АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
601/56/14-Справа № 601/56/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/789/66/14 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1, ч.2 ст.229 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підсудного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2014 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1, ч.2 ст.229 КК України повернуто прокурору Шумського району Тернопільської області для проведення додаткового розслідування, у ході якого слід усунути недоліки досудового слідства, викладені у мотивувальній частині постанови.

Досудовим слідством, згідно з пред`явленим та зміненим обвинуваченням, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що всупереч встановленому порядку використання знака для товарів і послуг ПП ОСОБА_6 , не маючи відповідних договорів з TOB «Дюпон Україна» та її офіційними дилерами на поставку препаратів компанії «Дюпон», 01.04.2009 року, уклавши договір із TOB «Агро-Ланівці» в особі його директора ОСОБА_8 про поставку препарату «Гранстар» компанії «Дюпон» в кількості 18,5 кг на суму 22477,5грн., перебуваючи по місцю знаходженню TOB «Агро-Ланівці» за адресою: м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області, незаконно поставив на TOB «Агро-Ланівці» гербіцид «Гранстар» в кількості 18,5 кг (37 банок по 500 грам) на суму 22477грн. 50коп., на упаковках якого згідно висновку експертизи від 16.02.2011 року за №1-124/11 були використані позначення «DU PONT», «GRANSTAR», «Гранстар», «ТНЕ MIRACLES OF SCIENCE», що являють собою знаки для товарів та послуг, які належать компанії ОСОБА_9 де Неур енд Компані (США), та є з ними тотожними.

Згідно висновку експертизи від 21 березня 2011 року за №713 розмір матеріальної шкоди завданий компанії «Дюпон» внаслідок незаконного розповсюдження ПП ОСОБА_6 препаратів даної торгової марки, а саме гербіциду «Гранстар Про» в кількості 18,5 кг (37 банок по 500 грам) TOB «Агро-Ланівці» складає 47666,55 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 , вчинив умисний корисливий злочин, передбачений ч.1 ст.229 КК України, тобто незаконне використання знака для товарів і послуг, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.

Окрім цього, ПП ОСОБА_6 повторно, всупереч вищевказаному порядку використання знака для товарів і послуг, не маючи відповідних договорів із TOB «Баєр» на поставку препаратів виробництва «Bayer», 08.09.2008 року, перебуваючи по місцю знаходження TOB «Агро-Ланівці» за адресою: м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області, незаконно поставив на TOB «Агро-Ланцівці» гербіцид «Раксіл Ультра» в кількості 30 літрів (5 банок по 5 літрів) на суму 4050 грн., на упаковках якого згідно висновку експертизи від 08.02.2011 року за №1-127/11 були використані позначення «BAYER», що являють собою знаки для товарів та послуг, які належать компанії «Bayer», та є з ними тотожними і схожими на настільки, що їх можна сплутати.

Згідно висновку експертизи від 21 березня 2011 року за №713 розмір матеріальної шкоди завданий компанії Bayer Aktiengesellshaft (Байєр АГ) внаслідок незаконного розповсюдження ПП ОСОБА_6 препаратів даної торгової марки, а саме гербіциду «Раксіл Ультра» в кількості 30 літрів (6 банок по 5 літрів) TOB «Агро-Ланівці» складає 16495,8 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 , вчинив умисний корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.229 КК України, тобто незаконне використання знака для товарів і послуг, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі, вчинене повторно.

Повертаючи кримінальну справу на додаткове розслідування суд першої інстанції керувався тим, що пред`явлене ОСОБА_6 органами досудового слідства та змінене прокурором обвинувачення є неконкретним і не відповідає вимогам ст.ст.132,277 КПК України (1960р.), внаслідок чого порушено право підсудного на захист. Крім того, суд вказав, що органами досудового слідства не дано оцінку п.6 ст.16 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг, а також допущено порушення вимог кримінально-процесуального закону щодо вилучення і зберігання речових доказів. Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані порушення не можуть бути усунутими в судовому засіданні, а тому справа підлягає поверненню для проведення додаткового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та направити на новий судовий розгляд. Стверджує, що судом не вказано, які слідчі дії необхідно провести для усунення неповноти та неправильності досудового слідства та не наведено жодних підстав, з яких він вважав неможливим усунути виявлені недоліки в судовому засіданні. Вважає, що порушення порядку вилучення речових доказів, на які вказав суд першої інстанції, могли бути усунуті в судовому засіданні шляхом допиту працівників правоохоронних органів котрі проводили вилучення та огляд речових доказів, а також понятих, які були присутні при цьому. Вважає, помилковою вказівку суду на необхідність врахування у даному випадку п.6 ст.16 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг, оскільки ОСОБА_6 не володів правами на розповсюдження агрохімікатів компаній Баєр та Дюпон. Також, вважає, що в ході судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення, в якому конкретизовано та доведено умисел ОСОБА_6 , а отримані в ході судового слідства фактичні дані могли бути перевірені і уточнені шляхом доручення органу досудового розслідування виконати певні слідчі дії.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляцію з наведених у ній підстав, підсудного та його захисника, які вважають постанову суду першої інстанції законною та просили залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.320 КПК України після останнього слова підсудного суд негайно видаляється до нарадчої кімнати для постановлення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Таким чином, зі змісту вказаної норми закону вбачається, що вирішення питання про повернення справи на додаткове розслідування у цій стадії розгляду справи недопустиме.

