11-кп/775/82/2015(м)
241/1278/14-к

Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Мангуш Першотравневого району Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6-ти місяців арешту,
Відповідно вироку суду, ОСОБА_7 на початку травня 2014 року (точної дати та часу слідством не встановлено), за попередньою змовою, групою осіб з ОСОБА_8 , з території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , таємно, повторно, викрали металеві предмети загальною вагою 300 кг, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 600 гривень.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду у зв`язку з тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі і призначити йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу.
Апелянт вважає, що при призначенні покарання суд недостатньо врахував ступень тяжкості злочину, його особисті дані, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Також вказує, що як на досудовому так і на судовому слідстві повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному, неодноразово вибачився перед потерпілою та відшкодував їй матеріальну шкоду у сумі 300 гривень, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовільно характеризується за місцем проживання, більше 20-ти років хворіє на хронічний гастрит та з 1994 року перебуває на «Д» обліку з цим захворюванням.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, прокурора, який визнав доводи апеляційної скарги та просив змінити вирок суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто у відповідності з частиною 3 статті 349 КПК України, без дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження і які ніким не оспорюються.

Апеляційна скарга обвинуваченого містить в собі лише доводи для зміни вироку у частині призначеного покарання.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, у зв`язку з чим інші питання колегією суддів не обговорюються та не перевіряються.
Що стосується призначеного судом першої інстанції кримінального покарання, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винного та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 про надмірну суворість призначеного йому покарання з наступних підстав.
Як вбачається з вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту, суд мотивував це тим, що ОСОБА_7 раніше судимий за аналогічний злочин, але 14.05.2014 року звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», не працює, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується задовільно.
Суд, визнав обставиною, яка пом`якшує покарання каяття та сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів, частково провівши судове слідство додатково з`ясувала, що на час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував потерпілій матеріальні збитки, сплативши 300 грн. (а/с 112), вибачився перед потерпілою, тяжких наслідків від скоєного ним злочину не настало, займається суспільно-корисною діяльністю неофіційно працює водієм у службі таксі « ОСОБА_13 », має дружину, проживає з сім`єю, на утриманні у нього двоє малолітніх дітей, має хронічні захворювання (а/с 113), фактично характеризується позитивно, а не задовільно, оскільки в ній не зазначено будь-які негативні відомості.
Також, під час апеляційного розгляду встановлено, що у ОСОБА_7 відсутні обставини, які обтяжують покарання, оскільки суд першої інстанції помилково послався у вироку на обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції (у формулюванні, визнаним судом доведеним) відсутні відомості про встановлення судом факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 у відношенні особи похилого віку та відсутні відомості про те, що обвинувачений свідомо вчинив кримінальне правопорушення у відношенні особи похилого віку, а тому неможливо цю обставину вважати як обставину обтяжуючу покарання.
Колегія суддів вважає, що всі наведені вище обставини, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, дають переконливі підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, з урахуванням тяжкості злочину, відсутності тяжких наслідків, особи винного, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 69 КК України та вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 185 КК України штрафу, що буде достатнім і справедливим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 26.12.2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.
Виключити з вироку обтяжуючу покарання обставину: вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
В іншій частині вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 26.12.2014 року залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: