Справа
№ 1-4
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
жовтня 2007р. Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді Беркути Л.Г.

при секретарях Ткаченко
Ю.О. і Захарченко Л.Я.

з участю прокурорів Агайбірова В.О. і Лук'яненка К.В.

адвокатів ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
селищі Решетилівка справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженця та

мешканця
АДРЕСА_1

росіянина,
громадянина України, з н/середньою освітою,
холостого, працюючого в компанії «Ліон»,раніше не
судимого,-

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2народження,
уродженця та мешканця
АДРЕСА_2, громадянина
України, з середньо-технічною освітою,
холостого, непрацюючого, раніше не судимого,
-

в скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -

В
С Т А Н О В И В:

1
листопада 2005 року близько 18 години підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2. за
попередньою змовою між собою, перебуваючи в с. Долина Решетилівського району
Полтавської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, нанесли
тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_3, які є небезпечними для життя та здоров'я
потерпілого та відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки Самсунг-Х610,
спричинивши матеріальної шкоди на суму 1359 грн., після чого з місця вчинення
даного злочину зникли, викрадений мобільний телефон продали, а виручені грошові кошти використали для власних потреб.

Допитаний
в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 вину свою визнав повністю та пояснив, що
1 листопада 2005 року близько 18 години він разом з ОСОБА_2. та

ОСОБА_4на автомобілі таксі, яким керував ОСОБА_2. поїхали
в с. Долина Решетилівського району до матері ОСОБА_4, щоб в неї набрати
картоплі і привезти її в м. Полтаву. По дорозі вони зупинились біля якогось
хлопця, щоб спитати, де проживає ОСОБА_5і коли він відповів, то вони погодились
підвезти його, в руках він тримав мобільний телефон, він попрохав подивитись,
після чого повернув йому, доїхавши до перехрестя вулиць с. Долина, вони висадили хлопця, а
ОСОБА_2 запропонував забрати у хлопця мобільний телефон, вони під'їхали до
нього і попросили в нього телефон подзвонити, але хлопець не погодився, після
чого вони вийшли з машини і ОСОБА_2 рукою почав наносити удари по тому хлопцю,
а потім разом впали на землю, де почали розжимати пальці рук хлопця, це вдалося
ОСОБА_2у і він забрав телефон, після чого вони поїхали в м. Полтаву, де телефон
продали, а гроші поділили між собою.

Допитаний
в судовому засіданні підсудній ОСОБА_2. свою вину визнав повністю та пояснив,
що 1 листопада 2005 року близько 18 години, він разом з ОСОБА_1 та

ОСОБА_4 на автомобілі таксі, яким він керував, приїхали в
с. Долина Решетилівського району до матері ОСОБА_4, щоб в неї набрати картоплі
і привезти її в м. Полтаву. По дорозі
вони зупинились біля якогось хлопця, щоб запитати, де проживає ОСОБА_5і
коли він відповів, то вони погодились його підвезти, в руках він тримав
мобільний телефон, який дав подивитись ОСОБА_1, після чого ОСОБА_1 повернув
його хлопцеві, який на перехресті вулиць вийшов з салону автомобіля, а він в
ході розмови з ОСОБА_1 вирішили забрати у того хлопця мобільний телефон. Він
розвернув автомобіль і вони під'їхали до того хлопця та попросили подзвонити з
його телефона, але він їм відмовив, тоді він
зупинив автомобіль і вони вийшли з автомобіля, де шляхом побиття хлопця,
відібрали телефон, який по приїзду в м. Полтаву продали, а гроші розділили між
собою.

Крім
показів підсудніх, їх винність підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_3, який суду
пояснив, що 1 листопада 2005 року близько 18 години він повертався з школи
додому в с. Долина. Десь по середині між с. Кукобівка та с.Долина біля нього
зупинився автомобіль, в салоні якого знаходилось троє чоловіків, одного з яких
він впізнав, оскільки неподалік від нього, раніше проживала його бабуся, вони
його запитали, де проживає ОСОБА_5, він їм відповів, після чого вони
запропонували його підвезти, він погодився, коли він сів, то пасажир, який
сидів на передньому сидінні попросив у нього мобільний телефон, він йому подав,
а коли вставав з салону автомобіля, то пасажир йому повернув мобільний телефон,
через деякий час автомобіль повернувся і в нього попросили телефон, щоб
передзвонити, але він їм відмовив, потім з салону автомобіля вийшли двоє хлопців, які почали на нього
брутально кричати, а потім бити, зваливши на землю, після чого вирвали з руки
мобільний телефон та сівши в автомобіль поїхали;

