Справа №295/6539/13-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001275 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22 квітня 2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 18 травня 2012 року Корольовським районним судом м. Житомира за

ст. 190 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;

- 19 червня 2012 року Богунським районним судом м. Житомира за

ст.ст. 190 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 3-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки; ухвалою від 11 червня 2013 року Богунського районного суду м. Житомира скасовано звільнення від відбування покарання та він був направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання, - за ст. 185 ч.2 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2013 року ОСОБА_3 влаштувався робітником на СТО, що знаходиться по АДРЕСА_2 з випробувальним терміном на 2 тижні і в той же день він почав там стажуватися.

Під час стажування ОСОБА_3 звернув увагу на те, що на даній СТО знаходяться різні пристрої для ремонту автомобілів та ними можна вільно користуватися і, саме тоді у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

26 березня 2013 року він в приміщенні даної СТО, що знаходиться по АДРЕСА_2 , таємно викрав пристрій для зняття рульових кріплень (шарових пальців) та виніс його за межі СТО, де продав чоловіку на ім`я ОСОБА_5 , отримавши за це гроші в сумі 70 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 28 березня 2013 року близько 9 год. 30 хв., вільно перебуваючи в приміщенні СТО, що знаходиться по вулиці Маршала Рибалко, 30 в м. Житомирі, таємно викрав гідравлічний підйомник та пішов з ним в напрямку проспекту Миру в м. Житомирі, де продав його раніше незнайомому йому водію автомобіля таксі за 50 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 30 березня 2013 року близько 10 год. 30 хв., вільно перебуваючи в приміщенні СТО, що знаходиться по вулиці Маршала Рибалко, 30 в м. Житомирі, помітив на столі зошит, в якому знаходились чужі грошові кошти в сумі 350 грн. та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з даного зошита 300 грн., купюри номіналом по 200 грн. та по 100 грн., поклавши собі до кишені куртки та потім пішов додому.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 : пристрій для зняття шарових шарнірів (рульових кріплень) вартістю 280 грн., гідравлічний домкрат вартістю 160 грн. та гроші в сумі 300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 740 грн.
Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразилися в таємному викрадені чужого майна, вчиненими повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, визнав повністю та вказав, що дійсно він 11 березня 2013 року ОСОБА_3 влаштувався робітником на СТО. Там він побачив, що можна викрасти чуже майно. 26 березня 2013 року він з приміщення даної СТО таємно викрав пристрій для зняття рульових кріплень (шарових пальців), який потім продав.

28 березня 2013 року близько 9 год. 30 хв. він в приміщенні даної СТО таємно викрав гідравлічний підйомник та продав його незнайомому водію.

30 березня 2013 року близько 10 год. 30 хв. він в приміщенні даної СТО помітив на столі зошит, в якому знаходились чужі грошові кошти в сумі 350 грн., які він таємно викрав та витратив на свої потреби.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують всі учасники судового провадження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, які пом`якшують його покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Суд також враховує, що він раніше неодноразово судимий, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення під час іспитового строку, перебуваючи на свободі завдану потерпілому шкоду не відшкодував, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо, не зявлявся до суду і суд оголошував його розшук, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від покарання за Законом України Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року з тих підстав, що він має батька інваліда 3 групи та являється потерплим внаслідок аварії на ЧАЕС.

Прокурор вважає, що не має підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 . Закону України Про амністію у 2014 році.

Враховуючи, що у ОСОБА_3 відсутні документи на підтвердження того, що він є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та наявність батька інваліда 3 групи не є підставою для застосування амністії і звільнення його від призначеного покарання, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення від призначеного покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року обвинуваченого ОСОБА_3 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 460 грн., з урахуванням частини повернутого потерпілому на досудовому слідстві майна, підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись Законому України Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року, ст.ст. 349, 370 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання за ст.185 ч.2 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

За ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Богунським районного судом м. Житомира від 19 червня 2012 року та остаточно встановити йому покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу для ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Початок строку рахувати з 5 червня 2013 року. Зарахувати йому в строк відбутого покарання час перебування в ІТТ та в СІЗО з 21 січня 2014 року по 5 червня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_3 у звільненні його від покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014році від 8 квітня 2014 року .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 460 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 195 грн. процесуальних витрат.

Речові докази: пристрій для зняття шарових шарнірів залишити у ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1