Справа № 513/503/15-к
Провадження № 1-кп/515/1028/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

05 червня 2015 р. Колегія суддів Татарбунарського районного суду Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064 від 29.01.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Татарбунари Одеської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, до арешту проживаючої по АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Як інкримінується ОСОБА_9 стороною обвинувачення, 28 січня 2015 року в період часу з 18:00 години до 18:30 годин, знаходячись в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , діючи з непрямим умислом, передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо допускаючи її настання, під час одягання малолітньої дитини, знаходячись у неї за спиною, обмотавши два рази дитячим шерстяним шарфом синього кольору верхню частину шиї малолітній ОСОБА_10 , умисно із застосуванням фізичної сили зав`язала їй із задньої частини шиї шарф на один вузол, перекривши їй дихальні шляхи, тим самим задушивши ОСОБА_10 , після чого остання упала на підлогу.

В подальшому, з метою приховування скоєного злочину, ОСОБА_9 , знайшовши в шухлядці тумбочки, яка знаходилась в коридорі її будинку, поліпропіленовий мішок білого кольору помістила в зазначений мішок труп малолітньої ОСОБА_10 та перенесла його до занедбаного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та залишила його в підвальному приміщенні зазначеного будинку, де 01.02.2015 працівниками міліції було знайдено труп малолітньої ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 43-410/2015 від 27.02.2015 року виданого КЗ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», у малолітньої ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма обличчя: синець правої щоки, крововилив та поверхневий розрив слизової оболонки верхньої губи зліва, поверхневий розрив слизової оболонки лівої щоки, крововилив та поверхневий розрив слизової оболонки нижньої губи зліва; закрита травма шиї: переривчаста странгуляційна борозна шиї, непрямий повний поперечний перелом верхнього правого ріжка щитовидного хряща; крововилив в області ямки передодня піхви, розрив і крововиливи дівочої пліви; посиніння заднього проходу; поверхневі дефекти лівої вушної раковини і тильної поверхні лівої кисті. Смерть ОСОБА_10 настала від здавлення органів шиї, безпосередньою причиною є механічна асфіксія. Зазначені ушкодження у своїй сукупності були небезпечними для життя і за цим критерієм, згідно п.2.1.1.(а), 2.1.3.(ї), 2.1.3.(о),2.1.3.(у) «Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 37 від 30.03.2015, виданого КЗ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», ОСОБА_9 під час вчинення інкримінованого їй діяння не знаходилась в якому-небудь емоційному стані, психічним розладом не страждала, у зв`язку з чим вона була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене п.2 ч.2 ст.115 КК України за ознаками: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно малолітньої дитини.

Обвинувачена ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, винною себе у смерті дитини визнала частково, пояснивши, що вона позбавляти життя дитини не бажала, скоїла правопорушення ненавмисно, все сталось по необережності. Детально про обставини скоєння кримінального правопорушення пояснювати відмовилась, посилаючись на тяжкість спогадів.

Представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що свідком обставин загибелі малолітньої дитини вона не була, деталі смерті ОСОБА_11 знає з матеріалів досудового слідства. Обвинувачену, як матір характеризує вкрай негативно, виходячи з встановлених обставин справи, пояснень свідків сусідів, співмешканця, представника сільської ради. Між тим, сім`я ОСОБА_9 була поставлена на облік служби у справах дітей лише після вищезгаданих подій.

