СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а - 382/2008
р. Головуючий
у суді І інстанції Тимченко Л.М.
Категорія: ст.121 ч.2
Доповідач у суді ІІ інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі :

головуючого -
судді Зубка К.А.,

суддів Ремеза П.М., Деревінського С.М.,

за участю прокурора Науменка В.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією
захисника-адвоката ОСОБА_1., в інтересах засудженого ОСОБА_2. на вирок Олександрійського
міськрайонного суду від 5 березня 2008 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України,

з середньою освітою,
не одружений, не працює,

має на утриманні двох малолітніх дітей 2004 та 2007

року народження, проживає
АДРЕСА_1

такий, що не має судимості

засуджений
за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення
волі строком на 7 років, за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7
років.

Суд визнав ОСОБА_2. винним у тому, що він 29 вересня 2007 року близько 21
години, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, безпричинно з хуліганських
мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну зневагу до
суспільства, проїжджаючи по автодорозі Громівка-Червонодереївка зі сторони села
Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області зупинивши свій
автомобіль підійшов до автомобіля ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1, в якому
знаходились ОСОБА_3. та потерпілий ОСОБА_4., представившись працівником міліції
та звинувативши потерпілого у його насильницьких діях стосовно ОСОБА_3. відвів
потерпілого ОСОБА_4. на протилежну обочину проїзної частини дороги, не реагуючи
на заяви потерпілого та ОСОБА_3. про невинність ОСОБА_4., засуджений ОСОБА_2.
умисно наніс останньому не менше п'яти ударів руками по голові та тулубу, від
яких потерпілий впав на землю, тим самим спричинив ОСОБА_4. тілесні ушкодження
у вигляді: гематоми та набряки обличчя, шлункову гематому, розчявлення
підшлункової залози з гострою внутрішньочеревною кровотечею, внаслідок чого ОСОБА_4.
отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

У апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_1., в інтересах засудженого
ОСОБА_2., не оскаржуючи кваліфікацію скоєного, просить вирок районного суду
змінити і до засудженого застосувати ст.69 КК України, мотивуючи тим, що
призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі засудженого.
Водночас просить врахувати те, що ОСОБА_2. позитивно характеризується,
матеріальну та моральну шкоду відшкодував у повному обсязі, не судимий, працює
фермером і має на утриманні двох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, про залишення вироку без зміни, а
апеляції без задоволення, перевіривши
матеріали кримінальної справи та, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2. у скоєні злочину за
обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності достовірних і
узгоджених між собою доказах, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2
ст.121, ч.1 ст.296 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2. на досудовому та судовому
слідстві частково визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.121 і не визнав себе винним у вчиненні злочину за ч.1 ст.296 КК України.

Так з показань засудженого ОСОБА_2. вбачається, що увечері 27 вересня 2007
року він їхав із с. Миколаївка Олександрійського району Кіровоградської області
на своєму автомобілі разом із племінником ОСОБА_5., на автодорозі до с.
Попельнасте, побачив автомобіль в якому
знаходились потерпілий ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. Згаданий автомобіль від'їхав 20 метрів і зупинився, у машині був гомін
та крик. Він і ОСОБА_5. вийшли з автомобіля, а з іншого автомобіля вийшов
потерпілий ОСОБА_4., та ОСОБА_3., яка одягалась. Потерпілий підійшов до нього
почав кричати, він хотів його заспокоїти і взяв його за руку, на що ОСОБА_4.
лівою рукою вдарив його по обличчю і він також наніс потерпілому шість ударів
кулаками рук в обличчя, від який ОСОБА_4. упав на землю. Потім вони з ОСОБА_5.
та ОСОБА_3. поїхали до с. Попельнасте, щоб відвезти останню додому.

(а.с. 18, 20, 48, 64, 71, 204)

Тобто ОСОБА_2. визнав фактичні обставини злочину.

Більше того, вина ОСОБА_2. в умисному завданні тяжкого тілесного
ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також у грубому порушенні
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю підтверджується матеріалами справи, а
саме: показаннями на досудовому слідстві так і під час судового розгляду справи
в суді першої інстанції свідків: ОСОБА_3. та ОСОБА_5. згідно з якими саме
засуджений ОСОБА_2. наносив ОСОБА_4. тілесні ушкодження кулаками рук в область
голови та ногами по тулубу, від яких потерпілий впав на землю.

(а.с.10-11, 24, 40, 54, 85, 205, 207-208,).

Також висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4. №474 від
29.10.2007 року (а.с.92-95), з якого вбачається, що смерть потерпілого настала
внаслідок шоку, що розвинувся на фоні гострої крововтрати внаслідок закритої
тупої травми черевної порожнини з розчявленням підшлункової залози та
внутрішньою кровотечею.

Таким чином районний суд правильно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_3.
та ОСОБА_5., оскільки вони є послідовними та узгодженими між собою і згадані
вище особи не мають із засудженим неприязних відносин і не мають підстав для
обмови останнього.

Призначаючи ОСОБА_2. покарання, районний суд у повній мірі врахував, що
засуджений вчинив тяжкий злочин, в стані алкогольного сп'яніння, внаслідок чого
загинула людина, раніше
притягався до кримінальної відповідальності, але врахував і те, що ОСОБА_2., за
місцем проживання характеризується посередньо, розкаявся у вчиненому, завдану
матеріальну та моральну шкоду відшкодував, а також фактично врахував, і ті
пом'якшуючі обставини, які вказав у апеляції захисник-адвокат ОСОБА_1., а тому
районний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ізоляції засудженого
від суспільства, призначивши ОСОБА_2. мінімальне покарання, передбачене
санкцією, вказаної статті кримінального
закону.

З урахуванням всього викладеного підстав для скасування вироку чи пом'якшення засудженому покарання колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1., в інтересах засудженого ОСОБА_2.
залишити без задоволення, а вирок
Олександрійського міськрайонного суду від 5 березня 2008 року щодо
ОСОБА_2- без зміни.

Судді:
(підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
К.А. Зубко