Ухвала

іменем україни

21 квітня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1,
суддів: при секретаріОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
за участю прокурора ОСОБА_5,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_6, захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000091 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК,

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Усть-Лабінська Краснодарського краю Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_2

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2014 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 1 ст. 307 КК - на строк 5 років;

за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК. За ч. 2 ст. 307 КК ОСОБА_6 виправдано у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Цим же вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. За ч. 2 ст. 307 КК ОСОБА_8 виправдано у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Апеляційним судом Полтавської області вирок місцевого суду в частині виправдання обох засуджених за ч. 2 ст. 307 КК, а також в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК скасовано та ухвалено новий вирок, яким:

ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 317 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна;

ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією Ѕ належного йому майна; за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією Ѕ належного йому майна.

В іншій частині вирок районного суду залишено без зміни.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на території смт Машівка Полтавської області скоїли злочини у сфері обігу наркотичних засобів за таких обставин.

Із грудня 2011 року по березень 2013 року ОСОБА_9 безоплатно збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

01 березня 2013 року ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 54,565 г (у перерахунку на суху речовину). Цього ж дня приблизно о 14.00 год. ОСОБА_9 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 повторно збув зазначений наркотичний засіб ОСОБА_11 за 600 грн.

26 березня 2013 року ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 повторно збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 33,568 г (у перерахунку на суху речовину). Цього ж дня близько 13.00 год. ОСОБА_9 за місцем свого проживання повторно збув цей же наркотичний засіб ОСОБА_11 за 600 грн.

При цьому ОСОБА_9 01 та 26 березня 2013 року надав квартиру, у якій він проживав, ОСОБА_11 для спільного вживання наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_8 восени 2012 року зірвав дикоростучі рослини коноплі, висушив та подрібнив їх, таким чином придбавши та виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 11,593 г (у перерахунку на суху речовину), який зберігав без мети збуту за місцем свого проживання на АДРЕСА_2. Під час обшуку 26 березня 2013 року зазначений наркотичний засіб було вилучено працівниками міліції.

У касаційних скаргах, аналогічних за змістом та доводами, захисник та засуджений ОСОБА_9 порушують питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через суворість. Стверджують, що обвинувачення засуджених за ч. 2 ст. 307 КК ґрунтується на недопустимих доказах, здобутих внаслідок провокаційних дій працівників міліції і свідка (залегендованої особи) ОСОБА_11 Зокрема, вказують на те, що після проведення заходу з контролю за вчиненням злочину 01 березня 2013 року ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, а також не припинено злочинну діяльність, а навпаки всупереч ч. 3 ст. 271 КПК проведено повторну закупку наркотичного засобу. Крім того, самі докази під час апеляційного розгляду судом безпосередньо не досліджувались.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарг захисника та засудженого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватись статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 370 КПК вирок апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 цього Кодексу.

За приписами норм процесуального права та загальними засадами кримінального провадження вирок повинен містити не тільки формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, але й безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази на підтвердження встановлених обставин.

Крім того, за правилами статей 404, 407, 420 КПК апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і за наслідками її розгляду має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий, у якому зобов'язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення з урахуванням ст. 409 цього Кодексу.

Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_8 наведених вимог кримінального процесуального закону належно не виконав.

Так, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій фактично заперечував законність вироку в частині виправдання ОСОБА_6 і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК і вважав, що зібраними у справі доказами доведено їх винуватість у вчиненні злочину, у зв'язку з чим просив засудити обвинувачених за згаданим кримінальним законом, призначивши покарання у межах санкції відповідної статті, і обрати на підставі ст. 70 КК більш суворий захід примусу. При цьому прокурор звертав увагу на невірне викладення місцевим судом у вироку фактичних обставин, встановлених у судовому засіданні, а також необґрунтоване визнання окремих доказів недопустимими.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши подану скаргу, задовольнив вимоги прокурора у повному обсязі.

Разом із тим, як видно з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції судового слідства не проводив, при цьому, обґрунтовуючи у своєму вироку винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінально-караних діянь, послався виключно на докази, які містяться у вироку суду першої інстанції, та яких не було безпосередньо досліджено під час перевірки в порядку апеляційної процедури.

Таким чином, апеляційний суд, не провівши судового слідства, дав наявним у кримінальному провадженні доказам, що були предметом дослідження місцевого суду, іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, безпосередньо ці докази не розглянув, що є неприпустимим з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів та положення п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 370, ч. 2 ст. 420 КПК.

За таких обставин вирок суду апеляційної інстанції не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, адже його було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Тому цей вирок на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, у тому числі шляхом судового слідства, перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі, крім того, перевірити інші доводи, зазначені у касаційних скаргах захисника і засудженого, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням ст. 370 КПК з урахуванням приписів ст. 439 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3