В підтвердження вини обвинуваченої в скоєнні вищезазначеного злочину, стороною обвинувачення надано письмові докази, досліджені в судовому засіданні, а саме:

- витяг з кримінального провадження №0000064 від 30.01.2015 року , із якого вбачається, що 29.01.2015 року до чергової частини Саратського РВ ГУМВ України в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_9 , про те, що в період з 15 год. 00 хв. 29.01.2015 року її донька ОСОБА_10 пішла в невідомому напрямку та до теперішнього часу її місцезнаходження не відоме. /на 1 арк./;

- витяг ЖЄО №218 Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області від 29.01.2015 року, із якої слідує, що 29.01.2015 року о 18 год. 10 хв. по телефону повідомила гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає по АДРЕСА_1 про те, що в період з 15 год. 00 хв. 29.01.2015 року її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пішла в невідомому напрямку та дотеперішнього часу її місце знаходження невідоме. /на 1 арк./;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2015 року, з якого видно, що о/у СУР Саратського РО ст. л-нт ОСОБА_12 прийняв заяву від ОСОБА_9 /на 1 арк./;

- протокол огляду місця події з фототаблицями до нього від 29.01.2015 року, де об`єктом огляду є будинок по АДРЕСА_1 та вилучено 2 (дві) шапки, футболку та рукавиці./на 6 арк./;

- постову про приєднання предметів до справи як речових доказів від 30.01.2015 року /на 1 арк./;

- протокол огляду предмета футболки білого кольору, шапки синього кольору, шапки рожевого кольору, дитячих рукавичок від 30.01.2015 року /на 2 арк./;

- протокол отримання зразків для експертизи від 31.01.2015 року, з якого видно, що у ОСОБА_9 відібрали зразки крові для проведення молекулярно-генетичної експертизи. /на 1 арк./;

- протокол огляду місця події від 01.02.2015 року, де об`єктом огляду є підвальне приміщення, розташоване на території подвір`я нежитлового будинку по АДРЕСА_2 , де було виявлено мисиновий полімерний білий мішок, всередині якого було виявлено труп дитини (на 3

- протокол огляду трупа ОСОБА_10 , 2013 року народження з фототаблицями до нього від 01.02.2015 року /на 11 арк./;

- протокол огляду місця події (додаткового) з фототаблицями до нього від 01.02.2015 року, об`єктом огляду якого є приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , де вилучено дитячі речі та постільну білизну /на 5 арк./;

- постанову про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 01.02.2015 року; від 03.02.2015 року /на 6 арк./;

- протокол огляду трупа від 02.02.2015 року, з якого вбачається, що слідчим-криміналістом СУ ГУМВС України в Одеській області м-ром міліції ОСОБА_13 був оглянутий труп ОСОБА_10 /на 5 арк./;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.2013 року, згідно якої ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /на 1 арк./;

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 410 від 04.02.2015 року, та копію свідоцтва про смерть, якими підтверджується, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /на 2 арк./, причиною смерті є удавлення чи задушення з метою вбивства чи нанесення ушкодження; приблизний час між початком захворювання та смертю хвилини. /на 1 арк./;

- висновок експерта № 43-410/2015 від 27.02.2015 року, із якого вбачається, що безпосередньої причиною смерті ОСОБА_10 стала механічна асфіксія, що підтверджується иньєцированністю склер очей і слизових оболонок нижніх повік очей, наявністю крововиливів під плеврою легень і на зовнішній оболонці серця, гострою емфіземою легенів, а також ознаками швидкого настання смерті у вигляді венозного повнокров`я внутрішніх органів, рідкої крові в порожнинах серця, набряку головного мозку і легень. Тілесні ушкодження у вигляді синця правої щоки, крововиливів і поверхневих розривів слизової оболонки верхньої і нижньої губи і лівої щоки, крововиливи в області ямки присінка піхви, розриву і крововиливи дівочої пліви, осаднення заднього проходу у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї: странгуляційної борозни на шиї і перелом верхнього правого ріжка щитовидного хряща, що виникли внаслідок здавлення органів шиї та призвели до механічної асфіксії були небезпечними для життя та згідно з п. 2.1.1.(а), 2.1.3.(Ї), 2.1.3.(о), 2.1.3.(у) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. /на 11 арк./;

