Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11/781/15/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2013 року, яким

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1). 17.01.2012 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2). 27.11.2012 року апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 27.11.2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення. Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 17.09.2012 року, приблизно о 9 годині 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 з метою таємного викрадення майна, належного ОСОБА_8 , шляхом пошкодження замикаючих пристроїв на вхідних дверях до будинку домоволодіння по АДРЕСА_1 , належного останній, за допомогою знайденого на території зазначеного домоволодіння шматка стальної труби, проник в приміщення вказаного будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_8 золоті та срібні прикраси, та DVD плеєр.
Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним умислом, обвинувачений шляхом пошкодження замикаючого пристрою на вхідних дверях до сараю того ж домоволодіння, проник всередину, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_8 спортивний велосипед. З викраденим майном ОСОБА_7 зник та в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 збитків на загальну суму 8155 грн. 50 коп.
В апеляційній скарзі з доповненням засуджений ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання або зменшити строк покарання і звільнити з-під варти обмежившись відбутим строком покарання. Своє прохання мотивує тим, що суд першої інстанції постановляючи стосовно нього вирок належним чином не врахував ряд обставин, а саме: визнання вини та розкаяння у вчиненому, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої, наявність хворої бабусі, якій потрібен догляд. Окрім цього апелянт зазначає, що став на шлях виправлення, так як за час відбуття покарання, а саме більше 2-х років переглянув свою поведінку та більше вчиняти злочини не буде.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили вирок суду стосовно засудженого змінити, застосувати до нього ст. 75 КК України, або зменшити розмір призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти обмежившись відбутим покаранням, обговоривши доводи апеляцій, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, встановлених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, зібраних у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку і належно оцінених судом, та ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну вироку, не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі урахував тяжкість вчиненого злочину, який віднесений законодавцем до тяжких злочинів, особу винного, який за місцем навчання характеризується з негативної сторони, виховується у неповній сім`ї, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів проти власності, що характеризує його з негативного боку, як особу схильну до вчинення злочинів. Обставини, що пом`якшують покарання засудженому, суд обґрунтовано визнав щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці та відшкодування збитків потерпілій. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також запобігання вчинення ним нових злочинів, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства. Також, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу необхідності призначення остаточного покарання ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання, невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 27.11.2012 року.

Апеляційні доводи засудженого з приводу не врахування судом першої інстанції перелічених у скарзі обставин, повністю спростовуються вище наведеними фактами, а щодо наявності хворої бабусі, яка потребує допомоги, вказана обставина засудженим та його захисником письмово підтверджені не були, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Підстав, які б давали можливість для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України, з урахуванням того, що новий злочин він вчинив в період іспитового строку, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає.

Не знаходячи підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вирок суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України (1960 р.), п.п. 11, 15 розділу ХI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2013 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, без зміни.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3