Справа № 11-а 578
2003 р. Головуючий у 1-й
інстанції Ратушна В.А.
ст.286 ч.2 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22»
травня 2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:
судді Червоненка В.Я. Суддів : Ковальової Н.М.,
Сажинова В.В. З участю прокурора Мошковського П.Г., адвоката ОСОБА_1 потерпілої ОСОБА_2
представника потерпілої ОСОБА_3,

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями
захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_4 на вирок місцевого Суворовського районного суду м.
Херсона від 29.01. 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим
вироком ОСОБА_4, 1966 р.н. раніше не судимий, засуджений за ч.2 ст.286 КК України на п'ять
років позбавлення волі, з позбавленням
права керування транспортними засобами строком на три роки, з поміщенням до кримінально-виконавчої
установи.

Міра
запобіжного заходу - підписка про невиїзд змінена на тримання під вартою. Строк
відбуття покарання відраховується з 29.01.2007 р.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_2 9383 грн.81 коп. матеріальної шкоди та
40000 гривень моральної шкоди.

ОСОБА_4
визнаний винними і засуджений судом за те,
що 22.07. 2005 року, близько
22.00 год. в м. Гола
Пристань Херсонської області , керуючи
автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_1, в
порушення п.12.3, п.12.9 та вимог знака
3.29 Правил безпеки дорожнього руху,
рухаючись по вул. Ларіонова,
допустив зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого останньому спричинені тяжкі
тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 наступила смерть.

В апеляціях:

захисник
- адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, посилаючись на те, що вина останнього не доведена, крім того,
суд допустився помилки, вказавши
невірно у вступній частині вироку місце народження засудженого та вирішив
питання щодо майна, описаного для
забезпечення цивільного позову, просила
вирок скасувати, провадження по справі
закрити за відсутністю складу злочину.

засуджений
ОСОБА_4, не заперечуючи своєї
причетності до дорожньо-транспортної пригоди,
та посилаючись на вирішення його винності судом, просив пом'якшити покарання, призначивши не пов'язане з позбавленням волі
та зменшити розмір стягнутої моральної та матеріальної шкоди до 2880 грн., оскільки вважає, що судом при постановленні вироку не
враховані пом'якшуючі вину обставини - часткове
відшкодування шкоди,

наявність на
утриманні неповнолітньої дитини, стан
здоров'я - є інвалідом, позитивну
характеристику.

Заслухавши
суддю-доповідача, захисника - адвоката
ОСОБА_1, підтримавшу свою апеляцію та частково апеляцію
засудженого, потерпілу та ОСОБА_2 та її
представника адвоката ОСОБА_3, які вважали, що
вирок законний та обґрунтований, просили
відхилити апеляції, висновок прокурора
про залишення вироку, як законного і
обґрунтованого без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню
зі слідуючих підстав.

Висновки
суду про винність ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні
ушкодження від яких наступила смерть,
при встановлених у вироку обставинах відповідають фактичним обставинам
справи.

Як видно
з вироку, висновки про доведеність
винності ОСОБА_4. у вчиненні злочину суд зробив на підставі:

· показань
самого засудженого, який в судовому
засіданні підтвердив, що 22.07.2005 р.
було скоєно дорожньо-транспортну пригоду з його участю та участю потерпілого ОСОБА_5.

· висновків
автотехнічних експертиз з яких вбачається,
що автомобіль, яким керував
засуджений, контактував з мопедом під
керуванням потерпілого під кутом в 20 градусів передньою правою частиною, та автомобіль в момент скоєння ДТП перебував
у технічно справному стані. Винним у ДТП є ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 21099 і порушив
п.12.3, п.12.9 і вимоги знака 3.29
Правил дорожнього руху, крім того, ОСОБА_4 мав можливість запобігти ДТП.
(а.с.36-39, 45-47, 278-283,
286-288, 291-292).

· висновків
судово-медичної експертизи, що
потерпілому ОСОБА_5 спричинені тяжкі тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1
наступила смерть.

- показів свідка ОСОБА_6, яка була очевидцем ДТП, та

бачила, що керуючи автомобілем ВАЗ 21099 ОСОБА_4 вчинив наїзд на

мопед під керуванням потерпілого ОСОБА_5

Судом
також досліджувались: матеріали протоколу огляду місця події, з яких вбачається, що 22.07.2005 р. на вул. Ларіонова в м.Гола
Пристань скоєно ДТП учасниками якої були ОСОБА_4 який керував автомобілем ВАЗ
21099 та потерпілий ОСОБА_5 керувавши мопедом; протокол огляду транспортних
засобів учасників ДТП; протокол відтворення обстановки і обставин події з
участю свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Таким
чином, аналіз наведених доказів, свідчить про правильність висновків суду і
правильну кваліфікацію дій засудженого за ч.2 ст.286 КК України, а тому доводи апеляції захисника - адвоката
ОСОБА_1 про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_4 ці висновки не
спростовують.

Що
стосується вироку в частині стягнення з ОСОБА_4. на користь потерпілої ОСОБА_2
9383 грн.81 коп. матеріальної шкоди та 40000 гривень моральної, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до такого
висновку, оскільки підтверджується
зібраними по справі доказами, а тому
підстав зменшити розмір матеріальної та моральної шкоди, як про те ставиться питання у апеляції
засудженого, у колегії суддів підстав немає.

Разом з
тим, призначаючи покарання ОСОБА_4, в порушення вимог ст. 65 КК України, суд зовсім не прийняв до уваги особу винного,

пом'якшуючі його
вину обставини що зменшує суспільну небезпечність вчиненого.

Так, судом не враховано, що ОСОБА_4 є інвалідом внаслідок отримання
травми пов'язаної з проходженням військової служби (інвалід війни), на утриманні має неповнолітню дочку, 1990 р.н.,
частково відшкодував матеріальну шкоду в ході досудового і судового
слідства, та те, що вчинений злочин є з необережності. Ці
пом'якшуючі вину обставини та дані про особу засудженого, у своїй сукупності істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину і тому дають підстави колегії суддів застосувати
щодо ОСОБА_4 ст.75, ст.76 КК
України, звільнивши його від відбування
призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням.

Крім
того, у вступній частині вироку суд
допустився помилки, вказавши місце
народження ОСОБА_4 - м. Гола Пристань,
замість с.Бехтери Голопристанського району Херсонської області. В цій
частині вирок підлягає зміні.

При
виконанні вироку, суду першої
інстанції, в порядку ст.ст.409, 411 КПК
України необхідно вирішити питання щодо майна описаного для забезпечення
цивільного позову.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, апеляцію засудженого ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Вирок
місцевого Суворовського районного суду м. Херсона від 29.01. 2007 року, щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінити.

На
підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом
першої інстанції покарання з випробуванням,
з іспитовим строком в два роки.

На
підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти.

У
вступній частині вироку, в анкетних
даних місце народження ОСОБА_4
зазначити с.Бехтери Голопристанського району Херсонської області.

В решті
вирок залишити без змін.