Справа № 551/817/14-к
ВИРОК
іменем України
15.01.2015 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

їх захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000115 від 14 березня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, непрацюючої, розлученої, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді фахівця з кредитування сектору продажу споживчих кредитів Полтавського кредитно-контрольного офісу управління мережі продажів ПАТ «ОТП Банк» з робочим місцем у смт. Шишаки Полтавської області вчинила ряд злочинів за наступних обставин:

Епізод 1.

02 липня 2013 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ПАТ «ОТП Банк» в сумі 6200 грн., шляхом обману, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході спілкування з клієнтом банку ОСОБА_7 , мешканкою с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області, яка мала намір отримати кошти в кредит, ввела останню в оману шляхом недостовірного повідомлення її про відмову банка у видачі їй кредиту. Після чого скористалась наданими клієнтом ксерокопіями її паспорту та ідентифікаційного коду, а також зробленою нею особисто цифровою фотографією ОСОБА_7 для отримання кредитних коштів замість неї та їх подальшого привласнення.

Так, ОСОБА_4 , в силу своїх службових обов`язків, достовірно знаючи, що кожен з нижче зазначених документів є невід`ємною складовою пакету документів, необхідного для оформлення споживчого кредиту, підробила від імені ОСОБА_7 договір про надання споживчого кредиту № від 02 липня 2013 року, графік платежів за вказаним договором, інформаційний листок про умови кредитування, згоду-дозвіл позичальника на обробку персональних даних, опитувальний листок фізичної особи, договір страхування від нещасних випадків № 20/01/ від 02 липня 2013 року, договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/ від 02 липня 2013 року, підпис ОСОБА_7 у накладній № 2 від 02 липня 2013 року про одержання нею у ФОП ОСОБА_8 оцинкованого листа на суму 7200 грн., а також підробивши почерк та підписи ОСОБА_7 засвідчила від її імені ксерокопію паспорта ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду на ім`я останньої.

Після чого засвідчивши справжність вказаних копій власним підписом, як кредитного інспектора, подала всі вище перелічені документи та цифрову фотокартку ОСОБА_7 до ПАТ «ОТП Банк» для отримання кредитних коштів замість останньої.

На підставі наданих ОСОБА_4 завідомо підроблених документів від імені позивальника ОСОБА_7 ПАТ «ОТП Банк» за платіжним дорученням № від 03.07.2013 року, з врахуванням передбаченого в договорі початкового внеску у сумі 1000 грн., перерахував надані в якості споживчого кредиту кошти в сумі 6200 грн. на рахунок № 7236 приватного підприємця ОСОБА_8 відкритий в Полтавському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_4 зняла з рахунку та передала останній грошові кошти в сумі 5890 грн., з відрахуванням 5 відсотків від переказаної банком суми за її перевід у готівку.

Таким чином своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 завдала ПАТ «ОТП Банк» пряму матеріальну шкоду на суму 7316 грн., з яких 6200 грн. призначались на придбання товару та 1116 грн. на оплату послуг зі страхування позичальника.

Епізод 2.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 11 жовтня 2013 року, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ПАТ «ОТП Банк» загальною сумою 19923 грн. 40 коп., шляхом обману, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використавши знайдений в м. Полтава влітку 2012 року паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, який у даного громадянина було викрадено в 2009 році, підробила офіційні документи, а саме договір про надання споживчого кредиту № від 11.10.2013 року, додаток № 1 до даного договору, інформаційний лист від 11.10.2013 року, згоду-дозвіл на обробку персональних даних від імені ОСОБА_9 , опитувальний лист ОСОБА_9 , накладну №1 від 11.10.2013 року на отримання товару від фізичної особи підприємця ОСОБА_10 , а саме придбання меблів в магазині «Меблі» на загальну суму 23330 гривень, договір добровільного страхування життя від 11.10.2013 року, договір добровільного страхування держателя кредитної картки від 11.10.2013 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_9 та складання всіх вищезазначених документів від його іменні, але без його відома.

Після чого засвідчивши справжність вказаних копій власним підписом, як кредитного інспектора, подала всі вище перелічені документи та цифрову фотокартку невстановленої особи, на якій нібито зображено ОСОБА_9 , до ПАТ «ОТП Банк» для отримання кредитних коштів замість останнього.

