Справа № 314/4619/14-к Провадження № 1-кп/314/12/2015
ВИРОК
іменем України
04 лютого 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
1) 25.12.2006 р. Токмакським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2, 185 ч.3, 70 КК України на строк до 3 років позбавлення волі. Звільнився 09.02.2009 р. на підставі ст. 3-А ЗУ «Про амністію»;
2) 28.12.2009 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ст.185 ч. 1, 185 ч. 2, 185 ч.3, 70 КК України на строк до 3 років позбавлення волі. Звільнився 05.10.2012 р. по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
17.07.2014 року до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.2 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Згідно обвинувального акту 24.06.2014 року ОСОБА_5 , знаходячись на звалищі котре розташоване при в`їзді в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області по вул. Слободчикова, знайшов полімерний мішок білого кольору в котрому знаходився предмет схожий на нунчаки. Котрі забрав та незаконно носив при собі.
08.07.2014 року ОСОБА_5 відправився в м. Вільнянськ для пошуку роботи, де приблизно о 11:00 годині знаходячись біля мосту поблизу с. Новоселівка, Вільнянського району, Запорізької області, маючи при собі вищезазначені нунчаки, гр. ОСОБА_5 зупинився відпочити та дістав із полімерного пакету вищевказаний предмет для того щоб розім`яти руки та потренуватися в поводженні з ним.
Згідно висновку експерта № 86 від 09.07.2013 року:«предмет, вилучений 08.07.2014 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при проведенні ОМП біля мосту поблизу с.Новоселівка, Вільнянського району, Запорізької області, є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом по типу нунчаку».
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 263 ч.2 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.
Заслухавши прокурора та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ст. 263 ч.2 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 липня 2014 року, укладену між прокурором прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.2 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 липня 2014 року покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1
04.02.2015