Дата документу Справа № 318/2977/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/2977/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/227/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000687 від 22 червня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник адвокат ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

потерпілий ОСОБА_9 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, вказує на необхідність врахування обставин, що пом`якшують покарання. Так, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, має намір повністю відшкодувати завдану його діями шкоду, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, знаходячись під домашнім арештом працював вдома, скарг стосовно нього до правоохоронних органів не надходило, стає на шлях виправлення. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому покарання з випробовуванням, застосувавши положення статей 69, 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:
22 червня 2014 року, приблизно о 01 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно з якими Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 60 км/год здійснював дорожній рух по проїжджій частині вул. Кірова в с. Дніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, зі сторони с. Водяного в напрямку м. Енергодар. В цей же час, попереду, у попутному йому напрямку, вздовж правого краю проїжджої частини вул. Кірова в с. Дніпровка йшов пішохід ОСОБА_11 .

Під час руху, в районі будинку № 182 по вул. Кірова в с. Дніпровка, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну спроможність своєчасно виявити пішохода ОСОБА_11 та технічну можливість уникнути наїзду на потерпілого шляхом вживання заходів до зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, що передбачено п. 12.3. ПДР: Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, своєчасно вказані заходи до зменшення швидкості не вжив, в наслідок чого, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП, потерпілому ОСОБА_11 були спричинені згідно висновку судово-медичної експертизи тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_9 на суму 16 743 грн. 16 коп. задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 11 743 грн. 16 коп.

З метою забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_6 в межах невідшкодованої суми позову - 11 743 грн. 16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави: 491 грн. 92 коп., пов`язані з проведенням експертизи № 356 від 25.08.2014 p., 589 грн. 68 коп., пов`язані з проведенням експертизи № 420/14 від 25.07.2014 p., та 589 грн. 68 коп., пов`язані з проведенням експертизи № 619/14 від 23.09.2014 р.

Засіб запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, взято ОСОБА_6 під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання рахується з 20 листопада 2014 р.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого, які підтримали апеляцію, прокурора, потерпілого та його представника, які були проти задоволення апеляційної скарги і наполягали на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Як вбачається з вироку, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановленою санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне ним кримінальне правопорушення. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, частково відшкодував шкоду потерпілому.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття обвинуваченого.

До обставин, що обтяжують покарання, судом віднесено вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а також погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, який після ДТП зник з місця події та не вжив заходів щодо виклику швидкої допомоги та працівників міліції.

Доводи адвоката в апеляційній скарзі про необхідність призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та застосування положень ст. 75 КК України колегія суддів вважає непереконливими.

Так, викладені в апеляційній скарзі прохання адвоката обвинуваченого врахувати при пом`якшенні ОСОБА_6 покарання визнання ним вини, його щире каяття, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Та обставина, на яку посилається захисник в апеляції, що обвинувачений, залишаючись на волі, зможе повністю відшкодувати потерпілому шкоду на думку колегії суддів не може бути підставою для призначення покарання з випробовуванням.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення та застосування ст. 75 КК України не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
1. 2. 3.