На підставі наданих ОСОБА_4 завідомо підроблених документів від імені позивальника ОСОБА_9 ПАТ «ОТП Банк» за платіжним дорученням № від 14.10.2013 надав ОСОБА_9 споживчий кредит в сумі 21793 грн. 76 коп., перерахувавши на рахунок № НОМЕР_3 фізичної особи підприємця ОСОБА_10 відкритий в Полтавському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 19923,40 грн., які остання на прохання ОСОБА_4 зняла з рахунку та передала їй вже 18927,23 грн. з відрахуванням 5 відсотків від переказаної банком суми за її перевід у готівку.

Таким чином своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 завдала ПАТ «ОТП Банк» пряму матеріальну шкоду на суму 21793,76 грн., з яких 19923,40 грн. призначались на придбання товару, а решта на оплату послуг зі страхування позичальника.

Епізод 3.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 30 листопада 2013 року, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ПАТ «ОТП Банк» загальною сумою 4380 грн., шляхом обману, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використавши знайдений в м. Полтава влітку 2012 року паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, який у даного громадянина було викрадено в 2009 році, підробила офіційні документи, а саме договір про надання споживчого кредиту № від 30.11.2013 року, додаток №1 до даного договору, інформаційний лист від 30.11.2013 року, згоду-дозвіл на обробку персональних даних від імені ОСОБА_9 , опитувальний лист ОСОБА_9 , накладну №12 від 30.11.2013 року на отримання товару у фізичної особи підприємця ОСОБА_11 , а саме придбання меблів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на загальну суму 4380 гривень, договір добровільного страхування держателя кредитної картки від 30.11.2013 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_9 та складання всіх вищезазначених документів від його іменні але без його відома.

Після чого засвідчивши справжність вказаних копій власним підписом, як кредитного інспектора, подала всі вище перелічені документи та цифрову фотокартку невстановленої особи на якій нібито зображено ОСОБА_9 до ПАТ «ОТП Банк» для отримання кредитних коштів замість останнього.

На підставі наданих ОСОБА_4 завідомо підроблених документів від імені позивальника ОСОБА_9 ПАТ «ОТП Банк» за платіжним дорученням № від 09.12.2013 року надав ОСОБА_9 споживчий кредит в сумі 4580,00 грн. перерахувавши на рахунок № НОМЕР_4 фізичної особи підприємця ОСОБА_11 відкритий в Полтавському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 4380,00 грн., які остання на прохання ОСОБА_4 зняла з рахунку та передала їй вже 4161, 00 грн. з відрахуванням 5 відсотків від переказаної банком суми за її перевід у готівку.

Таким чином своїми вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 завдала ПАТ «ОТП Банк» пряму матеріальну шкоду на суму 4580,00 грн., з яких 4380,00 грн. призначались на придбання товару, а решта на оплату послуг зі страхування позичальника.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому звинуваченні визнала в повному обсязі, зазначила, що розкаюється в скоєному та частково відшкодувала завдані збитки шляхом погашення заборгованості, просила застосувати до неї закон України «Про амністію у 2014» році та звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Цивільний позов визнала частково в межах відображених в обвинувальному акті прямих збитків, завданих її протиправними діями з вирахуванням погашених нею сум.

У своїх показаннях зазначила, що з вересня 2012 року працювала спеціалістом з кредитування «ОТП Банк», мала робоче місце у смт. Шишаки Полтавської області на другому поверсі приміщення Універмагу розташованого по вул. Леніна, 68. В її обов`язки входила підготовка документації для надання кредитів громадянам, які звертались з даною пропозицією. Між банком та рядом приватних підприємців району були укладені договори про співпрацю.

Видача кредитів відбувалась наступним чином: клієнт звертався до приватного підприємця та отримував у нього рахунок на товар, який він бажає придбати після цього звертався до кредитного інспектора тобто до ОСОБА_4 , яка вносила суму з рахунку до спеціальної програми за допомогою якої розраховувались також інші витрати по кредиту в тому числі витрати за договором страхування. Клієнт надавав оригінал свого паспорту з яким його фотографував кредитний спеціаліст та пересилав вказані файли до головного офісу. Через деякий час з офісу надходили відповідь про надання згоди або відмову у наданні кредиту. Кредити на велику суму, як-правило більше 5000 грн., перевірялись працівниками центрального відділення банку, що розташоване у м. Києві.

