Справа № 367/438/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/23/15 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 04.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора прокуратури м. Ірпеня ОСОБА_7 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 17 вересня 2014 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпеня Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, повернуто на додаткове розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою - залишено без змін.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 , обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_9 .

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до приміщення будинку АДРЕСА_2 , так, як мав намір заночувати. Зайшов до однієї з кімнат, яка розташована в кінці коридору праворуч, ОСОБА_8 зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_9 , який стояв у проході з ножем у руках. Побачивши це, ОСОБА_8 відразу накинувся на ОСОБА_9 та між ними зав`язалась бійка. Під час бійки у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 дістав з кишені розкладний ніж та діючи умисно, бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , почав наносити йому удари ножем у різні частини тіла. Доводячи свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство до кінця, ОСОБА_8 вихопив ніж з рук ОСОБА_9 та ним, а також своїм ножем продовжив наносити останньому чисельні удари ножами по шиї, грудній клітці та животу. В результаті умисних, злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 15.09.2011 № 20/232, було нанесено наступні тілесні ушкодження, а саме: 15 подряпин та 45 ран, з яких колото-різані поранення шиї, грудної клітини та живота, що проникають в грудну порожнину з ушкодженням серцевої сумки та серця; поверхневі рани й подряпини шиї, грудної клітки та живота. Смерть потерпілого настала внаслідок гострої крововтрати, при цьому ОСОБА_8 , передбачав настання смерті, свідомо допускав і бажав цього.

Суд першої інстанції свою постанову про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування обґрунтовував тим, що зміст показів свідків, які вони надали в судовому засіданні та на досудовому слідстві, а також зміст показань свідка ОСОБА_10 , які було оголошено в судовому засіданні, містять посилання на присутність в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , приблизно о 23.00 год. 13.07.2011, іншої особи, а саме ОСОБА_11 .

Вказану особу органами досудового слідства встановлено не було. Також дану особу не було допитано, в тому числі щодо подій, які відбувались в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , приблизно о 23.00 год. 13.07.2011 та обставин вбивства ОСОБА_9 . Крім того, в судове засідання свідок ОСОБА_10 не з`явилась. Вжиті судом заходи щодо забезпечення явки вказаної особи в судове засідання позитивних результатів не дали. Судом неодноразово виносились постанови про застосування примусового приводу в судове засідання свідка ОСОБА_10 та направленні судові доручення в порядку ст. 315-1 КПК України про встановлення місця проживання свідка, виконання якого доручалось Ірпінському МВ ГУ МВС України в Київській області.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, позбавили можливості суд виконати вимоги ч. 1 ст. 257 КПК України (в ред. 1960 року).

Суд першої інстанції вважав, що при проведенні додаткового розслідування, необхідно виконати дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне розслідування справи, зокрема встановити особу ОСОБА_11 , допитати його, в тому числі щодо подій, які відбувались в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , приблизно о 23.00 год. 13.07.2011 та обставин вбивства ОСОБА_9 ; встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_10 ; встановити наявність чи відсутність стану необхідної оборони або крайньої необхідності та інші обставини, які виключають притягнення особи до відповідальності; з`ясувати причини істотних суперечностей у доказах, на яких ґрунтується обвинувачення; всебічно перевірити показання обвинуваченого, заявлені алібі і всі інші версії, що спростовують обвинувачення; перевірити доводи обвинуваченого у свій захист, а також виконати дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне розслідування справи.

В апеляції прокурор, просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує, що дана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, щодо неповноти досудового слідства. Під час досудового слідства слідчим по даній кримінальній справі було проведено всі необхідні слідчі дії, зібрано достатньо доказів для пред`явлення ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України. Так, на досудовому слідстві ОСОБА_8 20.07.2011 була написана явка з повинною, де останній викрив всі обставини скоєного ним злочину. Також, під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_8 , останній свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав повністю, надав ретельні та послідовні покази всіх обставин скоєного, що може свідчити про те, що ОСОБА_8 , будучи 16 разів засудженим до реального позбавлення волі, змінюючи свої покази в судовому засіданні, намагався уникнути кримінальної відповідальності. Під час відтворення обстановки та обставин події 20.07.2011 ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_12 та понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 детально відобразив обставини та обстановку, яка відбулася під час вчинення ним злочину. Зважаючи на викладене, неповноту досудового слідства по кримінальній справі, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, можливо було усунути під час судового слідства, отже повернення вказаної кримінальної справи на додаткову розслідування є неможливим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляції з посиланням на зазначені у ній доводи, думку захисника ОСОБА_6 , який вважав постанову суду першої інстанції обґрунтованою та законною, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 374 КПК України (в ред. 1960 року), вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 січня 2014 року було скасовано постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2013 року про повернення справи щодо ОСОБА_8 прокуророві для проведення додаткового розслідування, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд. В даній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що якщо суд вважав за необхідне допитати свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, то потрібно було дати судове доручення в порядку ст. 315-1 КПК України слідчому. Таким же чином суд міг вирішити питання і щодо ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції при новому розгляді справи, постановою від 17 вересня 2014 року повторно направив кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 на додаткове розслідування. Підставами для цього вказавши, що під час досудового слідства не було встановлено особу на ім`я ОСОБА_15 , а також у зв`язку з неможливість допиту свідка ОСОБА_10 , оскільки в судове засідання вона не з`являється, а вжиті судом заходи щодо забезпечення явки вказаної особи в судове засідання позитивних результатів не дали.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про необхідність направлення справи на додаткове розслідування з підстав неповноти досудового слідства, яку неможливо усунути в процесі судового розгляду справи є необґрунтованими та безпідставними.

Так, в матеріалах справи міститься лист УГБ УМВС України в Вінницькій області від 23 травня 2012 року № 33/1043, відповідно до якого, встановлено, що у м. Бар вулиці Кузнєцова не існує. При звірці із Вінницьким обласним адресно-довідковим бюро з`ясовано, що на території Вінницької області зареєстровано 10 осіб із аналогічними особистими даними (прізвище, ім`я, по батькові), тому необхідно уточнити дату народження свідка ОСОБА_10 (а.с. 53 т. 2).

Однак суд першої інстанції при наданні судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України (в ред. 1960 року) про встановлення місця перебування свідка ОСОБА_10 та забезпечення її явки в судове засідання уваги на вищевказані обставини не звернув.

А судові доручення щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_11 », судом першої інстанції взагалі не надавались.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого, тощо).

Доводи суду першої інстанції щодо наявної неповноти досудового слідства, яку неможливо усунути в процесі судового розгляду справи, є необґрунтованим, а наявні недоліки досудового слідства можливо усунути шляхом вжиття заходів щодо виклику свідків, надання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України (1960 року).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом кримінальна справа направлена для проведення додаткового розслідування безпідставно, оскільки таке рішення суперечить вимогам ст.281 КПК України (1960 року) та абз. 1, 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування».

З урахуванням наведеного, постанова суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно прийняти міри для всебічного, повного, об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України (1960 року), колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію прокурора прокуратури м. Ірпеня ОСОБА_7 - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 17 вересня 2014 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, направлено прокурору на додаткове розслідування - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній тримання під вартою.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2