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) №80 з фототаблицями до нього від 05.02.2015 року, із якого слідує, що на підставі проведеного дослідження лоскута шкіри шиї та органокомплекса гортані визначається переривчаста странгуляційна борозна на лоскуті шкіри шиї могла утворитися від дії полосчатого, мілкорельєфного предмета з вузькими вертикальними валиками і борозенками, верхній край якої має вузьку горизонтальну смугу з вираженими крайовими, горизонтальними смужками. На поверхні пошкодження і поблизу нього визначаються дрібні фрагменти текстильних волоконець чорного, зеленого і червоного кольору, а також білі частинки, можливо шари будівельного матеріалу, які витягнуті препарувальні голки і поміщені у пакет для передачі слідчому. Непрямий, повний, поперечний перелом верхнього правого ріжка щитовидного хряща міг утворитися по згинаючому типу, при додатку травмуючої сили далеко від місця перелому, можливо нижче органокомплекса гортані. /на 9 арк./;

- акт судово-медичного дослідження №421/410 з фототаблицями до нього від 17.02.2015 року, згідно якого, на фоні аутолізу визначається м`яка странгуляційна борозна шкіри шиї. Травматичні пошкодження ануса і дівочої пліви з крововиливом без вираженої перифокальної клітинної реакції і забрудненням. Пошкодження лівої вушної раковини посмертного походження. Венозне повнокров`я органів, м`яких тканин стегон, слизової оболонки верхньої і нижньої губи, слизової оболонки лівої щоки. Крайова емфізема, вогнищеві крововиливи. Набряк легенів. Крововилив в міокарді. Пухкі крововилив у м`яких мозкових оболонок, набряк головного мозку. /на 4 арк./;

- висновок експерта № 45 від 06.02.2015 року, із якого вбачається, що при огляді обвинуваченої ОСОБА_9 , виявлено рубець на внутрішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя. Судячи по властивостях (рожево-синюшний, плотноватий, рухливий, розташований на рівні навколишньої шкіри, місцями втягнутий), даний рубець утворився в результаті загоєння різаної рани, завданої гострим ріжучим предметом більше 1 року тому. Ушкодження у вигляді різаної рани, на момент його заподіяння, не було небезпечним для життя, судячи з розмірів рубця, мало незначні, скороминущі наслідки, що тривають понад 6 днів, але не більше 21 дня, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносилося до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Інших ушкоджень на тілі ОСОБА_10 не виявлено. /на 2 арк./;

- протокол огляду предмета (особистого одягу ОСОБА_9 ) з фототаблиці до нього від 03.02.2015 року /на 6 арк./;

- висновок експерта № 94 від 12.02.2015 року, із якого вбачається, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження визначено генетичні ознаки зразків крові гр. ОСОБА_9 та потерпілої малолітньої ОСОБА_10 які наведені в таблиці результатів дослідження (а.с.240). /на 3 арк./;

- висновок експерта № 93 від 24.02.2015 року, згідно якого, генетичні ознаки клітин на верхній частині полімерного мішка збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 у (ВЕ НДЕКЦ №94 від 12.02.2015р.) і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої малолітньої ОСОБА_10 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин на верхній частині полімерного мішка та генетичних ознак визначених у зразку крові ОСОБА_9 складає 1,4 х 10-22. Сукупність генетичних ознак, визначена у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 6,9 секстильйонів осіб. /на 4 арк./;

- висновок експерта № 97 від 30.03.2015 року, із якого вбачається, що генетичні ознаки клітин на шарфі є змішаними, містять генетичні ознаки гр. ОСОБА_9 (об`єкт №1 у ВЕ НДЕКЦ №94 від 12.02.2015р.), малолітньої ОСОБА_10 (об`єкт №2 у ВЕ НДЕКЦ №94 від 12.02.2015р.) та малолітнього ОСОБА_10 /на 5 арк./;

