні-потерпілі просять суд визнати винними один друго та стягнути моральну
шкоду за свої моральні страждання: ОСОБА_2з ОСОБА_1- 17000 тис. грн, а останній
з першого 2000 грн.

В судовому засіданні обидва підсудні підтримали
обвинувачення по своїх скаргах, за вказаних у них підстав не визнали зустрічних
обвинувачень з посиланням на провокативність злочинних дій один другого, що
кожен з них діяв з метою самозахисту та відвернення негативних наслідків для
себе, а ОСОБА_1- із метою захисту свого малолітнього сина, який перелякався від
гальмування безпосередньо перед ним автомобіля ОСОБА_2, у зв'язку з чим на оздоровлення цієї дитини за кордоном
були затрачені ним (ОСОБА_1) значні кошти.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши інші
подані по справі докази, необхідно прийти до висновку про доведеність
обвинувачення за скаргою ОСОБА_2
та недоведеність такого за скаргою ОСОБА_1 з таких підстав.

Зокрема постановою заступника начальника Прилуцького МРВ
УМВС від 29.06.06.р. підсудний ОСОБА_1 підвернути штрафу в розмірі 52 грн. за
те, що близько 22 год. ЗО хв.
22.06.06 р. на перехресті вулиць Київська-Садова м. Прилуки вчинив сварку з
громадянином ОСОБА_2, розбив праву фару в автомобілі останнього та
висловлювався брутальною лайкою. Підсудний ОСОБА_1в протоколі про цю подію
погодився з таким викладенням обставин, і в той же день заплатив означену суму
штрафу (а.с. 34-36).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
послідовній та категоричній формі підтвердили, що після 21 год. 22.06.06 p. вони стояли біля
перехрестя вулиць Київська-Садова і бачили, як по ньому пробіг хлопчик 6-8
років, а за ним ішов з пакетом незнайомий раніше ОСОБА_1., перед переходом
на невеликій відстані стояв білий автомобіль, характерного звуку від його
гальмування не було. Цей пішохід почав кричати та брутально лаятися на водія
даного автомобіля, підбіг та став чи витягувати того з автомобіля чи запихати в
нього, а коли водій вийшов з автомобіля, то пішохід ударив його в обличчя та
розбив губу, після чого останній з закривавленим обличчям став відмахуватися, а
пішохід потім умисно розбив ногою передню праву фару та продовжував
лихословити, хоча якась жінка з велосипедом ктичала йому від банку «Аваль»:
«Сергій не чіпай його», і потім останній випив передану нею пластикову пляшку
пива. У зв'язку з таким розвитком подій ОСОБА_6 пішла (в диско-клуб «Європа»)
та викликала міліцію.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що після 21 години
22.06.06р. він(співробітник ДСО Прилуцького МРВ УМВС)їхав службовим
автомобілем, і на перехресті вулиць Київська-Садова був зупинений незнайомим
раніше ОСОБА_2, який
скаржився, що його побив пішохід ОСОБА_1, обидва вони мали на собі сліди крові,
він (свідок) доповів про це в чергову частину міліції, а сам поїхав у службових
справах.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні по суті підтвердила показання попередніх трьох
свідків у загальних рисах та що ОСОБА_6 прибігала в диско-клуб «Європа»
викликати наряд міліції.

3

За висновком судмедексперта №31 від 16.01.07 р., у ОСОБА_2
встановлено набряк верхньої губи та забійна рана по середині її; дані тілесні
ушкодження могли виникнути 22.06.06р. від дії тупих твердих предметів та
віднесені до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я, і
маловірогідно їх винекненню при самообороні.

Згідно висновку судмедексперта №33 від 16.01.07.р.
вОСОБА_1 встановлені синці в області правої скули (один) та правого передпліччя
по внутрішній поверхні у верхній треті; дані тілесні ушкодження могли виникнути
22.06.06.р. від дії тупих твердих предметів при самообороні та віднесені до
категорії легких.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді показали, що після 21 год. 22.06.06.р. вони
удвох ішли повз диско-клуб «Європа» і після почутого звуку гальму вони
побачили, як перед перехрестям вул. Київська-Садова зупинився автомобіль білого
кольору, а пішоходи ОСОБА_1з сином стали кричати. ОСОБА_1не давав водію вийти з
автомобіля, притримуючи його двері, але чоловік вийшов з автомобіля і вдарив
ОСОБА_1 по обличчю, після чого вони стали битися між собою в результаті чого у
водія виявилася розбитою губа, а в ОСОБА_1 - почервоніння обличчя. За
твердженням цих двох осіб (свідків), їхні номери телефонів записала на місці
події якась жінка.

