Справа № 383/516/14-к
Провадження №1-о/383/1/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження за заявою потерпілої ОСОБА_4 про перегляд вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року у справі №383/516/14-к, щодо засудженого ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та у відповідності до ст.76 КК України буде повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації.

Судом визнано доведеним, що 29 грудня 2013 року близько 02 години, ОСОБА_6 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керуючи автомобілем УАЗ 3151201, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві особистої власності ОСОБА_8 , рухаючись у напрямку с. Мюдівка по грунтовій дорозі Олексіївка-Мюдівка, в порушення вимог діючих ПДР України, не вибравши безпечну швидкість руху та не оцінивши дорожню обстановку, відволікшись від керування транспортним засобом, допустив перекидання вказаного автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля УАЗ, неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні з правої сторони отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхніх гілок лонних та сідальної кістки, розрив лівого крісцево-повздовжнього з`єднання, травматичний шок 2 ступеня, що згідно висновку судово-медичної експертизи №15 від 21.03.2014 року, проведеної Бобринецьким міжрайонним відділенням СМЕ, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більш ніж на 21 день.

29.05.2015 року потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з заявою про перегляд вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року щодо засудженого ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати вказаний вирок посилаючись на те, що потерпілою були надані до суду копії медичних довідок та висновків про наявні в неї саме тяжкі тілесні ушкодження. За умови відсутності у неї спеціальних знань у галузі медицини було потрібно провести судову медичну експертизу з метою встановлення істинних тілесних ушкоджень, що могло істотно вплинути на кваліфікацію злочину, інкримінованого ОСОБА_6 . Проте, судом першої інстанції при винесенні вироку було повністю проігнороване клопотання потерпілої про проведення судової медичної експертизи. Також зазначає, що на протязі всього часу з дня скоєння ДПТ вона була змушена проходити постійне безперервне лікування в наслідок ушкоджень, які вона отримала під час ДТП. На даний час їй встановлена друга група інвалідності у зв`язку із ураженням опорно-рухового апарату, що призвело до втрати частини працездатності. Вважає, що ця обставина є нововиявленою, оскільки не була відома суду при винесенні вироку та факт наявності її інвалідності внаслідок ДТП не був врахований при винесені вироку та доводить неправильність та неповноту судово-медичної експертизи №15 від 12.03.2014 року, яка проводилась лише на підставі дослідження наданих медичних документів, в результаті чого було невірно встановлено ступінь тяжкості отриманих нею ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_4 та законний представник потерпілої ОСОБА_5 заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в судовому засіданні підтримали і просили задовольнити.

Прокурор просив заяву залишити без задоволення, посилаючись на те, що встановлення групи інвалідності не впливає на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав думку прокурора та захисника.

Захисник засудженого ОСОБА_7 вважає, що жодної нововиявленої обставини у даній заяві, що дає правову підставу для перегляду вироку, заявником не наведено. Також звернув увагу на те що встановлення групи інвалідності не впливає на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, втрату працездатності не встановлено. Крім того, заява подана з пропуском встановленого законом строку, оскільки про факт інвалідності було відомо ще в червні 2014 року, що також було досліджено та враховано апеляційним судом при перегляді вироку суду першої інстанції.

Суд, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши заяву та долучені до неї документи, матеріали кримінальної справи, приходить до наступного.

Форма та основні елементи змісту заяви про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами визначені ст. 462 КК України. У заяві, зокрема, мають бути зазначені конкретні нововиявлені обставини, тобто обставини, що відповідно до ч.2 ст.459 КПК України могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Нововиявлені обставини, як підстава для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, характеризуються такими ознаками: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх суттєве значення для справи; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження в справі та постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду; їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили; їх спеціальне розслідування прокурором, або, за його дорученням, слідчим.