- показами свідка ОСОБА_4(а.с.41-42);

- копією відривного талону на мобільний
телефон ( а.с.13);

- протоколом огляду місця події (а.с.17);

- копією довіреності(а.с.50), з якої
вбачається, що ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_2 керувати легковим автомобілем марки
ВАЗ-21070 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- копією свідоцтва про реєстрацію легкового
автомобіля ВАЗ-21070 СПГ, реєстраційний НОМЕР_2 (а.с.51);

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події з фото таблицями до них (а.с.53-63), з яких вбачається, як ОСОБА_1
і ОСОБА_2 органам досудового слідства детально розповіли і показали, як вони
вчинили розбійний напад на ОСОБА_3та заволоділи мобільним телефоном;

- протоколами впізнання (а.с.65-66), з яких
вбачається, як потерпілий ОСОБА_3 впізнав серед інших осіб ОСОБА_1а та
ОСОБА_2а, які здійснили на нього напад та відкрито заволоділи його мобільним
телефоном;

- протоколом пред'явлення фотознімків для
впізнання (а.с.67-68);

- протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_2ом
та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_2ом (а.с.69-70), а також між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а. с.);

- висновком судово-медичної експертизи
(а.с.78-79), з якої витікає, що ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, припухання м'яких
тканин голови., кваліфікуються, як ушкодження легкого ступеню тяжкості, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я;

- висновком судово-товарознавчої експертизи (
а.с.93), з якої витікає, що вартість мобільного телефону «Самсунг» моделі Х-610
ІМЕІ 53952 складає 1359 грн.;

- висновком судово-психіатричної експертизи
(а.с.99-103), з якої витікає, що ОСОБА_2. під
дію ст. 19 ч.2-3 і ст.20 КК України не підпадає, може постати в
теперішній час перед слідством і судом;

- висновком комісійної судово-медичної
експертизи, з якої витікає, що закрита черепно-мозкова травма - струс головного
мозку у ОСОБА_3 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Дії
підсудніх ОСОБА_1. і ОСОБА_2 суд кваліфікує за ст. 187 ч.2 КК України, як напад
з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_3, вчинений за попередньою змовою групою
осіб.

Призначаючи
покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особи підсудніх, які
характеризуються позитивно.

Обставин,
що обтяжують відповідальність підсудніх суд не вбачає.

Обставинами,
що пом'якшують відповідальність підсудніх є щире каяття, сприяння в
розкритті злочину.

Аналізуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що покарання підсуднім необхідно
призначити у вигляді позбавлення волі, але вважає можливим застосувати до них
ст.75 КК України та призначити покарання з випробуванням.

До
покарання суд вважає можливим застосувати ст.69 КК України, врахувавши те, що
підсудні раніше не судимі, їх стан здоров'я, що в скоєному щиро розкаюються,
враховуючи вартість та цінність вилученого.

Цивільні
позови прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню, оскільки
шкода потерпілому завдана спільними діями підсудніх, то відшкодування повинно
здійснюватись в солідарному порядку.

Керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З
А С У Д И В:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та
призначити йому покарання

за ст.
187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4 ( чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією
всього особистого майна.

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та
призначити йому покарання

за ст.
187 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_1. та ОСОБА_2 звільнити від відбування
призначеного основного покарання, якщо кожен з них на протязі 3 років не
вчинить нового злочину та виконають покладені на них обов'язки відповідно до
ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання, періодично з'являтися на реєстрацію в ці органи.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу обом залишити попередній, тобто підписку
про невиїзд.

Стягнути
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_31587 ( одну тисячу п'ятсот вісімдесят
сім) грн.. в відшкодування матеріальної шкоди і 15000 ( п'ятнадцять тисяч)
грн.. в відшкодування моральної шкоди в солідарному порядку.

Стягнути
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави в особі Управління Державного
казначейства в Полтавській області
704 ( сімсот чотири) грн.. 50 коп.
витрат за стаціонарне лікування потерпілого.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області через Решетилівський
районний суд на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя підпис

Копія вірна

Голова
Решетилівського

районного
суду Л.Г.Беркута