- висновок додаткової судово-медичної експертизи трупа № 145-410/2015 від 27.03.2015 року, із якого вбачається, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені вищезазначені раніше ушкодження. Смерть ОСОБА_10 наступила від здавлення органів шиї, що підтверджується наявністю видових ознак у вигляді странгуляційної борозни на шиї і непрямого повного поперечного перелому верхнього правого ріжка щитовидного хряща. Безпосередньою причиною смерті стала механічна асфіксія, що підтверджується инъєцированністю склер очей і слизових оболонок нижніх повік очей, наявністю крововиливів під плеврою легень і на зовнішній оболонці серця, гострою емфіземою легенів, а також ознаками швидкого настання смерті у вигляді венозного повнокров`я внутрішніх органів, рідкої крові в порожнинах серця, набряку головного мозку і легень.

Єкспертом не виключається їх заподіяння і за обставин, зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.02.2015 року, де « ОСОБА_9 показала, що шарф вона почала зав`язувати дитині із задньої частини шиї, при цьому перекрутила шарф спереду, таким чином, щоб його кінці зав`язати ззаду. Вона показала на шарфові, що зробила один вузол та кінці шарфа залишились спадаючими.

Приймаючи до уваги метереологічні дані (температуру повітря в період часу 28.01.2015 року-01.02.2015 року), дані протоколу огляду трупа, який знаходився у полімерному мішку у підвальному приміщенні, не виключається, що з моменту настанні смерті ОСОБА_10 і до моменту огляду її трупа пройшло біля 92-96 годин, і таким чином смерть могла наступити 28.01.2015 р. в період часу 15:20-19:20 год. /на 7 арк./;

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.02.2015 року за участю підозрюваної ОСОБА_9 /на 3 арк./;

- протокол №308 т за результатами проведення негласної слідчо-розшукової дії за завданням №69/2-58т від 27.04.2015 року, з якого вбачається, що отримано інформацію про причетність гр. ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_10 , яка викладена в довідці та в електронному вигляді зберігаються на оптичному (аудіо диску) носії. /на 5 арк./;

- постанови про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 28.04.2015 року. /на 2 арк./;

- протокол огляду предмету від 28.04.2015 року /на 1 арк./;

- висновок судово-психіатричних експертів №37 від 30.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_9 в період часу, що ставиться до вчинення кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, хронічним психічним розладом, недоумством, іншим, в тому числі, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, не страждала, у зв`язку з чим вона була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. В теперішній час вона також не страждає хронічним психічним розладом, недоумством. Здатна повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. По своєму психічному стану може постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. При цьому психологічне дослідження показує, що у випробуваної рівень інтелекту відповідає низькій нормі для її вікової групи, у неї немає яких-небудь порушень когнітивних процесів, уваги і пам`яті. У підозрюваної немає ознак підвищеної (патологічної) схильності до брехні і фантазування. У неї немає надмірних проявів таких індивудуально-психологічних особливостей, як підвищена ворожість, ненависть, агресивність, збудливість, жорстокість./на 13 арк./.

Між тим, такі письмові доказі, як висновок експерта № 17 від 04.02.2015 року, висновок експерта № 35 від 04.02.2015 року, висновок експерта № 256 від 02.04.2015 року, висновок експерта № 169 від 24.02.2015 року, висновок експерта № 175 від 11.03.2015 року, висновок експерта № 111 від 27.02.2015 року та таблицю до нього, висновок експерта № 97 від 27.02.2015 року та таблицю до нього, висновок експерта № 95 від 12.02.2015 року, висновок експерта № 96 від 13.02.2015 року, висновок експерта № 297 від 09.04.2015 року, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони жодним чином не доводять причетність обвинуваченої до інкримінуємого їй діяння.

Заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали досудового слідства, судова колегія прийшла до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ст. 115 ч.2 п.2 КК України на ст.119 ч.1 КК України, вважаючи переконливою позицію сторони захисту з цього питання, виходячи з слідуючого.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне правопорушення.

В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження та дослідження судом доказів були встановлені наступні обставини.

28 січня 2015 року в період часу з 18:00 години до 18:30 годин, ОСОБА_9 , знаходячись в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час одягання малолітньої дитини, знаходячись у неї за спиною, обмотавши два рази дитячим шерстяним шарфом синього кольору верхню частину шиї малолітній ОСОБА_10 , із застосуванням фізичної сили, недооцінивши наслідки своєї дії, зав`язала їй із задньої частини шиї шарф на один вузол, перекривши їй дихальні шляхи, тим самим задушивши ОСОБА_10 , чим скоїла вбивство з необережності у вигляді злочинної недбалості, після чого остання упала на підлогу.

При цьому, обвинувачена не передбачала настання смерті малолітньої ОСОБА_10 , хоча повинна була і могла передбачити настання такого результату своєї дії, якби була обачною. Внаслідок дій ОСОБА_9 з необережності у виді злочинної недбалості, наступила смерть малолітньої ОСОБА_10 від здавлення органів шиї, безпосередньою причиною стала механічна асфіксія.

В подальшому, зрозумівши, що дитина мертва, з метою приховування скоєного злочину, ОСОБА_9 , знайшовши в шухлядці тумбочки, яка знаходилась в коридорі її будинку, поліпропіленовий мішок білого кольору, помістила в зазначений мішок труп малолітньої ОСОБА_10 та перенесла його до занедбаного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та залишила його в підвальному приміщенні зазначеного будинку, де 01.02.2015 працівниками міліції було знайдено труп малолітньої ОСОБА_10 .

На думку судової колегії, вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується, крім наданих стороною обвинувачення та досліджених в ході судового засідання письмових доказів, поясненнями свідків.

Так, свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що обвинувачена ОСОБА_9 є його колишньою співмешканкою, на теперішній час у нього неприязні до неї стосунки. Разом вони купили будинок в с.Розівка Саратського району, там в них народився син ОСОБА_15 , якому зараз 4 роки, а потім донька ОСОБА_11 . Приблизно 1.5 роки тому вони припинили сімейні стосунки і він пішов із сім`ї. Обвинувачена, подружившись з ОСОБА_16 , почала ігнорувати відносини з ним, часто залишала дітей, почала зловживати спиртними напоями. В 2013 році, коли сину було 2,5 роки, він пішов від обвинуваченої, але неодноразово приходив та намагався примиритись з нею, однак ОСОБА_9 цього не бажала, дома не бувала по 2-є діб, залишаючи дітей у двоюрідної сестри у с.Константинівка. Коли він винайняв квартиру в с.Розівка, обвинувачена приводила до нього дітей, інколи син залишався у нього ночувати, а донька- ні, тому що вона була прив`язана до матері, постійно плакала за нею. Фізичну силу до дітей при ньому ОСОБА_9 ніколи не застосовувала. 29 січня 2015 року, в четвер йому повідомили, що пропала його донька ОСОБА_11 . На його запитання матір дитини сказала, що вона відволіклась ненадовго і донька пропала. Дитину знайшли в підвалі занедбаного будинку в їх селі.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що він з ОСОБА_18 разом винайняли квартиру в с.Розівка Саратського району. До них часто приводила дітей ОСОБА_19 його колишня співмешканка ОСОБА_9 , яку він може охарактеризувати з позитивної сторони, вона доглядала дітей, гуляла з ними, діти були охайні, стосунки з ОСОБА_19 у них були нормальні. Інколи син ОСОБА_19 залишався в них ночувати. В кінці січня ОСОБА_19 попросив його допомогти шукати доньку, яка пропала, але пошуки, які тривали два дні, були марні. Згодом він дізнався, що дитину знайшли мертву в підвалі занедбаного будинку.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що на теперішній час син обвинуваченої ОСОБА_15 , за її з чоловіком проханням переданий їм під опіку. Коли вони забрали хлопчика, він був недоглянутий, замкнутий. Декілька разів вона помічала, як хлопчик брав ляльку та, здушуючи шию, говорив їй «спати». Аналогічні маніпуляції дитини вона спостерігала з своєю племінницею.