Частина 2 статті 459 КПК України містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути визнані нововиявленими, а саме:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 надав показання про те, що з наданої медичної документації проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_4 , за результатами проведення якої склав висновок №15 від 21.03.2014 року відповідно до якого у потерпілої мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом верхніх голок лонних та сідальної кістки. Розрив лівого крісцево-подвздошного з`єднання, травматичний шок 2 ст., що мають ознаки середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 день. Оцінка ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться відповідно до правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості і тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року. Відповідно до вказаного наказу, травми, переломи кісток тазу можуть бути віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, у випадку якщо вони є небезпечними для життя тобто ушкодження спричиняють загрозливі для життя явища в момент спричинення чи в клінічному перебігу. В даному випадку ознак загрозливих для життя явищ у потерпілої виявлено не було, у зв`язку з чим середній ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої визначався по тривалості розладу здоров`я більше ніж на 21 день. Тобто, на час проведення експертизи тілесні ушкодження виявлені у потерпілої не відносились до тяжких тілесних ушкоджень. Також додав, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень визначається на момент проведення експертизи згідно наданої на дослідження медичної документації. Встановлення групи інвалідності не впливає на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Втрата працездатності при ушкодженнях може бути встановлена відповідною експертизою, яка проводиться комісійно після наслідку ушкодження за наявності причинного зв`язку між ушкодженням та його наслідками, що визначається на підставі необхідної медичної документації, що містить об`єктивні дані огляду.

Згідно п.2.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року, небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п. 2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

З аналізу наданих заявницею на підтвердження погіршення стану здоров`я документів, а також матеріалів, які були долучені в ході розгляду її заяви, зокрема: копії протоколів мультиспіральної комп`ютерної томографії кісток тазу від 19.05.2014 року та 27.05.2014 року (Т.2 а.с.223-224); копії довідки виданої ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Ситенка» Національної академії медичних наук України 21.02.2014 року (Т.2 а.с.225); копії виписки з історії хвороби 86083 від 22.05.2014 року (Т.2 а.с.226); копії медичного висновку №34 на дитину-інваліда віком до 18 років від 06 червня 2014 року (Т.2 а.с.227); копії виписки з історії хвороби №86083 від 16.12.2014 року (Т.2 а.с. 11), судом не вбачаються інші обставини, які не були відомі суду під час ухвалення 04.08.2014 року вироку щодо ОСОБА_6 .

Крім цього, вказані матеріали вже були предметом розгляду суду апеляційної інстанції при перегляді вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка залишена без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

З приводу доводів заяви потерпілої, що нововиявленою обставиною є встановлення їй другої групи інвалідності з 04.01.2015 року до 01.02.2016 року у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату, що призвело до втрати частини працездатності та доводить неправильність та неповноту судово-медичної експертизи №15 від 12.03.2014 року, в результаті чого було невірно встановлено ступінь тяжкості отриманих нею ушкоджень, на підтвердження яких надала копію довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №102115, виданої Міжрайонною спеціалізованою травматологічною медико-соціальною експертною комісією КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» 25.02.2015 року (Т2 а.с.222), то суд вважає необхідним зазначити, що група інвалідності за вказаним висновком серії 12ААА №102115 була встановлена потерпілій 25.02.2015 року тобто дана обставина взагалі не існувала на час ухвалення вироку судом першої інстанції відносно ОСОБА_6 , а тому не є нововиявленою в розумінні положень п.5 ч.2 ст.459 КПК України, а посилання на невірне встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень спростовуються показаннями допитаного в судовому експерта ОСОБА_9 згідно яких встановлення групи інвалідності сама по собі не впливає на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які визначаються на момент проведення експертизи згідно наданої на дослідження медичної документації.

Таким чином, заява потерпілої ОСОБА_4 не містить і судом при її розгляді не встановлено обставин, які би були нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України та тягли за собою скасування вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року.

Керуючись ст.ст. 376, 395, 459, 461, 466, 467 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_4 від 22.05.2015 року про перегляд вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2014 року у справі №383/516/14-к, за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілій, законному представнику потерпілої, засудженому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1