Тільки після надходження позитивної відповіді з відділення банку між позичальником з одного боку та кредитним спеціалістом з іншого боку оформлювався пакет документів для отримання кредиту до якого зокрема входили: кредитний договір, договір страхування, опитувальний лист, згода-дозвіл на обробку персональних даних, копії паспортів, специфікація, яка передавалась приватному підприємцю продавцю. Інші документи передавались до відділення банку. Зазначила, що всі ці документи є підставою для надання кредитних коштів.

Після цього банк перераховував на рахунок приватного підприємця-продавця необхідну суму. Яким чином здійснювався відпуск товару клієнтам ОСОБА_4 не відомо.

ОСОБА_4 впізнала допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 та повідомила, що дана жінка дійсно оформлювала у неї кредит на придбання будівельних матеріалів, яких саме вона не пам`ятає, банком було надано згоду на надання останній кредиту, в зв`язку з чим були оформлені всі необхідні кредитні документи. На пред`явленому їй для огляду пакеті документів щодо оформлення кредиту ОСОБА_7 . ОСОБА_4 підтвердила наявність власних підписі та рукописних записів, як кредитного спеціаліста. В подальшому після оголошення судом результатів почеркознавчої експертизи визнала, що вона також вчинила протиправні дії по заволодінню кредитними коштами банку шляхом підробки та подальшого використання документів від імені ОСОБА_7 , але деталізувати своє пояснення відмовилась.

По епізоду № 2 повідомила, що у м. Полтаві знайшла паспорт гр. ОСОБА_9 , який зберігала у себе вдома. Для яких саме цілей відповісти відмовилась.

Звернувшись до приватного підприємця ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_12 є її знайомим та попрохала оформити рахунок для придбання меблів на вказану нею суму, в подальшому від імені ОСОБА_9 заповнила всі необхідні для отримання кредиту документи, які направила до банку. При цьому чию саме фотокартку було направлено нею в якості фотокартки ОСОБА_9 вона не пам`ятає, але підтвердила, що всі фотокартки клієнтів, які оформлювали кредит зберігались у її робочому комп`ютері. Зазначає, що інформація наведена у опитувальному листі клієнта була видумана нею особисто, зазначений нею рівень доходів ОСОБА_9 відповідав рівню доходів пересічного громадянина. Які саме телефони були указані нею в даних документах в якості контактів ОСОБА_9 та особи, що може підтвердити особу позичальника на даний час не пам`ятає.

Дізнавшись про перерахування банком коштів на рахунок приватного підприємця за вищевказаним кредитним договором вона звернулась до приватного підприємця ОСОБА_10 нібито в інтересах ОСОБА_9 та отримала від останньої товар у вигляді меблевої стінки та іншу частину кредиту у вигляді грошей, точну суму яких вона не пам`ятає. Вказані речі та кошти використала на власні цілі. Чи знімався при цьому продавцем якійсь відсоток з суми кредиту вона не пам`ятає. Також повідомила, що за вищевказаним кредитним договором необхідно було внести авансовий платіж, якій внесла сама ОСОБА_4 у касу банку, суму платежу не пам`ятає.

Аналогічно вона вчинила й по епізоду № 3 отримавши рахунок від приватного підприємця ОСОБА_11 , нібито в інтересах ОСОБА_12 , власноручна оформила від імені останнього необхідний пакет документів, який направила до банку. По надходженню коштів від банку на рахунок приватного підприємця отримала їх (суму не пам`ятає) від приватного підприємця ОСОБА_11 для власних потреб.

Заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника, представника потерпілого ОСОБА_6 та прокурора, які не заперечували проти розгляду справи в порядку визначному ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що учасники судового розгляду вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження та обсяг доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої, а їх позиція є добровільною, роз`яснивши їм те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються сторонами та приймає рішення про проведення судового розгляду відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, представника потерпілого, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідженням висновку судової почеркознавчої експертизи та письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченої та підтверджують розмір завданої злочином шкоди.

Окрім зізнавальних показань ОСОБА_4 її вина за всіма епізодами злочинної діяльності повністю підтверджується наступними доказами дослідженими судом:

- Показаннями допитаного в судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що є працівником управління банківської безпеки ПАТ «ОТП Банк» з робочим місцем у м. Полтаві. Однією з його функціональних обов`язків є протидія шахрайству, як з боку працівників банку, так і з боку громадян.

В 2013 році до банку звернулась гр. ОСОБА_7 з претензією, що банк примушує її сплачувати кредит, який вона не оформлювала. В той час на посаді кредитного інспектора банку у смт. Шишаках працювала одна ОСОБА_4 , яка вже попадала в поле зору працівників банківської безпеки. В зв`язку з імовірністю вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_7 їй було рекомендовано звернутись до органів внутрішніх справ, що вона й зробила. При цьому при перевірці ним було виявлено, що у відомчій комп`ютерній системі «Зібель», яка використовується для оформлення кредитів маються дві фотографії ОСОБА_7 зроблені з різницею близько 2-х тижнів, з якою метою це було зроблено вказати не може.

В подальшому до банку з аналогічними претензіями звернувся гр. ОСОБА_9 , зазначаючи, що з використанням раніше викраденого у нього паспорту, в смт. Шишаках на його ім`я були оформлені кредити.

Додатково повідомив, що дозвіл на видачу першого кредиту на ім`я ОСОБА_9 надавали працівники офісу розташованого у м. Києві. Згідно внутрішньої інструкції вони обов`язково повинні були телефонувати на телефони зазначені в якості його контактів, а також на телефон особи, яка могла підтвердити особу ОСОБА_9 в зв`язку з чим не виключає, що свої протиправні дії ОСОБА_4 вчиняла разом з іншими особами. Відповідаючи на питання головуючого повідомив, що всі документи які входять до кредитного пакету є обов`язковими для надання та відсутність жодного з вказаних документів, є підставою для відмови у видачі кредиту.

Всі працівника банку постійно попереджаються про недопущення шахрайських дій, з ними проводяться відповідні зайняття, розсилаються інформаційні листи про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності;

- Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що близько 2-х років тому працювала приватним підприємцем та займалась торгівлею одягом та будівельними матеріалами у смт. Шишаки, мала склад та магазин. Обвинувачену ОСОБА_4 знає як колишнього працівника «ОТП Банк». За ініціативою останньою між банком та свідком було укладено договір про співпрацю, з іншими банками такі договори не укладались.

В разі надання кредиту громадянам банк перераховував кошти на її рахунок у «Приватбанку», за переведення грошей в готівку банком стягувалась комісія. Присутню у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 не знає, чи зверталась остання до неї для придбання товару не пам`ятає. Особисто вона ОСОБА_4 кошти, отримані від банку ніколи не передавала. На пред`явлених прокурором документах, а сама рахунку та товарному чеку за кредитним договором ОСОБА_7 підписи схожі на її, але з впевненістю вона стверджувати не може.

До вищевказаних свідчень в частині того, що жодних грошових коштів свідок обвинуваченій не передавала суд відноситься критично, вважає, що вони надані свідком в зв`язку з побоювань бути притягнутою до кримінальної відповідальності та спростовуються самим фактом визнання вини обвинуваченою;

- Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що в літку 2013 року з метою отримання в кредит готівкових коштів у сумі 4000 грн. звернулась до обвинуваченої, яка здійснювала видачу кредитів. При цьому обвинувачена повідомила, що з метою отримання коштів кредит необхідно оформити на якійсь товар. Свідок надала обвинуваченій свій паспорт та підписала, якісь документи, які залишись у ОСОБА_4 .

Через деякий час звернувшись до ОСОБА_4 узнала, що у видачі кредиту їй було відмовлено. Після цього ще декілька разів зверталась до останньої та просила видати хоча б 2000 грн., але позитивного результату не отримала. В жовтні 2013 року до неї надійшов лист «ОТП банку» про необхідність погашення кредиту, якого вона не отримала в зв`язку з чим вона звернулась з початку до банку, а потім до органів внутрішніх справ. З впевненістю стверджувала, що жодних платежів за даним кредитом вона не вносила.

Категорично запевнила, що всі підписи та рукописні записи від її імені на пред`явлених їй прокурором документах, складених з приводу оформлення нею кредиту в «ОТП Банк» нею не виконувались та належать іншій особі.

Присутню у залі судового засідання свідка ОСОБА_8 вона не знає, у належному їй магазині будівельних матеріалів в смт. Шишаках ніколи не була та оцинкований лист у неї не купувала;

- витягами з наказів ПАТ «ОТП Банк» від 16.10.2012 № 2884/12-01К про призначення ОСОБА_4 на посаду фахівця з кредитування сектору продажу споживчих кредитів Полтавського кредитно-контрольного офісу управління мережі продажів з робочим місцем в смт. Шишаки та від 13.03.2014 № 930/14-01К про її звільнення з вказаної посади за угодою сторін (а.с. 175-176);

- копією посадової інструкції № Т-255 фахівця з кредитування сектору продажу споживчих кредитів Полтавського кредитно-контрольного офісу управління мережі продажів ПАТ «ОТП Банк», якою визначено завдання та обов`язки, права та повноваження, відповідальність, кваліфікаційні вимоги фахівця з кредитування та з якою ОСОБА_4 була ознайомлена під підпис 20.09.2012 року (а.с.177-179);

- Висновком судової почеркознавчої експертизи від 16 жовтня 2014 року № 849 згідно якого рукописні записи «копія відповідає оригіналу 02.07.2013 ОСОБА_7 » на наданих на дослідження копіях паспорту серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 та рукописні записи «02 липня 2013 року ОСОБА_7 » на аркуші № 2 опитувального листа фізичної особи» виконані однією особою, але не ОСОБА_7 , а іншою особою навмисно зміненим почерком.

При цьому рукописні записи «копія відповідає оригіналу 02.07.2014 ОСОБА_4 » та рукописні записи «копія відповідає оригіналу 02.07.2013 ОСОБА_7 » на наданих на дослідження копіях паспорту серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 виконані однією особою.

Підписи, що розташовані лівіше від іншого підпису у нижній частині аркушів №№ 1-3, у графах «підпис позивальника» аркушу № 4 договору про надання споживчого кредиту № від 02 липня 2013 року; у графі «підпис позичальника» графіку платежів; у графі «підпис позичальника» інформаційного листка; у графі «підпис» згоди-дозволу на обробку персональних даних; правіше від іншого підпису у нижній частині аркушу № 1 опитувального листа; у графі «підпис» аркушу № 2 опитувального листа; у графі «одержав підпис» накладної № 2 від 02 липня 2014 року, у графі «підпис» на 1, 2 аркушах договору страхування від нещасних випадків № 20/01/ від 02 липня 2013 року; лівіше від іншого підпису у нижній частині аркушів 1-2, у графі «підпис» аркушу 3 договору добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/ від 02 липня 2013 року виконані однією особою, але не ОСОБА_7 , а іншою особою з наслідуванням її підпису (а.с.75-136);

- довідками ПАТ «ОТП Банк» про розмір спричиненої шкоди (а.с. 43-45).

На думку суду не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.ч.1,3 та 4 ст. 358 КК України ніби то через те, що підроблені нею документи не є офіційними документами в розумінні ст. 358 КК України, а є лише знаряддям для вчинення нею шахрайських дій.

Так, з показань обвинуваченої та представника потерпілого, а також зі змісту самих підроблених документів судом встановлено, що всі вони без виключення входять до пакету документів, необхідного для отримання кредитних коштів, а відсутність чи непосвідчення або непідписання уповноваженим представником банку хоча б одного з них, є підставою для відмови з боку банку у видачі кредиту. Отже зафіксована у вказаних документах інформація посвідчує певні юридичні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді видачі або невидачі фізичній особі грошових коштів та виникнення між нею та банком договірних зобов`язань, що в повній мірі відповідає ознакам офіційного документа, наведеним у ч.1 ст. 358 КК України та примітці до неї.

На думку суду, своїми діями по кожному з епізодів злочинної діяльності ОСОБА_4 вчинила ідеальну сукупність злочинів, відповідальність за кожен з яких передбачена різними частинами та статтями КК України.