Свідок ОСОБА_21 дав аналогічні пояснення, додавши, що до смерті дівчинки він приїздив до свого друга ОСОБА_22 , в якого в сім`ї все було добре. Після припинення сімейних стосунків, він почав погано відгукуватись про обвинувачену.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він мешкає по сусідству з ОСОБА_9 , в якої спочатку була нормальна сім`я, обвинувачена добре ставилась до своїх дітей, доглядала за ними, поки не з`явилась подруга ОСОБА_24 , з якою обвинувачена почала вести розгульний спосіб життя. ОСОБА_19 пішов із сім`ї. Одного дня в січні місяці сусідка ОСОБА_9 запитала в нього, чи не бачив він її доньки ОСОБА_11 . Потім вона зателефонувала до міліції, пошуки вели допізна, але дитину не знайшли.

Свідок ОСОБА_25 пояснила суду, що з обвинуваченою ОСОБА_9 вона познайомилась в СІЗО, перебуваючи там з останньою після затримання, з 04 по 06.02.2015 року. Обвинувачена розповіла їй про вбивство дитини через добу, сказавши, що про це знають лише вона, Бог та її син. При цьому пояснила, що вона з дітьми збирались йти до колишнього чоловіка батька її дітей в гості, дівчинка вередувала і, коли вона відволіклась на малолітнього сина, який знаходився поряд, то занадто затягнула ззаду шиї доньки шарф, від чого та впала. Після цього вона впала в безпам`ятство на деякий час, а коли отямилась, зрозуміла, що дитина мертва, почала різати собі вени, а потім знайшла мішок та віднесла в ньому дитину у занедбаний будинок. Скільки часу труп дитини знаходився вдома, вона пояснити не могла.

Свідок ОСОБА_26 , допитана за клопотанням сторони захисту, пояснила суду, що її запросив слідчий під час проведення слідчого експерименту, як пойняту, коли обвинувачена ОСОБА_9 пояснювала, що вона збиралась з дітьми до колишнього чоловіка, одягала дітей. Коли одягала доньку, повернулась до сина, який її кликав і в цей час туго затягнула доньці позаду шиї шарф на вузол, від чого дитина впала. Вона дуже розгубилась, син в цей час був уже одягнутий. Все це ОСОБА_9 показувала на ляльці, оскільки ці слідчі дії проводились в кабінеті слідчого.

На думку свідка, обвинувачена не планувала убивства дитини, все сталось дуже швидко, вона дійсно була схвильована.

Судова колегія не погоджується з висновками обвинувачення щодо того, що обвинувачена, діючи з непрямим умислом, передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо допускаючи її настання, під час одягання малолітньої дитини, знаходячись у неї за спиною, обмотавши два рази дитячим шерстяним шарфом синього кольору верхню частину шиї малолітній ОСОБА_10 , умисно із застосуванням фізичної сили зав`язала їй із задньої частини шиї шарф на один вузол, перекривши їй дихальні шляхи, чим вчинила умисне вбивство малолітньої дитини, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами у даному провадженні, про що свідчать обставини події, які передували даному кримінальному правопорушенню та відбулися після нього.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування та державним обвинуваченням не доведено обставин скоєння ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 п.2 ст. 115 КК України, натомість в судовому засіданні встановлено, що остання, під час проведення слідчого експерименту - відтворення обстановки і обставин події, а також в ході бесіди зі свідком ОСОБА_25 пояснювала, що вона з дітьми збирались йти до колишнього чоловіка батька її дітей, донька ОСОБА_11 вередувала і, коли вона відволіклась до сина, то затягнула на один вузол ззаду шиї доньки шарф, від чого та впала. Після цього вона була в безпам`ятстві деякий час, а коли отямилась, зрозуміла, що дитина мертва. Аналогічні свідчення дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , яка приймала участь в якості пойнятої при слідчому експерименті.