ОСОБА_2, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
категоричній формі заперечували в суді, що на місці події 22.06.06 р. взагалі
не було громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
яких вони бачать вперше в житті.

Самі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді підтвердили факт свого
знайомства з підсудним ОСОБА_1,
але не змогли в категоричній та послідовній формі детально описати розвиток
розглядуваної події, що після неї останьому передала пляшку пива його дружина,
де знаходилися учасники та очевидці даної події, а ОСОБА_9 нібито бачив у
ОСОБА_1 почервоніння ні якомусь оці, хоча такого тілесного ушкодження не
зазначено в згаданому висновку судмедексперта. Отже, не можуть бути прийняті до
уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, котрі могли дізнатися в загальних
рисах про розглядувану подію від самого ОСОБА_1, і були запрошені ним для
лжесвідчення на його користь.

Аналіз
дослідженої сукупності доказів та критична оцінка показань обох скаржників
дають підстави зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1в порушення п/п «б» та
«в» п.4.14 чинних Правил дорожнього руху допустив безконтрольне окреме
перебігання його малолітнім сином нерегульованого перехрестя вулиць
Київська-Садова м. Прилуки близько 21 год.
30 хв. 22.06.06р., що водій ОСОБА_2 з дотриманням вимог зазначених Правил і
своєчасно зупинив керованим ним автомобіль ВАЗ-2102 перед даним нерегульованим
перехрестям. Але через свою амбіційність та явне перевищення значимості власної
персони ОСОБА_1вчинив сварку з водієм ОСОБА_2 умисно і першим заподіяв
останьому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, у зв'язку
з чим такі його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.
Оскільки такі дії ОСОБА_1 були агресивними, уникнення від заподіяння більшої
шкоди від нього своєму здоров'ю шляхом заподіяння ним менш тяжких тілесних
ушкоджень водієм ОСОБА_2 при розглядуваній ситуації було нічим іншим, як
крайньою необхідністю (самообороною) для останнього, що виключає кримінальну
відповідальність його відповідно до ст. 36 КК України, у зв'язку з чим
ОСОБА_2підлягає виправданню за обвинуваченням по скарзі ОСОБА_1 С.В.

4

Призначаючи
вид та міру покарання , необхідно врахувати характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, як злочину невеликої тяжкості, дані про особу ОСОБА_1, який
має постійне місце проживання та праці, до кримінальної відповідальності
притягується вперше і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільно
відшкодував потерпілому 40 грн. в рахунок вартості розбитої ним фари, що він є
приватним підприємцем і зайнятий суспільнокорисною діяльністю. Тому, не
вбачаючи обтяжуючих покарань ОСОБА_1обставин, необхідно застосувати ст. 69 КК
України та призначити йому покарання у виді штрафу, перейшовши таким чином до
більш м'якого покарання, ніж передбачено санкцією інкримінованого закону.

У
зв'язку з визнанням ОСОБА_1 винним у скоєнні даного злочину та на підставі
ст.ст. 23. 1167 ЦК України необхідно стягнути з нього в користь потерпілого
ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди, а в решті витребовуваного розміру такої - в
і д м о в и т и, враховуючи тяжкість заподіяних останьому тілесних ушкоджень
останнього, їх локалізацію на верхній губі, що він змушений був терпіти
дискомфорт та пов'язані з цим моральні страждання, виходячи з критеріїв
розумності та справедливості, оскільки витребувані з цього приводу 17000 грн.
не відповідають вимогам названих критеріїв. У зв'язку з визнанням невинним
ОСОБА_2 скоєнні інкримінованому йому за скаргою ОСОБА_1 злочину, останньому
необхідно відмовити у стягненні з першого моральної шкоди за безпідставністю
таких позовних вимог.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 321-324 КПК України.

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
за ч. 2 ст. 125 ЮС України визнати винним, застосувати ст. 69 КК України, та
підвернутим штрафу в користь держави в розмірі 1500 (тисячу п'ятсот) грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1 в користь потерпілого
ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди, а в решті стягнення такої
-відмовити за безпідставністю таких вимог.

ОСОБА_2
за ч. 1 ст. 125 КК України визнати невинним та виправдати за відсутністю в його
діях складу такого злочину, як діявшого в стані необхідної оборони від
посягання засудженого ОСОБА_1.

ОСОБА_1
в позові- про стягнення з ОСОБА_2 2000
грн. моральної шкоди -відмовити за підставністю позовних вимог.

Стягнути
з засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 500 грн. витрат по наданню юридичної
допомоги, а разом з присудженою 1000 грн. моральної шкоди, остаточно стягнути
1500( одну тисячу п'ятсот) грн.

На вирок
протягом 15 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький міськрайсуд.