У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю: прокурораОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6,
при секретарі ОСОБА_7.

розглянула в судовому засіданні 5 лютого 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду міста Києва від 24 грудня 2013 року.

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 4 вересня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця

м. Києва, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 24 грудня 2013 року зазначений вирок скасовано у частині призначеного ОСОБА_5 покарання, а саме звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням. Призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він у період часу з 22 год. 30 хв. 5 лютого 2012 року до 09 год. 20 хв. 6 лютого 2012 року через отвір у стіні електрощитової проник у приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_4» по АДРЕСА_1, звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно: ноутбук і фотоапарат загальною вартістю 12 000 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що судом не враховано належним чином пом'якшуючі покарання обставини, необхідність лікування, неможливість відшкодування шкоди у зв'язку з перебуванням під домашнім арештом. Просить змінити вирок та пом'якшити покарання, застосувавши статті 69, 75 КК України. У доповненні до касаційної скарги просить застосувати до нього закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має неповнолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.

Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд послався на пом'якшуючу його вину обставину - щире каяття, а також позитивну характеристику з місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, та інші обставини.

Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу прокурора та скасовуючи вирок суду першої інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, взяв до уваги те, що вчинений засудженим злочин відноситься до категорії тяжких, а також дані про особу ОСОБА_5, який не працює і не займається суспільно-корисною працею; з 2001 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; в порядку ст. 89 КК України судимостей не має, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення крадіжок; з часу вчинення злочину не вжив жодних заходів до відшкодування потерпілому завданої його злочинними діями шкоди.

Тому призначене ОСОБА_5 покарання у виді найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів. Підстав для застосування статей 69, 75 КК України не вбачається.

Прохання у касаційній скарзі ОСОБА_5 про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» не може бути задоволено, оскільки стаття перша цього закону застосовується лише до осіб, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, а вчинений ОСОБА_5 злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Крім того, до нього не можуть бути застосовані ст. 3, п. «б» ст. 4 цього Закону, оскільки він відбув менше половини призначеного строку покарання.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду міста Києва від 24 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3