Яких-небудь об`єктивних даних, які б спростовували пояснення обвинуваченої та вищевстановлені обставини, або підтверджували б, що обвинувачена бажала смерті малолітньої ОСОБА_10 та навмисно позбавила її життя, судом не встановлено. В даному випадку судова колегія вважає, обвинуваченням не доведено обставин, які можуть свідчити про бажання чи свідоме допущення винною смерті потерпілої, як цього вимагає норма ст. 115 КК України.

Питання суб`єктивного ставлення обвинуваченої до наслідків своїх дій, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне, приховати сліди злочину, та не може сприйматись як складова наявності в неї складу злочину, передбаченого ст. 115 КК України.

Судова колегія також не може взяти до уваги, як доказ вини обвинуваченої у навмисному вбивстві дитини той факт, що вона після скоєного не прийняла мір для надання допомоги останній, оскільки, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні було встановлено, що після того як дитина почала падати, обвинувачена зомліла, деякий час знаходилась в безпам`ятстві, що позбавляло її можливості вчинити вказані дії. Протилежного ж, стороною обвинувачення в суді не доведено.

Дії обвинуваченої після скоєння кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, не можуть впливати на кваліфікацію скоєного нею злочину.

Жоден із допитаних в ході судового розгляду свідків, а це ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 не підтвердив факту застосування обвинуваченою ОСОБА_9 фізичного насильства, агресії чи нетерпимості до своїх дітей, в тому числі й до потерпілої, а навпаки пояснювали що обвинувачена, як мати добре доглядала своїх дітей. Навіть пояснення свідка ОСОБА_14 , який в неприязних стосунках з обвинуваченою після скоєння вказаного кримінального правопорушення, не можуть вважатись доказом вини останньої у скоєнні умисного вбивства їх малолітньої дитини. Пояснення свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , під опікою яких на теперішній час знаходиться син обвинуваченої, також не можуть слугувати доказовою базою її вини, оскільки жодних обставин загибелі малолітньої ОСОБА_10 вони не знали.

З показань свідка ОСОБА_26 слідує, що вона зрозуміла з пояснень ОСОБА_9 , що остання не планувала убивства своєї дитини, все сталось дуже швидко, вона дійсно була схвильована під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, з висновку судової психологічно - психіатричної експертизи, яка була досліджена в судовому засіданні, слідує, що у випробуваної рівень інтелекту відповідає низькій нормі для її вікової групи, у неї немає яких-небудь порушень когнітивних процесів, уваги і пам`яті. У підозрюваної немає ознак підвищеної (патологічної) схильності до брехні і фантазування. У неї немає надмірних проявів таких індивідуально-психологічних особливостей, як підвищена ворожість, ненависть, агресивність, збудливість, жорстокість.

Аналізуючи висновок даної експертизи в судовому засіданні, колегія суддів приходить до переконання, що обвинувачена ОСОБА_9 , не маючи надмірних проявів таких індивідуально-психологічних особливостей, як підвищена ворожість, ненависть, агресивність, збудливість, жорстокість, при низькому рівні інтелекту, дійсно недооцінила небезпеку від надмірного здавлення шарфом шиї малолітньої ОСОБА_10 , при відсутності прогнозу, аналізу на перспективу, маючи емоційно - вольову нестійкість, проявила злочинну недбалість, в результаті чого наступила смерть малолітньої дитини від механічної асфіксії.

Твердження обвинувачення, що ОСОБА_9 , діючи з непрямим умислом, передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо допускаючи її настання, перекрила дихальні шляхи під час одягання малолітньої дитини, знаходячись у неї за спиною, обмотавши два рази дитячим шерстяним шарфом синього кольору верхню частину шиї малолітній ОСОБА_10 , із застосуванням фізичної сили, тим самим задушивши ОСОБА_10 , на переконання колегії суддів, ґрунтується лише на припущеннях, оскільки ні органами досудового розслідування, ні судом під час розгляду кримінального провадження не було встановлено безперечних доказів, які б об`єктивно підтверджували б вказані висновки та проти цього заперечувала сама обвинувачена.

