Справа № 1-700/10
Провадження № 1-700/10
В И Р О К

іменем України

08.12.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Юркової Ю.В.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має вищу освіту, працюючого слюсарем-ремонтником в Державній податковій адмініністрації України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

встановив:

20 липня 2010 року приблизно о 13 годині ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного спяніння в лісі, що поруч з річкою Ірпінь в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Кивїської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника, з салону автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, шляхом вільного доступу, оскільки дверцята автомобіля були відчинені, таємно викрав два мобільних телефони марки «Нокіа 82» ІМЕІ 78794 вартістю 2459 грн. з сім-карткою мобільного оператора «ДіДжус» вартістю 25 грн., та мобільним телефоном марки «Нокіа 2700» ІМЕІ 6 вартістю 600 грн. з сім-карткою мобільного оператора «Діджус» вартістю 25 грн. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 3109 грн.

Крім цього, 20 липня 2010 року приблизно о 15 годині ОСОБА_6 потворно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_5, обидва перебуваючи в стані алкогольного спяніння біля лісосмуги, що поруч з проїзною частиною в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та безпорадним станом власника та пасажира автомобіля марки «Славута», які спали в салоні, шляхом вільного доступу через відчинені дверцята викрали з салону вказаного автомобіля таємно викрали авто магнітолу марки «Prologi» вартістю 400 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа 1208» ІМЕІ 43846 вартістю 150 грн. з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. З місця злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 575 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав та пояснив, що 20 липня 2010 року разом з ОСОБА_5 він приїхав на річку Ірпінь, щоб відпочити. На річці купались, розважались та випивали. По обіду зіпсувалась погода та вони хотіли повертатися додому, а тому він попросив ОСОБА_1, щоб той відвіз їх до дороги. Максим спочатку начебто погодився, а потім відмовив, із-за чого він вирішив йому помститися, а тому з автомобіля ОСОБА_1 забрав два мобільні телефони. Про цю крадіжку нікому нічого не розказував та мобільні теелофни нікому не показував. Десь через годину, коли разом з ОСОБА_5 вони йшли до дороги, то побачили автомобіль «Славута», який стояв в кюветі. Підійшовши до автомобіля, вони побачили, що в салоні сплять ОСОБА_7 та якась жінка. Скориставшись цим, з салону автомобіля вони викрали автомагнітолу та мобільний телефон. Викрадені у ОСОБА_1 телефони він здав у ломбард. Викрадену магнітолі ОСОБА_5 комусь продав, виручені з цього продажу гроші вони витратили на придбання продуктів харчування, а мобільний телефон, викрадений у Зайця, ОСОБА_5 залишив собі. Приблизно через місяць йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, щоб він приїхав до нього, оскільки він написав заяву до міліції та до нього приїхали працівники міліції, яким він повідомив, що у крадіжці підозрює саме його. Працівники міліції доставили його до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для дачі пояснень. З ломбарду був вилучений один мобільний телефон, викрадений у ОСОБА_1, а саме марки «Нокіа Е82», вартість другого мобільного телефону у розмірі 600 грн. була ним відшкодована під час розгляду справи у суді. У вчиненому підсудний ОСОБА_6 щиро розкаявся, просив його суворо не карати, не позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, підтвердив обставини вчиненого, дав покази, аналогічні показам підсудного ОСОБА_6, під час розгляду справи відшкодував на користь потерпілого ОСОБА_2 800 грн. завданого збитку, просив його суворо не карати, не позбавляти волі. Підсудний ОСОБА_5 зазначив, що вважає, що він порушив закон через надмірне вживання алкогольних напоїв, запевнив, що на час розгляду справи в суді зробив належні висновки для себе, алкогольними напоями не зловживає.

