У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Пивовара В.Ф., Гошовської Т.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 5 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Богодухівського районного суду Харківської
області від 8 грудня 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2005
року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

відповідно до
ст. 89 немаючого судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 119
КК України на 3 роки обмеження волі.

Постановлено стягнути з
засудженого на користь потерпілого ОСОБА_1 2662грн. 59коп. та 7000грн. на
відшкодування відповідно матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від
22 лютого 2005 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Як визнав встановленим
суд, 30 червня 2003 року близько 3-ї години біля літнього майданчику кафе
“Голубий Дунай” по вул.. Чернієнка м. Богодухіва ОСОБА_2 під час сварки з
ОСОБА_3, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, наніс останньому
декілька ударів рукою по обличчю, від чого потерпілий упав і ударився головою
об край тротуарної плитки, отримавши тяжкі тілесні ушкодження від яких ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

У касаційній скарзі
потерпілий ОСОБА_1 зазначає, що досудове та судове слідство по справі проведено
неповно та необ'єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, що дії ОСОБА_2 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України з
призначенням йому покарання у виді позбавлення волі. Потерпілий посилається
також й на те, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 87-1 КПК
України. Крім того, він не згоден із частковим задоволенням його позовних
вимог. За змістом касаційної скарги просить скасувати постановлені по справі
судові рішення, а кримінальну справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про
доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчинені інкримінованого йому злочину
підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у
судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Доводи
потерпілого у касаційній скарзі щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_2 є
безпідставними.

Відповідальність за ч. 2
ст. 121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження
охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався. По справі ж
таких обставин не встановлено.

Так, визнавши себе винним
у тому, що наніс декілька ударів в обличчя потерпілого, ОСОБА_2 стверджував, що
не мав умислу на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень або смерті. Ці
доводи не спростовані матеріалами справи.

Зокрема, з показань
засудженого під час досудового слідства та у судовому засіданні видно, що
конфлікт між ним та потерпілим виник з приводу того, що ОСОБА_3 вимагав, щоб
ОСОБА_2 відвіз його додому, на що останній йому відмовив, оскільки це було
неможливо. ОСОБА_3 почав чіплятися до нього, хватати за одяг, у відповідь
ОСОБА_2 наніс йому декілька ударів по обличчю, від чого потерпілий упав та
ударився головою об тротуарну плитку.

Під час відтворення
обстановки та обставин події, ОСОБА_2 давав аналогічні показання та на місці
показав як він наносив удари потерпілому, де саме останній упав та об що міг
ударитися головою, що підтверджується відповідним протоколом.

Свідок ОСОБА_4 показав, що
бачив, як потерпілий хватав ОСОБА_2 за одежу, на що останній, спочатку його
відштовхнув, а коли ОСОБА_3 знову наблизився, ОСОБА_2 ударив його, від чого
потерпілий упав.

З даних висновків
судово-медичних експертиз та з показань свідка - судово-медичного експерта
Рижикової Н.В., яка, також, була присутня при відтворенні обстановки та
обставин події, видно, що смерть потерпілого настала внаслідок черепно-мозкової
травми. Тілесні ушкодження у скроньо-потиличній ділянці голови, від яких
сталася смерть ОСОБА_3, могли бути заподіянні в результаті падіння потерпілого
від удару, яким його тілу було надано прискорення.

Таким чином, наведені, а
також й інші зібрані по справі докази, яким суд дав належну оцінку, свідчать
про обґрунтованість висновків суду про те, що у діях ОСОБА_2 є необережна вина
в смерті ОСОБА_3, і з врахуванням встановлених судом фактичних обставин справи
дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 119 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи у касаційній скарзі
про те, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 87-1 КПК України є
безпідставними. Як видно з протоколу судового засідання, суд належним чином
виконав вимоги зазначеної норми закону.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону
по справі не встановлено.

Покарання засудженому
ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах,
установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу, яка
передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень
Загальної частини Кримінального кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, особи винного та конкретних обставин справи. Призначене
покарання є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження
нових злочинів. Підстав вважати його м'яким, колегія суддів не вбачає.

Цивільний позов вирішено у
відповідності з цивільним законодавством.

Частково задовольняючи позов
потерпілого, суд виходив із встановленого розміру матеріальних витрат,
характеру дій засудженого, характеру та обсягу страждань, яких зазнав
потерпілий, інших негативних наслідків та врахував вимоги розумності і
справедливості.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні
касаційної скарги потерпілого ОСОБА_1.

С у д д і :

Коновалов В.М. Пивовар
В.Ф.
Гошовська Т.В.