У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

суддів

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Будьонівського районного
суду м. Донецька від 22 жовтня 2004 року щодо
відмовлено у застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та мешканця м. Донецька,

раніше не судимого,

відмовлено у застосуванні примусових
заходів виховного характеру.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2005 року постанову щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Неповнолітній
ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечне діяння за таких обставин.

17 липня 2002 року, близько 20 години,
на вул. Огнева м. Донецька між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт,
під час якого кожний з них намагався забрати в один одного пневматичну рушницю.
При цьому ствол рушниці був направлений у бік ОСОБА_1 У цей час ОСОБА_2, діючи необережно, не передбачаючи можливості настання
суспільно небезпечних наслідків, хоча повен був і міг їх передбачити, натиснув
на гачок рушниці, внаслідок чого пуля пневматичної рушниці попала в око
потерпілому, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування. На обґрунтування своїх вимог
вказує на те, що як досудове так і судове слідство пройшло неповно та однобічно,
а висновок суду про те, що ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження з
необережності є безпідставним. Вважає, що ОСОБА_2 повинен нести
відповідальність за ст. 121 КК України. Також скаржиться на порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння, за обставин, викладених
у постанові, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому
засіданні доказів.

Твердження потерпілого про те, що ОСОБА_2 спричинив йому тяжкі тілесні
ушкодження з прямим умислом є непереконливими.

Як під час досудового так і судового слідства ОСОБА_2 ствердив, що вистріл
відбувся випадково, коли він та ОСОБА_1 намагалися вихопити один в одного
рушницю.

Дані показання повністю були підтверджені свідком ОСОБА_3, який зазначив,
що був очевидцем, як під час перетягування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рушниці, вона
вистрілила і куля влучила потерпілому в око.

Даних, які би свідчили про прямий умисел ОСОБА_2 на спричинення ОСОБА_1
тяжкий тілесних ушкоджень у матеріалах справах відсутні.

При цьому, судом обґрунтовано не взято до уваги показання ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, оскільки вказані особи не були очевидцями події.

Суд повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку і
правильно застосував матеріальний закон.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які би тягли
скасування постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень по справі не встановлено.

Підстав для призначення справи до касаційного розгляду, з повідомленням
осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів
Верховного Суду України -

у х в а
л и л а :

Відмовити у задоволенні касаційної скарги потерпілому ОСОБА_1

Судді :