Згідно основних засад кримінального провадження, передбачених п.п. 10, 15 КПК України та ст.ст. 17, 22 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на користь такої особи, і кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення своїх правових позицій, прав, свобод, законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

З контексту п. 22 Постанови Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» слідує, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для застосування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, поведінку і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

З пункту 26 вищезазначеної постанови слідує, що у випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відведення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати, як убивство через необережність і заподіяння необережного тяжкого чи середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

В свою чергу, у відповідності з ч. 3 ст.25 КК України, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, судова колегія вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_9 підлягає зміні з п.2 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, та призначенням відповідного покарання, оскільки відповідно до вимог п.п. 10, 15, 19 ч.1 ст.7 КПК України, вимог ст.ст. 17, 22, 26 КПК України, органи досудового розслідування, представники державного обвинувачення повинні довести вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується останній.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також дані що характеризують особу ОСОБА_9 , а саме те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, зізналась у вчиненому, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не виявлено.

Водночас, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, в даному випадку, у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Враховуючи всі обставини справи, судова колегія не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої норми ст.ст. 69, 75 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного керуючись ст.ст.100, 368-371, 373, 374,376 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту її затримання 04 лютого 2015 року, зарахувавши їй в строк покарання попереднє ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Контроль за виконанням вироку покласти на Саратський РВ ГУМВС України в Одеській області.

Речові докази футболку білого кольору, шапку синього кольору, шапку рожевого кольору та дитячі рукавички білого кольору, зимову шапку фіолетового кольору з рожевими горизонтальними лініями вздовж неї, зимовий шарф темно синього кольору, зимові чоботи рожевого кольору, дитячі колготи темно синього кольору із зображенням «грибів» на обох зовнішніх сторонах ніг, болоневу жилетку темно синього кольору, із зображенням прапору «Великобританії», зимові велюрові штани рожевого кольору, зелений светр темно зеленого кольору та кофту х/б фіолетового кольору із зображенням двох сніговиків, полімерну сітку коричневого кольору, мішок білого кольору, полімерний мішок білого кольору, дитячий теплий комбінезон рожевого кольору, блакитний рушник для тіла, постільну білизну світло жовтого та блакитного кольору з реп`яхами на них, дитячі колготи темно синього кольору та зимові штанці сірого кольору, штори світло коричневого кольору, спальне простирадло з постільною білизною світло коричневого кольору; мішок, простирадло, покривало, наволочку, підодіяльник, одіяло, наволочку, полотенце, труси, наволочку, 2 простирадла, рушник, простирадло; речі ОСОБА_9 : куртку, светр, штани, бюстгальтер, шкарпетки, футболку, шапку; зрізи нігтів, зразок крові ОСОБА_9 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_14 ; мазки з полового члену, зрізи нігтів правої та лівої руки, зразки крові, слини, які відібрані у ОСОБА_17 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_27 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_28 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_29 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_30 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_31 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_32 ; зрізи нігтів, зразок крові, мазки з полового члену ОСОБА_33 ; зразок крові та слини ОСОБА_34 ; зразок крові та зрізи нігтів трупу ОСОБА_10 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області, знищити, як такі, що не представляють цінності.

Речові докази протокол про результати проведення НСРД, довідка про результати проведення НСРД та диск CD-R про результати проведення НСРД залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз (а.с.237, 243, 251, 258, 271, 304, 311) в загальній сумі 19 729 /дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять/ грн. 08 коп.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення, а засудженою ОСОБА_9 з моменту вручення їй копії вироку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Головуюча суддя Семенюк

Суддя Чебан

Суддя Шевирін