Справа
№1-96/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2008 року Полтавський районний суд в складі:

головуючого судді Герасименко
В.М.

при секретарі Омелюженко
Я.С.

з участю прокурора Шандиби
О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтаві справу за звинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Гомель, українця,
гр-нина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на
утриманні не має, працюючого різноробочим ТОВ „Полагросервіс”, мешканця
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Гомель, українця,
гр-нина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на
утриманні не має, працюючого різноробочим ТОВ „Полагросервіс”, мешканця АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в :

30.09.2007 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, маючи між собою єдиний умисел на
заволодіння чужим майном, з корисливою метою таємного викрадення чужого майна,
скориставшись періодичним виданням „Жовта газета”, знайшли особу-покупця, яким
виявився ОСОБА_3, якого в свою чергу запевнили в тому, що вони є законними
власниками будівельних матеріалів, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2,
власником яких в дійсності являється ОСОБА_4. Після чого без будь-якого на те
дозволу зі сторони останньої, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ввівши в оману ОСОБА_3, який
після придбання зазначених плит, мав самостійно їх забрати з місця зберігання,
таємно для справжньої їх власниці - ОСОБА_4, шляхом вільного доступу намагалися
викрасти зазначені плити перекриття у кількості 8 штук, вартістю 2400 грн. При
цьому, виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до
кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі,
так як ОСОБА_3 не вдалося вивезти з території дачної ділянки ОСОБА_4
вищевказані будівельні матеріали.

При цьому,
ввівши ОСОБА_3 в оману щодо правомірності вчиненої угоди купівлі-продажу,
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, шляхом обману та зловживання довірою,
заволоділи грошима ОСОБА_3 в сумі 800 грн.

Після цього,
01.10.2007 року, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2, діючи повторно, за попереднім зговором з ОСОБА_2, маючи між
собою єдиний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливою метою таємного
викрадення чужого майна, запевнили ОСОБА_3 в тому, що вони є законними
власниками будівельних матеріалів, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2,
власником яких в дійсності являється ОСОБА_4. Після чого без будь-якого на те
дозволу зі сторони останньої, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ввівши в оману ОСОБА_3, який
після придбання зазначених плит, мав самостійно їх забрати з місця зберігання,
таємно для справжньої їх власниці - ОСОБА_4, шляхом вільного доступу намагалися
викрасти зазначені плити перекриття у кількості 22 штук, вартістю 1540 грн. При
цьому, виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до
кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі,
оскільки вчинювані ними злочинні дії були викриті ОСОБА_3 та відповідно
працівниками міліції.

При цьому,
ввівши ОСОБА_3 в оману щодо правомірності вчиненої угоди купівлі-продажу,
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, шляхом обману та зловживання довірою,
заволоділи грошима ОСОБА_3 в сумі 900 грн.

Допитані в
судовому засіданні підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вину в скоєному визнали повністю, детально пояснивши суду обставини
вчиненого злочину. В скоєному щиро розкаялися.

Суд,
переконавшись в тому, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють
фактичні обставини по справі, переконавшись у добровільності та істинності їх
позицій, роз”яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права
оспорювати ці фактичні обставини по справі в апеляційному порядку, обмежує
судове слідство по справі допитом підсудного відповідно до ст.299 КПК України.

Дії підсудних
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід кваліфікувати як замах на таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто за
ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України, а також за ст.190 ч.2 КК України, як заволодіння
чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене
повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи міру покарання суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудних, які до
кримінальної відповідальності притягуються вперше, вину в скоєному визнали
повністю, за місцем проживання характеризуються посередньо.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудним суд визнає їх щире каяття в скоєному, активне
сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого потерпілим збитку в
добровільному порядку.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудним судом не встановлено.

Приймаючи до
уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що останнім слід призначити
покарання у вигляді позбавлення волі, однак, враховуючи наявність декількох
пом”якшуючих покарання обставин, ставлення підсудних до скоєного, думку
потерпілих, суд приходить до висновку про можливість звільнити їх від
відбування призначеного покарання, встановивши при цьому іспитовий термін,
відповідно до положень ст.75 КК України.

Згідно медичного
висновку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 примусового лікування від залежності до
психоактивних речовин не потребують.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнати винними в скоєнні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, ст.185 ч.2,
190 ч.2 КК України та призначити їм покарання:

- за ст.15 ч.2,
185 ч.2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

- за ст.190 ч.2 КК України - один рік
позбавлення волі.

Відповідно до
ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання у вигляді двох років
позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування призначеного
покарання, якщо вони протягом одного року не скоять нового злочину та виконають
покладені на них обов'язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України, а саме:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з”являтися в органи КВІ на
реєстрацію.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити попередню
- підписку про невиїзд.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: