УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6689/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 19 червня 2015 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19 червня 2015 року призначено амбулаторну, комісійну, судово-психіатричну експертизу ОСОБА_9 , проведення якої доручено експертам Житомирської обласної психіатричної лікарні №1. На період проведення експертизи зупинено провадження по справі за клопотанням ОСОБА_10 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою ОСОБА_9 та зупинено виконання вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 24 липня 2013 року щодо ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а клопотання ОСОБА_10 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 за хворобою залишити без задоволення. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості призначення судом експертизи після винесення вироку на стадії звернення його до виконання. Вказує на те, що відсутні правові підстави для призначення судово-психіатричної експертизи, оскільки передумовою звільнення від покарання є відбування засудженим покарання. Стверджує, що суд в порушення вимог кримінально-процесуального закону не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та не зазначив чому взяв до уваги позицію захисника та відхилив позицію прокурора.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження за клопотанням, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.
Згідно ч.1 ст. 539 цього Кодексу питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 24 липня 2013 ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2013 вирок Корольовського районного суду м. Житомира залишено без змін.
Згідно рішення міської МСЕК №3 ОСОБА_9 була визнана інвалідом 3 групи загального захворювання.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №439-2014 від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_9 страждає на певні психічні захворювання, що позбавляє її права усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с.3-5), у зв`язку з чим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29.12.2014 року ОСОБА_9 визнано обмежено дієздатною та над нею призначено піклувальником ОСОБА_10 .
Піклувальник ОСОБА_9 ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання його дочки ОСОБА_9 у зв`язку з психічним захворюванням .
Під час розгляду клопотання законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_10 про звільнення його дочки від покарання за хворобою, прокурор заявив клопотання про призначення стаціонарної комісійної психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 ( 40-41).
Під час розгляду даного клопотання 19 червня 2015 року, прокурор фактично від раніше заявленого клопотання про призначення експертизи відмовився, проте клопотання про призначення не стаціонарної, а амбулаторної комісійної психіатричної експертизи заявила захисник засудженої, в якому також просила зупинити провадження по клопотанню, а також запинити виконання вироку до його вирішення.. (а.с.57-61).
З огляду на викладене для об`єктивного розгляду даного клопотання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника про призначення експертизи яка була заявлена захисником, а саме амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи. Слід також зазначити, що судом при розгляді клопотання про звільнення від покарання за хворобою у відповідності до положень ст.. 537 КПК України може бути за клопотанням учасника процесу призначити експертизу для визначення обгрунтованості доводів заявника про хворобу засудженого, оскільки для цього необхідні спеціальні знання. Вид експертизи визначається відповідно до обставин клопотання та вимог заявника. При цьому допустимість висновку такої експертизи як доказу повинна бути визначена судом при вирішенні клопотання про звільнення від покарання по суті, і на стадії призначення такої експертизи не вирішується. На підставі наведеного доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно та в порушення вимог закону та роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму від 28.09.1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» було призначено замість стаціонарної амбулаторну експертизу, не спростовують рішення суду та є передчасними.
Також є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі про те, що кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості призначення судом експертизи після винесення вироку на стадії звернення його до виконання та відсутності правових підстав для її призначення, оскільки передумовою звільнення від покарання є відбування засудженим покарання.
Таким чином висновки суду щодо необхідність призначення експертизи та зупинення провадження по розгляду клопотання ОСОБА_10 до її проведення є правильними.
Однак при цьому слід зазначити, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону висновки суду щодо зупинення виконання вироку відносно ОСОБА_9 , оскільки відповідно до положень ч.2 ст.. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню, і зупинення виконання такого рішення суду у відповідності до частини 4 вказаної норми передбачено лише у разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження або і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 24 липня 2013 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України набрав законної сили та підлягає виконанню. Звернення захисника з клопотанням про звільнення від покарання у зв`язку із хворобою не зупиняє виконання вироку, оскільки положеннями ст..ст. 537, 539 КПК України таке зупинення не передбачено.
Що ж стосується апеляційних вимог прокурора про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання за хворобою, то вказані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки судом першої інстанції рішення по суті вказаного клопотання не приймалося, а апеляційна інстанція з огляду на її повноваження не може ухвалити таке рішення без попереднього його ухвалення судом першої інстанції.
З урахуванням наведеного, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 407 КПК України ухвала суду першої інстанції в частині зупинення виконання вироку відносно ОСОБА_9 підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали, якою необхідно відмовити захиснику ОСОБА_7 в задоволенні її клопотання про зупинення виконання вироку суду. В решті ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 19 червня 2015 року про призначення амбулаторної, комісійної, судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 в частині зупинення виконання вироку суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зупинення виконання вироку Корольовського районного суду міста Житомира від 24 липня 2013 щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України.
В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: