Менський районний суд Чернігівської області
Справа №1-31/11 року
В И Р О К

Іменем України

09.03.2011 Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

при секретарі: Солонар В.І.

за участю прокурора: Калітнік О.І.

захисника: ОСОБА_1

потерпілого: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Мена кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2010 року близька 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись між смт. Березна та с. Камянка Менського району Чернігівської області, неподалік автодороги, біля памятника жінці, з метою заволодіння чужим майном, наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя та грудей ОСОБА_2, внаслідок чого останній, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 451 від 01.12.2010 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин обличчя та лівого плеча і які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого проти волі ОСОБА_2, використовуючи фізичну силу, відкрито заволодів його наручним механічним годинником «Сітізен», вартість якого, відповідно до товарного чеку ПП «ОСОБА_4Г.»№ 145 від 13.11.2010 року складає 50 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та дав суду показання, в яких зазначив, що дійсно 13 листопада 2010 року поблизу автодороги між смт. Березна та с. Камянка, де він пас корів, застосовуючи фізичну сила, нанісши декілька ударів, в обличчя та тулуб, забрав у ОСОБА_2 наручний механічний годинник «Сітізен». На даний час потерпілому збитки від злочину відшкодував, просить суд суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_2 дав суду показання, в яких зазначив, що 13.11.2010 року на полі між смт. Березна та с. Камянка ОСОБА_3 забрав у нього наручний механічний годинник «Сітізен». При цьому він застосував фізичну силу, ударивши його декілька раз в обличчя та тулуб чим подавив його волю до опору. На даний час до підсудного претензій не має.

Зясувавши думку прокурора, підсудного про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що підсудний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників процесу не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, підсудний вірно розуміє зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позицій підсудного, а тому відповідно до ст. 299 КПК України суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями підсудного та матеріалами справи, які характеризують особу підсудного.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності дають підстави суду зробити висновок, що вина підсудного ОСОБА_3 у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаним із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого - доведена, його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України і суд кваліфікує його дії за цією статтею.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, відомості про особу винного.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3, суд визнає його щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 є те, що злочин він вчинив перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що підсудний має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, відшкодував заподіяну шкоду, кається у скоєному, має на утриманні малолітнього сина, а тому суд вважає можливим призначити йому міру покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, так як його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Такий вид покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі підсудного, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК України , суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить новий злочин, зобовязавши його періодично зявлятись для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу, при зміні місця проживання - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 - підписка про невиїзд - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений протягом 15 днів до апеляційного суду в Чернігівській області, а засудженим ОСОБА_3 - в цей же строк, з дня вручення копії вироку.

Головуючий суддя:ОСОБА_5