Згідно роз`яснень, викладених у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року N2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, якщо при постановленні вироку виникли підстави для повернення справи на додаткове розслідування, суд відновлює судове слідство і вирішує питання, що виникло, вислухавши попередньо міркування сторін.

Також, у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 1985 року N11 Про додержання судами України процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ наголошено, що відповідно до вимог статей 318, 319, 326 КПК України (1960р.) суд ухвалою, а суддя - постановою може поновити судове слідство, якщо під час судових дебатів, останнього слова підсудного або постановлення вироку виникне необхідність подати та дослідити нові докази, з`ясувати нові обставини, які мають істотне значення для справи. Якщо поновлене слідство позитивних результатів не дало і постановити вирок неможливо, суд (суддя), заслухавши думку учасників судового розгляду, має піти у нарадчу кімнату для вирішення питання про направлення справи на додаткове розслідування.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи суд першої інстанції вказаних вимог закону і судової практики не дотримався.

Так, з протоколу та звукозапису судового засідання вбачається, що після проведення судових дебатів та надання підсудному останнього слова суд оголосив про видалення в нарадчу кімнату, а повернувшись оголосив постанову про направлення справи прокурору для проведення додаткового розслідування.

При цьому, суд не відновив судового слідства, у винесеній постанові не визначив обставин справи, які необхідно додатково з`ясувати, а також в порушення вимог ст.281 КПК України (1960р.) і наведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, не з`ясував думку прокурора та інших учасників судового розгляду щодо наявності підстав для проведення додаткового розслідування.

В оскаржуваній постанові суд вказав лише загальну фразу про неможливість усунення виявлених ним неповноти та неправильності досудового слідства, однак не навів причин, з яких він позбавлений можливості їх усунути.

Так, згідно оскаржуваної постанови неповнота досудового слідства полягає, зокрема, у пред`явленні неконкретного обвинувачення. Однак, у випадку виконання судом вимог закону щодо відновлення судового слідства та обговорення даного питання, прокурор згідно ст.277 КПК України (1960р.) вправі змінити обвинувачення в суді, а тому висновок про неможливість усунення даного порушення в судовому засіданні є безпідставним.

Наведені в оскаржуваній постанові твердження про те, що в ході досудового слідства не дана відповідна оцінка п.6 ст.16 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів та послуг не може бути підставою для призначення додаткового розслідування, оскільки відповідно до ст.ст.67,323 КПК України (1960р.) правову оцінку доказам у справі дає суд.

Також, обґрунтовуючи наявність неповноти та неправильності досудового слідства, суд дав оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам і вказав на суперечності між показаннями підсудного та ряду свідків, а також на порушення норм кримінального-процесуального закону при вилученні в грудні 2010 року речових доказів ємностей, в яких зберігалися рештки препаратів Раксіл Ультра і Гранстар.

При цьому, суд не зазначив чи можливо усунути ці порушення під час додаткового розслідування і яким чином, тобто не встановив можливості отримання додаткових доказів.

У зв`язку з цим висновки суду про необхідність направлення справи для проведення додаткового розслідування є безпідставними та суперечать вимогам закону, оскільки, коли немає доказів, які підтверджують обвинувачення і вичерпані можливості отримання додаткових доказів, то всі сумніви тлумачаться на користь підсудного і суд відповідно до ч.4 ст.327 КПК України (1960р.) має постановити виправдувальний вирок.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, через допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що виключали можливість її винесення, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись пунктами 11, 13 розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України (2012р.), ст.ст. 365, 366 Кримінально-процесуального кодексу України (1960р.), колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2014 року скасувати, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.229 КК України направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

підпис підпис підпис

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2