Окрім визнання підсудними своєї вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_1, який пояснив суду, що 19.07.2010 року разом зі своєю дівчиною він на належному йому автомобілі НОМЕР_1, приїхав на відпочинок на р. Ірпінь в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, де залишився до 20.07.2010 року. 20.07.2010 року зранку туди ж до річки приїхали ОСОБА_6, та ОСОБА_5, а також й інші хлопці. Всі відпочивали та займались своїми справами. На прохання ОСОБА_6 він його возив за горілкою в магазин, але потім відмовився везти його та ОСОБА_5 до зупинки маршрутки. Оскільки компанія, яка відпочивала біля річки була йому знайома, дверцята автомобіля він не зачиняв. Проте, через деякий час, коли зібрався комусь зателефонувати, в салоні автомобіля він не виявив своїх мобільних телефонів марки «Нокіа 82» та «Нокіа 2700». Колі він повертався з річки додому, то зустрів ОСОБА_2, який також повідомив, що в нього викрали з машину автомагнітолу, документи та мобільний телефон. Пізніше з заявою з приводу крадіжки мобільних телефонів він звернувся до міліції. Один з мобільних телефонів, а саме марки «Нокіа 2700» йому повернули, під час розгляду справи в суді підсудний ОСОБА_6 відшкодував йому вартість другого мобільного телефону, а тому претензій до останнього він не має, просив підсудного суворо не карати, не позбавляти волі;

- показами потерпілого ОСОБА_2, який пояснив суду, що 20.07.2010 року зранку разом зі своєю знайомою на власному автомобілі марки «Славута» він приїхав на відпочинок на річку Ірпінь в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області. Там відпочивала та вживали спиртні напої, оскільки мали намір залишитися до наступного ранку. Близько 14 години, коли він вийшов з річки, то виявив, що в нього відсутня барсетка, в якій були документи та гаманець. Зрозумівши, що його обікрали, не зважаючи на стан алкогольного спяніння, він вирішив повертатися додому. Але через те, що був дуже пяний, то автомобілем заїхав у кювет, а потім в салоні автомобіля заснув, заснула і його знайома. Коли вони прокинулися, то він побачив, що з салону автомобіля викрали автомагнітолу «Prologi» та його мобільний телефон марки «Нокіа 1208». З приводу крадіжку він звернувся з відповідною заявою до міліції. Пізніше йому повернули його документи за винагороду, але це були не підсудні. Під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 відшкодував йому 800 грн. завданого збитку. З приводу покарання потерпілий поклався на розсуд суду, проте просив підсудний суворо не карати, не позбавляти волі;

- заявою ОСОБА_1 від 27.07.2010 року, в якій він просив прийняти міри до наглядно знайомих осіб, які викрали з його автомобіля належні йому мобільні телефони (а.с. 4); протоколом огляду місця події від 25.08.2010 року, під час якого у ОСОБА_8 був вилучений мобільний телефон марки «Нокіа 82» (а.с. 9-10); заявою ОСОБА_2 від 27.07.2010 року, в якій він просить прийняти міри до наглядно знайомих йому осіб, які викрали з його автомобіля автомагнітолу, мобільний телефон та сумочку з документами (а.с. 31); протоколом огляду місця події від 22.08.2010 року, яким було оглянуто узбіччя дороги, де була здійснена крадіжка майна потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 33); протоколом огляду місця події від 22.08.2010 року, під час якого у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 1208» (а.с. 34-38); довідками товарознавця про вартість викраденого майна (а.с. 107-111); довідкою з ломбарду «Скарбниця» (а.с. 113); протоколом очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 14.10.2010 року, під час якої протиріч між обвинуваченими не виникало (а.с. 117-118); постановою від 19.10.2010 року про уточнення часу скоєння злочину (а.с. 124); постановою від 19.10.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ст. ст. 198, 357., 396 КК України (а.с. 137); постановою від 19.10.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ст. 357 КК України (а.с. 146); постановою від 19.10.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за ст. 198 КК України (а.с. 149); постановою від 19.10.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_9 за ст. 357 КК України (а.с. 151).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудні та потерпілі давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудних у вчиненні злочинів доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_6 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Дії підсудного ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудних.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд враховує, що злочини за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи має позитивні характеристики, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, та вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудний за місцем навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, та вважає доцільним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудних можливе без відбування покарання, враховуючи визнані судом помякшуючі обставини, їхнє щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільні позови у справі не заявлялись.

Судові витрати у справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Нокіа 82», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_1 (а.с. 96), - залишити у його розпорядженні;

-мобільний телефон марки «Нокіа 1208», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2 (а.с. 101), - залишити у його розпорядженні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд, до набранням вироком законної сили залишити без змін.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді підписки про невиїзд до набранням вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, захисником, потерпілими, а засудженими в той же строк, з часу отримання ними копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко