У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14,
суддів ОСОБА_15, ОСОБА_16,
за участю прокурора ОСОБА_17,
представника цивільного позивача ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні 11 грудня 2014 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судиму,

засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «РосУкрЕнерго» 1 852 162 грн 80 коп.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року вирок щодо ОСОБА_6 змінено в частині вирішення цивільного позову, збільшено розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ТОВ «РосУкрЕнерго», до 2 651 274 грн 35 коп.

ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що вона, працюючи у ТОВ «РосУкрЕнерго» менеджером із продажу нафтопродуктів, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, яке їй було ввірене відповідно до посадових обов'язків, у періоді з 29 грудня 2005 року по 14 червня 2006 року, перебуваючи на своєму робочому місці у ТОВ «РосУкрЕнерго» за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 36-в, привласнювала нафтопродукти таким способом. Маючи в силу своїх посадових обов'язків вільний доступ до талонів на отримання нафтопродуктів, ОСОБА_6 входила до комп'ютерної програми автоматизації обліку «Інспро» та здійснювала в файлах за попередні роки операції «Відвантаження талонів» із файлу (Операції/Накладні/Талони/Брак…) без оформлення при цьому операції «Списання бракованих талонів»; таємно виносила привласнені талони на отримання нафтопродуктів з приміщення ТОВ «РосУкрЕнерго» та в подальшому в неустановленому досудовим слідством місці та в неустановлений час реалізовувала їх різним особам, а отриманні від цього кошти привласнювала. Особи, які купляли у ОСОБА_6 талони на отримання нафтопродуктів, пред'являли їх на АЗС ТОВ «РосУкрЕнерго» та отримували за ними пальне, але не оплачували вартість пального ТОВ «РосУкрЕнерго». У зазначений спосіб ОСОБА_6 привласнила майно ТОВ «РосУкрЕнерго» в особливо великому розмірі на загальну суму 2 651 274 грн 35 коп.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що злочин не вчиняла, належних доказів її вини матеріали справи не містять. Стверджує, що матеріально-відповідальною особою не була, відповідних договорів не укладала та наказів не підписувала; талони щоденно передавались їй керівництвом на реалізацію, а частину яку вона не реалізувала, повертала керівництву; доступ до її комп'ютера мали інші працівники, які знали її логін і пароль. Указує на те, що ТОВ «РосУкрЕнерго» завищило суму матеріальної шкоди. Зазначає, що досудовим слідством не перевірено інші версії вчинення злочину, зокрема, оптовий продаж талонів посадовими особами або керівництвом підприємства. Наголошує на порушення правила підслідності. Просить скасувати судові рішення та направити справу на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення представника цивільного позивача та думку прокурора, які вважали судові рішення законними та обґрунтованими і просили залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого істотно порушено норми КПК України, що перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Так, висновок досудового слідства та суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є недостатньо мотивованим і передчасним.

ОСОБА_6 під час досудового слідства та у судовому засіданні давала послідовні показання про те, що злочину вона не вчиняла, вільного доступу до сейфу, де зберігались талони, не мала. Працювала в одному кабінеті з ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Пароль до програми «Інспро» знали ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_9, можливо й інші працівники. Списані талони викидались у сміттєвий пакет і віддавалися керівництву для утилізації, акт при цьому не складався. На підприємстві робилися звіти - щомісячні, квартальні, піврічні, ніяких порушень виявлено не було. Перед звільненням вона передавала справи ОСОБА_8 та ОСОБА_12, акту прийому-передачі або інвентаризації не проводилось.

Ці показання, надані ОСОБА_6 на свій захист, належним чином не перевірені та не спростовані.

При цьому з показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, наведених у вироку, убачається, що ОСОБА_6 працювала за своїм комп'ютером у програмі автоматизації обліку «Інспро» як користувач «ОСОБА_13», виписувала рахунки, брала талони з сейфу і вносила їх в систему, спілкувалась з контрагентами, тобто виконувала свої службові обов'язки менеджера з продажу нафтопродуктів. Однак, виходячи з цих свідчень також не можна стверджувати про неможливість вчинення злочину іншими особами.

Одночасно з матеріалів справи убачається, що обвинувачення ОСОБА_6 ґрунтуються насамперед на даних висновку комп'ютерно-технічної експертизи від 19.03.2007 року за № 1183, згідно якого недостача нафтопродуктів чи неправомірне оформлення операцій по видачі та списанню нафтопродуктів за талонами виникло внаслідок дій користувача «ОСОБА_13», який здійснював в файлах за попередні роки операції «Відвантаження талонів» із файлу (Операції/Накладні/Талони/Брак…) без оформлення операції «Списання бракованих талонів».

Разом із тим, згідно з даними висновку цієї же експертизи (т. 10, а.с. 243) в авторизованій системі обліку нафтопродуктів по талонам «Інспро» існує можливість роботи з іншого робочого місця під іменем одного користувача. Також на сервері не існує конфігурації віддаленого доступу, тобто робота з системою та інформаційною базою поза межами офісу підприємства не можлива. В даній автоматизованій системі «Інспро» працювали користувачі з однаковими системними правами доступу.

Отже, не виключається можливість здійснення операції «Відвантаження талонів» в файлах за минулі роки іншими особами.

Крім того, досудовим слідством та судом не перевірено правильність визначення розміру майна, щодо якого вчинено злочин.

Так, після звільнення ОСОБА_6 з роботи товариством «РосУкрЕнерго» проведено інвентаризацію. Згідно з актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 01.07.2006 року товариству завдано збитків на загальну суму 1 457 380 грн 46 коп.

Разом із тим, згідно з даними висновку судово-економічної експертизи від 13.09.2011 року за №242/11-19 загальна вартість талонів, доданих до минулих операцій відвантаження талонів, складає 2 651 274 грн.

Також ні досудовим слідством, ні судом не встановлено, на яку саме кількість талонів, щодо яких було здійснено операцію «Відвантаження талонів» у файлах за минулі роки, в подальшому було фактично відпущене пальне.

Зазначене потребує додаткової перевірки, оскільки свідчить про неповноту досудового слідства, яка у даному випадку потягла неправильне застосування судом кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, з огляду на викладене, судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню, а справа - направленню на нове розслідування для усунення зазначених недоліків, оскільки вони не можуть бути усунуті у судовому засіданні. Під час нового розслідування слід урахувати зазначене у цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, надані ОСОБА_6 на свій захист, виконати необхідні слідчі дії та в залежності від установленого прийняти рішення, яке б відповідало вимогам закону.

ОСОБА_6 взято під варту в порядку виконання вироку після вступу його в законну силу. На досудовому слідстві та під час судового розгляду їй був обраний запобіжний захід - підписка про невиїзд.

У зв'язку із скасуванням судових рішень із направленням справи на додаткове розслідування засуджена ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти, а запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, обраний органом досудового слідства, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати, залишивши запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

С у д д і :

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_16