АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11 /774/1595/13
Суддя першої інстанції: Ивченко Т.П.
Справа № 5/415/228/12
Доповідач: суддя апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді Кір'яка
А.В.,

суддів:
Косенка Л.М., Крот С.І.,

за участю прокурора
Заворотної О.В.

засудженого ОСОБА_1,

розглянула 27 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні
Апеляційного суду Дніпропетровської
області апеляційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 на постанову Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 12 липня
2012 року про скасування звільнення від
відбування покарання з випробуванням
стосовно ОСОБА_1, засудженого вироком
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 28.10.2011 року за ст. ст. 263 ч.1, 190
ч.1, 70 КК України.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Дніпропетровська , українець, гр-н
України, освіта базова загальна
середня, учень Державного
професійно-технічного навчального
закладі «Дніпропетровський центр
підготовки ті перепідготовки
робітничих кадрів туристичного
сервісу» проживає у АДРЕСА_1, в силу ст.
89 КК України раніше не судимий, -

був засуджений за за ст. ст. 263 ч.1,
190 ч.1, 70 КК України до 2 років
позбавлення волі з застосуванням ст. 75
КК України зі звільненням від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Згідно зі ст. 76 КК України він був
зобов'язаний в період іспитового
строку повідомляти в
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну свого місця проживання, роботи та
періодично з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Постановою Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 12.07.2012
року звільнення засудженого ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням,
призначене вказаним вище вироком, було
скасоване за поданням КВІ Заводського
району м. Дніпродзержинська, а
засуджений ОСОБА_1 був направлений для
відбування покарання у вигляді 2 років
позбавлення волі, призначеного вироком
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 28.10.2011 року.

Не погодившись з вказаною вище
постановою, засуджений ОСОБА_1, - якому
строк апеляційного оскарження
постанови Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 12.07. 2012 року
був поновлений ухвалою Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 24.10. 2013 року, - 24.10.2013 року подав на
неї апеляцію, у якій просить цю
постанову стосовно нього скасувати і
передати справу на новий розгляд з тих
підстав, що:

- оскаржувана постанова виконана на
іноземній мові;

- до подання КВІ Заводського району м.
Дніпродзержинська не було додано
жодного документа, який би
підтверджував факти невиконання ним
зобов'язань, покладених на нього
вироком Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська та відсутні дані про
вчинення ним в період після засудження
адміністративних правопорушень;

- 01.10.2011 року його було виселено з
гуртожитку студентів ДВПУ, отже він
змушений був змінити місце проживання
за винятковими обставинами;

- 30.08.2013 року він був прийнятим до
навчання за професією «Кухар-кондитер»
до Дніпропетровського
професійно-навчального закладу
«ДЦППРКТС» II рівня з денною формою
навчання на повному державному
забезпеченні;

- 09.08.2012 року він був офіційно
зареєстрований за місцем проживання за
адресою:АДРЕСА_1;

- з тим фактом, що відносно нього було
винесено оскаржувану постанову він був
ознайомлений лише 20.09.2013 року.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, засудженого ОСОБА_1,
який підтримав свою апеляцію та
пояснив, що у судовому засіданні 12.07.2012
року він участі не приймав, так як його
ніхто про день та час судового
засідання не сповістив, думку
прокурора, яка вважає, що апеляція
підлягає задоволенню, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 КПК України
(в редакції Закону від 28.12.1960 року),
підставою для скасування або зміни
вироку чи постанови є невідповідність
висновків суду, викладених у вироку чи
постанові, фактичним обставинам
справи, а також істотне порушення
кримінально-процесуального закону.

- 2 -

Згідно зі ст.78 ч.2 КК України
підставою для скасування звільнення
засудженого від відбування покарання з
випробуванням та направлення його для

відбування призначеного покарання є
невиконання ним покладених на нього
обов'язків або систематичне вчинення
правопорушень, що потягли за собою
адміністративні стягнення і свідчать
про його небажання стати на шлях

виправлення.

В силу ст. 408-2 КПК України ( в
редакції Закону України від 28.12.1960 року)
скасування звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням,
призначеного вироком суду
відповідно до статей 75 і 104
Кримінального кодексу України,
здійснюється суддею районного
(міського) суду за місцем проживання
засудженого за поданням органу
виконання покарання… за наявності
підстав, передбачених частиною другою
статті 78 Кримінального кодексу
України.

Але, розглядаючи подання КВІ про
скасування звільнення від відбування
покарання з випробуванням і
направлення засудженого ОСОБА_1 для
відбування призначеного вироком від
28.10.2011 року покарання, суд першої
інстанції прийшов до висновків, які не
відповідають фактичним обставинам
справи та допустив порушення права
засудженого на захист.

Так, задовольняючи подання КВІ, суд не
звернув увагу на вимоги ст. 411 КПК
України ( в редакції Закону України від
28.12.1960 року) та постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 1990
року №11 із змінами, внесеними
постановами Пленуму від 04.06.1993 року №3;
від 13.01.1995 року №3; від 03 12.1997 року №22
«Про практику застосування судами
України процесуального законодавства
при вирішенні питань, пов'язаних з
виконанням вироків», зокрема:

- на п.3, де говориться: «Судам слід мати
на увазі, що в порядку, передбаченому
ст.411 КПК України, суд може вирішувати
лише ті питання, які не стосуються суті
вироку і не тягнуть погіршення
становища засудженого. У такому
порядку вирішуються питання про
відстрочку виконання вироку, про
розстрочку або відстрочку штрафу (ст.405
КПК України), а також питання, зазначені
у статтях 405-1, 406, 407, 407-1, 408, 408-1, 408-2, 408-3,
409-1, 410, 411-1, 413, 414, 414-1 КПК України»;

- на п.14, згідно з яким та відповідно до
ч.2 ст.411 КПК України: «Такі справи
підлягають розгляду відповідно судом
колегіально чи суддею одноособово у
відкритому судовому засіданні за
участю прокурора. Про день розгляду
справи суд повинен повідомити
засудженого; захисника …»;

- на п.16, у якому сказано, що в судовому
засіданні суд зобов'язаний дослідити
докази, що підтверджують наявність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення питань, що
виникли у процесі виконання вироку. Суд
в ухвалі (суддя в постанові) повинні
навести мотиви прийнятого рішення й
точно сформулювати свої висновки.

Це означає, що відповідно до ст.408-2
КПК України, суддя, розглядаючи подання
про скасування звільнення від
відбування покарання з випробуванням,
зобов'язаний був з'ясувати:

- чи мав засуджений реальні можливості
виконати покладені на нього обов'язки?

- у чому полягали правопорушення? чи
відбувалися вони систематично?

- які стягнення були накладені на
засудженого?

- чи можна розглядати викладені в
поданні факти, як свідчення небажання
засудженого стати на шлях виправлення?

Для цього необхідно було належним
чином сповістити засудженого про день
та час розгляду справи, а за
необхідності - впевнитись у його
відсутності за місцем проживання та
застосувати привід засудженого в
судове засідання.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, а саме: з постанови від 12.07.2012
року та з пояснень засудженого, - дане
подання було розглянуто судом першої
інстанції за відсутності засудженого
без винесення постанови про привід
засудженого (хоча в протоколі судового
засідання вказано про його явку в
судове засідання???, що не відповідає
фактичним обставинам справи). Це не
дало суду можливості об'єктивно
з'ясувати причини невиконання вимог
закону засудженим ОСОБА_1 та є істотним
порушенням права засудженого на
захист.

Разом з тим, судом прийнято
рішення без наявності беззаперечних
доказів, які б підтверджували факти
порушень ОСОБА_1 вимог ст.76 КК України,
покладених на нього судом вироком
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 28.10.2011 року. В матеріалах
справи є тільки два рапорти робітників
міліції та пояснення коменданта
гуртожитку про те, що засуджений був
відрахований з числа студентів ДВПУ та
виселений з гуртожитку, і місце
проживання його невідоме (а.с.6-8).

Виходячи з цього, у своїй
постанові суд першої інстанції, не
наводячи конкретних мотивів
прийнятого рішення, а тільки вказавши
на помилковий висновок про те, що
ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає,
ігнорує виклики про явку на реєстрацію,
а значить не виконує обов'язки,
покладені на нього судом, зазначив, що
подання кримінально-виконавчої
інспекції підлягає задоволенню, тоді
як ОСОБА_1 вимушено змінив місце
проживання та навчання, про що свідчить
характеристика з місця навчанняать.

Виходячи з вищенаведеного,
зокрема з того, що суд, розглядаючи
подання КВІ про скасування звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням і направлення
засудженого для відбування
призначеного судом покарання, не вжив
усіх необхідних заходів для доставки
його у судове засідання з метою
з'ясування всіх обставин справи, не дав
аналізу обставинам справи, що потягло
за собою висновки, які не відповідають
фактичним обставинам справи, та
порушення права засудженого на захист,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а матеріали
справи - поверненню в суд першої
інстанції на новий судовий розгляд, у
ході якого необхідно усунути недоліки
вказані в описовій частині даної
ухвали апеляційного суду.

Зважаючи на те, що засуджений
ОСОБА_1 затриманий і знаходиться під
вартою на виконання постанови суду
першої інстанції, яка підлягає
скасуванню, він повинен бути
звільнений з-під варти негайно.

Керуючись ст.ст. 365-366, 382 КПК
України (в редакції Закону від 28.12.1960
року), колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 12 липня
2012 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали справи повернути на новий
судовий розгляд у той самий суд в
іншому складі суду.

Засудженого ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, з-під
варти звільнити негайно у залі
судового засідання.

Судді