За таких обставин, суд за епізодом злочинної діяльності 1 кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається або посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати документи, що надають права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документа.

За епізодами злочинної діяльності № 2 та № 3 суд кваліфікує діє обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно та за ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається або посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати документи, що надають права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно та використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченій суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, у межах санкції частин статей КК України за якими обвинувачено визнано винною, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До кримінальної відповідальності обвинувачена притягуються вперше. За місцем проживання характеризується задовільно, здорова, працездатна, примусового лікування не потребує, має на утриманні малолітню дитину (а.с.182-184,187).

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, врахувавши конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, зокрема перебування на її одноосібному утриманні малолітньої дитини, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, частково відшкодувала заподіяну шкоду, за відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за сукупністю злочинів кримінальне покарання у вигляді обмеження волі із застосування вимог ст. 75 КК України, надавши їй шанс на виправлення без ізоляцій від суспільства, що цілком відповідатиме меті кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею подібних кримінальних правопорушень в майбутньому.

Крім того суд вважає необхідним задовольнити клопотання сторони захисту та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у вигляді обмеження волі на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», як таку, що до набрання чинності вказаним Законом вчинила умисні злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 182-187), а також не відноситься до переліку осіб, відносно яких вказаний закон не може бути застосовано.

Заперечення прокурора про неможливість застосування судом амністії до обвинуваченої одночасно з постановленням обвинувального вироку, на думку суду є безпідставними.

Так, згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Пунктом «г» цієї статті передбачена можливість застосування цього Закону щодо осіб відносно яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили. Отже Законом України «Про амністію у 2014 році» передбачається можливість застосування амністії до обвинувачених (підсудних) про що прямо зазначено у ч. 1 ст. 9 вказаного Закону.

Більш того частиною 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» який є базовим законом в цій сфері, передбачено положення згідно якого, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Питання, заявленого представником потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином (а. с. 42), суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема особистих показів обвинуваченої та представника потерпілого, показів свідка ОСОБА_7 , довідок ПАТ «ОТП Банк», що характеризують розмір заборгованості (а.с. 43-45) судом встановлено, що протиправними діями ОСОБА_4 потерплому в особі ПАТ «ОТП БАНК» завдано пряму матеріальну шкоду на суму 33689,76 грн., яка складається з 7316,00 грн. за епізодом 1, 21793,76 грн. за епізодом 2 та 4580,00 грн. за епізодом 3 та включає в себе кошти, які були перераховані банком для оплати вартості товару та послуг зі страхування позичальників відповідно до договорів страхування.

В той же час з огляду на те, що обвинувачена та ПАТ «ОТП Банк» не перебувають у жодних договірних відносинах, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих банком сум у вигляді відсотків, комісії, штрафів, оскільки вказані суми випливають із договірних зобов`язань та не є прямою шкодою завданою злочином.

З довідок доданих до цивільного позову встановлено, що в період з 15.08.2013 по 28.02.2014 року на погашення наявної кредитної заборгованості надійшли кошти на загальну суму 5739,00 грн. Враховуючи пояснення обвинуваченої про те, що завдана нею шкода була частково відшкодована нею шляхом погашення заборгованості та зважаючи на показання свідка ОСОБА_7 в яких вона категорично заперечила сплату нею будь-яких платежів на погашення заборгованості, суд приходить до висновку про те, що вказані кошти були внесені саме обвинуваченою ОСОБА_4 , а отже стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого підлягає сума шкоди у розмірі 27950,76 грн. (33689,76-5739,00 грн.).

Суд керуючись, вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України вважає необхідним стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 922,35 грн. на залучення експерта.

Долю речових доказів у вигляді оригіналів документів складених від імені ОСОБА_7 слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України залишивши зберігатись в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 - визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 3-4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.;

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченої амністії задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Цивільний позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 27950 (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 76 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 922 (дев`ятсот двадцять дві) грн. 35 коп. судових витрат, пов`язаних з залученням експерта.

Оригінали документів для отримання кредиту, складених від імені ОСОБА_7 залишити зберігатись у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_14 Сиволап