В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лебеженко В.О.

при секретарі Слободкіній Т.І.

за участю прокурора Федорцова М.А.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківки Донецької області кримінальне провадження №1-кп/229/259/2013 за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Дружківка Донецької області, українець, громадянин України, освіта середньо-технічна, не одружений, не працює, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2013 року близько 21 годин, обвинувачений ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-211010 реєстраційний номер НОМЕР_3, рухався по проїжджій частині вул.Космонавтів м.Дружкiвки в напрямку вул.Енгельса м.Дружківки Донецької області, та проїжджаючи біля магазину «Южний», розташованого за адресою: Донецька область м.Дружківка вул.Космонавтів, 53, належним чином, не оцінивши дорожню ситуацію, проявивши неуважність і необережність, діючи в порушення вимог п.п.12.4, 12.9 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, які вимагають:

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60км./годину»;

п.12.9 «б» «Водію забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «і» пункту 30.3 Правил»;

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди»;

здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, який перетинав проїжджу частину вул.Космонавтів м.Дружківка Донецької області, в наслідок чого останній впав на проїжджу частину дороги.

В результаті цієї дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_2 були спричинені: припухлість і садно лівої скронево-тім'яної області голови ліворуч, множинні травми обличчя,відкритий перелам кісток носа та струс головного мозку, закритий перелам правої плечової кістки, садна правого ліктьового суглобу, закритий перелом крила лівої клубової кістки з синцем над ним, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3, виконуючи вимоги п.п. 12.2, 12.9 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події, і його дії, що не відповідали зазначеним вимогам ПДР України, перебувають у причинному зв'язку з подією ДТП і суспільно-небезпечними наслідками, що наступили.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочину визнав повністю і пояснив, що 14 серпня 2013 року о 21 годині він рухався по проїжджій частині вул.Космонавтів м.Дружкiвки в напрямку вул.Енгельса м.Дружківки Донецької області, та проїжджаючи біля магазину «Южний», здійснив наїзд на пішохода який перетинав проїжджу частину вул.Космонавтів м.Дружківка Донецької області, в наслідок чого пішохід впав на проїжджу частину дороги. Після чого він зупинився, надав допомогу ОСОБА_2, викликав швидку допомогу та міліцію. Розуміє, що вчинив злочин, у вчиненому кається, просить суд не позбавляти його свободи та не позбавляти права керувати транспортним засобом, так як він не працює , а автомобіль є єдиним для нього є єдиним способом заробітку, і якщо його позбавлять права керування транспортним засобом, він втратить єдине джерело доходу.

Враховуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_3, його повне визнання своєї вини, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності його позиції, роз'яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів поясненнями обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_2, висновками актотехнічної експертизи, без дослідження інших доказів, що стосуються фактичних обставин справи.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 14 серпня 2013 року він повертався додому після святкування свята «Спасу» у нетверезому стані. Преходячи проїжджу частину вул..Космонавтів його збила машина. Просить обвинуваченого ОСОБА_3 не позбавляти волі та права керувати транспортним засобом, позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його єдиного статті доходів.

Згідно висновку експерта №190/1 від 25 вересня 2013 року в данній дороржньо-транспортній ситуації, водій автомобіля ВАЗ-211010 держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, зобов'язаний був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12,9«б», 12.3 ПДР України, тобто він повинен був обирати таку безпечну швидкість , яка дозволяє своєчасно і адекватно реагувати на зміну дорожньої ситуації, але більше ніж 60км/год., а з моменту виходу пішохода, на проїжджу частину дороги, водій ОСОБА_3 зобов'язаний був застосувати гальмування.

З технічної точки зору, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля ВАЗ-211010 держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, виконуючи вимоги п.12.3 ПДР України, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходу.

З технічної точки зору, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, у діях водія автомобіля ВАЗ-211010 держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, вбачаються невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12,9«б», 12.3 ПДР України.

З технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, дії водія автомобіля ВАЗ-211010 держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, знаходились у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінка дій пішохода ОСОБА_2, на відповідність вимогам ПДР України, виходить за рамки компетенції експерта авто техніка, так як вказана оцінка не вимагає застосування спеціальних технічних знань, оскільки в діях пішохода не вбачається технічного аспекту(а.с.80-86).

Суд, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, вважає, що вина ОСОБА_3 у пред'явленому обвинуваченні доведена, і його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, той факт, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності протягом року за порушення правил дорожнього руху не притягувався, перебуває на обліку в міському центрі зайнятості, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, його повне визнання своєї провини, активне сприяння розкриттю злочину.

В якості обставини, яка пом'якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин що пом'якшують покарання, даних про особу винного, думку потерпілого, суд вважає можливим призначити покарання, у вигляді штрафу.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, з урахуванням особи обвинуваченого, зважаючи на той факт, що ОСОБА_3 у вчиненні злочину щиро розкаявся, його позитивну характеристику за місцем мешкання, позицію потерпілого ОСОБА_2 по мірі покарання, приходить до висновку про можливість на підставі ч.1 ст.69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.286 КК України.

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання, щодо необхідності застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги, той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 не працює, до кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху протягом року не притягувався, суд приходить до висновку про недоцільність не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання яке передбачено в санкції статті 286 ч.1 КК України в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

По справі прокурором був заявлений цивільний позов щодо стягнення затрат на лікування на користь КЛУ «Центральна міська лікарня м.Дружківка» у розмірі 6154 грн. 86 коп.

В судовому засідання прокурор свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Оскільки в матеріалах справи (а.с.59) знаходиться Поліс № АС/1608171 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім'я ОСОБА_4 , термін дії якого з 13.03.2013 року по 12.03.2014 року, а лікування ОСОБА_2 в період з 14.08.2013 року по 13.09.2013 року було пов'язане з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася за участю ОСОБА_3, то, на думку суду, це є страховим випадком, а витрати на стаціонарне лікування потерпілого підлягають стягненню з цивільного співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

По справі потерпілим ОСОБА_2 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3 500 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, в частині стягнення матеріальної шкоди, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди зменшив до 2 000 грн., просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги, як прокурора так і потерпілого ОСОБА_2 визнав у повному обсязі.

Згідно ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю, частково, або відмовляє в задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню повністю, оскільки розмір витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 підтверджується документально, а саме довідкою головного лікаря ЦМЛ у м.Дружківка №1279 від 15.10.2013р.(а.с.113).

Оскільки, згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральна шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України, але страховик відшкодовує не більш 5 відсотків ліміту, встановленого п .9.3 ст.9 цього закону, або не більше 2550 грн., то суд вважає за можливе стягнути з цивільного співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 2 000 грн.

Позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_2 в частині відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджуються відповідними розрахунковими квитанціями.

В ході досудового розслідування були понесені витрати, пов'язані з проведенням авто- технічних експертиз, проведених НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області, загальна вартість яких, згідно з доданими документами складає 980 грн. Суд вважає, що ці витрати відносяться до процесуальних витрат і на підставі ст.ст.118, 124 ч.2 КПК України повинні бути стягнуті з ОСОБА_3 (а.с.81,100)

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.

До кримінального провадження речові докази не долучалися.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у сумі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 00 коп. без позбавлення права керування транспортним засобами.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави в особі КЛУ «Центральна міська лікарня м.Дружківка» витрати на лікування потерпілого в розмірі 6 154 (шість тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області процесуальні витрати в розмірі 980 (дев'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матерільну шкоду в розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті юридичної допомоги в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку в суді.

Суддя: