ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 05-952 км 07 Доповідач Пекний С.Д.
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати
Верховного Суду України у кримінальних справах в складі:

головуючого - судді Синявського
О.Г.,

суддів
Гриціва М.І., Пекного С.Д.,

розглянувши в судовому засіданні 27 лютого 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2005
року і ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 9 серпня 2005
року,

в с т а н о в и л а :

зазначеним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше неодноразово судимого, останнього разу 24 грудня 1997 року за ч. 3 ст. 101 КК України на 8 років позбавлення волі, звільнено з
місць позбавлення волі 17 липня 2003 року умовно-достроково на 2 роки 2 дні, -

засуджено за ч.2 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України ОСОБА_1 до призначеного покарання частково
приєднано невідбуте ним покарання за
попереднім вироком і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у
виді 6 років позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2,
відносно якого вирок у касаційному порядку не оскаржено.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він 19 лютого 2005 року, о 1 годині ночі
за попередньою змовою з ОСОБА_2 з метою заволодіння чужим майном біля
АДРЕСА_1 напали на потерпілого ОСОБА_3 і, застосовуючи насильство, яке не
становило загрози для життя потерпілого, заволоділи його майном на загальну
суму 1692 грн. 65 коп.

В апеляційному порядку вирок
залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить про зміну вироку і пом'якшення йому покарання, врахувавши, що
його роль у вчиненні злочину була незначною та що йому неправильно вирахувано і
приєднано невідбутий строк покарання за попереднім вироком, оскільки, на його
думку, його було фактично звільнено умовно-достроково на строк 1 рік 11 місяців
і 24 дні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
кримінальної справи і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
знаходить, що скарга не підлягає задоволенню.

Як видно з матеріалів справи,
висновок суду про доведеність вчинення засудженим ОСОБА_1 відкритого викрадення
майна потерпілого ОСОБА_3 за викладених у вироку обставин грунтується на
показаннях засуджених, які по суті визнали факт заволодіння майном потерпілого
із застосуванням насильства, яке не становило загрози для його життя, а
засуджений ОСОБА_2 прямо вказав, що пограбування потерпілого вони вчинили за
ініціативи ОСОБА_1 і за його активної
участі у виконання злочину.

Крім того, висновок суду про
безпосередню участь засудженого ОСОБА_1 у пограбуванні потерпілого ОСОБА_3
стверджено показаннями потерпілого ОСОБА_3

Наведені у вироку докази вчинення засудженим
вказаного злочину не викликають сумнівів у своїй достовірності, а його
посилання у скарзі на те, що ОСОБА_2 його обмовив, є безпідставними, оскільки
суперечать фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 186 КК
України кваліфіковано правильно, а призначене йому покарання відповідає
тяжкості вчиненого ним злочину і даним про його особу, який вже притягувався до
кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, скоїв новий злочин у
період умовно-дострокового звільнення,
строк якого судом вирахувано і призначено у відповідності до постанови
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2003 року.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, по справі не
встановлено.

З наведеного вбачається, що
передбачені законом підстави для призначення справи до касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів -

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

С У Д Д І:

Синявський О.Г. Гриців
М.І. Пекний
С.Д.