У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_21
суддів ОСОБА_22, ОСОБА_23,
за участю: прокурораОСОБА_24,
виправданого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6,
представника цивільного відповідача ОСОБА_7,
потерпілого ОСОБА_8,
представника потерпілого ОСОБА_9,
при секретарі ОСОБА_25,
розглянула в судовому засіданні 18 червня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження №0000039 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 1 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Ірпінь Київської області, мешканця

АДРЕСА_1, не судимого,

виправдано за ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України у зв'язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення, за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у зв'язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 1 грудня 2014 року апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 залишено без задоволення, вирок - без зміни.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні злочинів за наступних обставин.

3 лютого 2004 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_8 придбав у фізичної особи ОСОБА_11 дві сушильні камери типу СК-20 загальною вартістю 84 000 гривень, які в подальшому, будучи одночасно учасником ТОВ ВП «Прогрес», встановив на території цього товариства в АДРЕСА_2, та здійснював діяльність по обробці та сушці деревини.

В 2007 році (точна дата слідством не встановлена) ОСОБА_5, перебуваючи на посаді директора ТОВ ВП «Прогрес», будучи службовою особою, за попередньою змовою з іншим співзасновником даного Товариства ОСОБА_12 (який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час дорожньо-транспортної пригоди) вирішили заволодіти належними ОСОБА_8 сушильними камерами СК-20, які були розміщені останнім на території ТОВ ВП «Прогрес». З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_12, зловживаючи своїм службовим становищем, не ставлячи до відома третього співзасновника ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_8, придбали у приватного підприємця ОСОБА_11 дві бувші у використанні сушильні камери СК-20, наявність яких в натурі слідством не встановлено, перерахувавши останньому на розрахунковий рахунок грошові кошти на суму 10 000 гривень.

Після цього директор ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5 за попередньою змовою з заступником директора ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_12, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи видаткову накладну СПД ОСОБА_11, поставили належні приватному підприємцю ОСОБА_8 та установлені ним на території ТОВ ВП «Прогрес» дві сушильні камери СК-20 на баланс Товариства, не повідомивши про це ОСОБА_8, таким чином заволодівши двома сушильними камерами СК-20 загальною вартістю 84 000 гривень, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди у великому розмірі.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 191 КК України як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Крім того, 25 січня 2008 року директор ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5, будучи службовою особою, маючи умисел на привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно, привласнив 32 кубічних метра сирої соснової дошки на загальну суму 52 000 гривень, яка за вказівкою ОСОБА_13 була вивезена з території підприємства. Зазначена соснова дошка в кількості 32 кубічних метра була придбана 28 грудня 2007 року у СПД ОСОБА_14 ОСОБА_8, належала йому на праві приватної власності та зберігалася на території ТОВ ВП «Прогрес». Вищевказаним майном директор ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 52 000 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 191 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Крім того, 29 лютого 2008 року на загальних зборах засновників ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_12 прийняли рішення про виключення ОСОБА_8 зі складу засновників ТОВ ВП «Прогрес» з одночасним розподілом його частки в статутному фонді між собою, а саме ОСОБА_5 отримав 55 %, а ОСОБА_12 - 45 %, про що був складений протокол загальних зборів за № 210. В цей же день складено нову редакцію Статуту ТОВ ВП «Прогрес», яку своїми підписами посвідчили ОСОБА_5 та ОСОБА_15 3 березня 2008 року нова редакція Статуту ТОВ ВП «Прогрес» посвідчена нотаріусом.

17 листопада 2008 року директор ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5, маючи умисел на підроблення офіційного документу з метою його використання, завідомо знаючи про факт смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, вніс до офіційного документу, який надає відповідні права та обов'язки, а саме реєстраційної картки на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Форми 3 завідомо неправдиві відомості щодо учасника ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_12 для подальшої подачі даної реєстраційної картки державному реєстратору Ірпінської міської ради з метою реєстрації нової редакції Статуту ТОВ ВП «Прогрес».

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу з метою використання його підроблювачем.

Крім того, 17 листопада 2008 року директор ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_5, маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документу, який надає відповідні права та обов'язки, а саме реєстраційної картки на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Форми 3, з внесеними до неї недостовірними відомостями щодо діючого учасника ТОВ ВП «Прогрес» ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою реєстрації нової редакції Статуту ТОВ ВП «Прогрес» подав дану реєстраційну картку Форми 3 до відділу державної реєстрації Ірпінської міської ради.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 358 КК України як використання підроблення завідомо офіційного документу.

Крім того, відповідно до п. 8.4 Статуту підприємства, затвердженого зборами учасників ТОВ ВП «Прогрес» 27 грудня 2005 року і діючого на момент виключення ОСОБА_8 зі складу засновників товариства 29 лютого 2008 року, при виході учасника з товариства йому виплачується його частка в статутному фонді, а також вартість частини майна товариства пропорційно його внеску до статутного фонду. Виплату проводять після затвердження звіту за квартал, в якому він вийшов з товариства, протягом 12 місяців з дня виходу.

ОСОБА_5 протягом 12 місяців з дня виключення ОСОБА_8 зі складу учасників ТОВ ВП «Прогрес» не виплатив ОСОБА_8 його частку в статутному фонді, тобто незаконно заволодів майном та правами на майно ОСОБА_8 у вигляді частки останнього у статутному фонді ТОВ ВП "Прогрес" у розмірі 33,33 %, чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 85 786 гривень.

Згідно з даними висновку судової експертизи з оцінки майна ТОВ ВП «Прогрес» від 21 серпня 2012 року ринкова вартість нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 яка належить ТОВ ВП «Прогрес», станом на 29.02.2008 року складала 7 063 740 гривень. ОСОБА_5, привласнивши належну ОСОБА_8 частку у майні ТОВ ВП «Прогрес» у розмірі 33,33 %, завдав останньому матеріальної шкоди на суму 2 352 225 гривень 42 копійки.

Таким чином, ОСОБА_5 привласнив належні ОСОБА_8 частки у статутному фонді та у майні ТОВ ВП «Прогрес», завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2 438 011 гривень 42 копійки, що станом на 29.02.2008 року є особливо великим розміром.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.5 ст.191 КК України як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду,невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведеною. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити судові рішення без зміни, касаційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого та його представника на підтримання касаційної скарги, пояснення виправданого, його захисника та представника цивільного відповідача, які просили залишити скаргу без задоволення, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про необхідність виправдання ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на ретельному аналізі наданих стороною обвинувачення доказів, яким дана належна оцінка, і є правильним.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що у 2004 році він продав ОСОБА_8 сушильні камери СК-20 вартістю 20 000 грн. В подальшому, в 2005-2006 році він також продав ТОВ ВП «Прогрес», який представляв ОСОБА_8, дві сушильні камери СК-20. Приблизно в 2008 році на прохання ОСОБА_8 надав йому документи на придбання ним в лютому 2004 року двох сушильних камер СК-20 за 84 000 грн., що фактично не відповідає дійсності.

Ці показання свідка ОСОБА_11 об'єктивно підтверджуються даними висновків судово-технічних експертиз, відповідно до яких дати, зазначені в договорі від 20 лютого 2004 року та накладній від 20 травня 2004 року про придбання ОСОБА_8 сушильних камер не відповідають датам виготовлення цих документів, а виготовлені в період жовтня-грудня 2007 року та січня-березня 2008 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 14 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили і залишено без зміни постановою Вищого господарського суду України від 26 травня 2009 року, ОСОБА_8 відмовлено в позові про визнання за ним права власності на дві сушильні камери СК-20 загальною вартістю 84 000 грн.

У матеріалах провадження міститься свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане ТОВ ВП «Прогрес» виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради 16 лютого 2006 року, у якому вказані дві сушильні камери.

Показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та інших про те, що ОСОБА_8 працював на території ТОВ ВП «Прогрес» та займався експлуатацією сушильних камер, не можуть слугувати підтвердженням належності ОСОБА_8 двох сушильних камер СК-20 на праві власності.

Також судом першої інстанції досліджено надані стороною обвинувачення докази за епізодом обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України та зроблено обґрунтований висновок про відсутність беззаперечних достатніх доказів його винуватості за даним епізодом.

Так, із показань свідка ОСОБА_19 убачається, що в кінці 2007 року він приймав участь у завантаженні невизначеної кількості соснової дошки в сушильні камери на території ТОВ ВП «Прогрес» і через деякий час за вказівкою ОСОБА_5 завантажував дошку на автомобіль. При цьому судом встановлено, що з 3 січня 2008 року СПД ОСОБА_20 орендувала у ТОВ ВП «Прогрес» дві сушильні камери СК-20 і здійснювала виробничу діяльність щодо просушки деревини, а тому показання свідка ОСОБА_19 не можна вважати належним доказом на підтвердження заволодіння ОСОБА_5 32 куб. метрами дошки.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 при заповненні реєстраційної картки на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи вніс відомості, які повністю відповідають змісту протоколу № 210 загальних зборів учасників ТОВ ВП «Прогрес» від 29 лютого 2008 року, а тому його дії не містять складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Правомірність проведеної державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ ВП «Прогрес» підтверджується також постановою Ірпінського міського суду Київської області від 1 червня 2010 року, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2011 року.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, вказавши, що правовідносини між учасниками господарських товариств, у тому числі щодо необхідності сплати відповідної частки у статутному фонді та у майні, регулюються Законом України «Про господарські товариства» та статутом цих товариств і відносяться до категорії цивільно-правових зобов'язань. Отже, правовідносини, які склалися між ТОВ ВП «Прогрес» та ОСОБА_8., як бувшим учасником, який вийшов зі складу товариства, мають цивільно-правовий характер. При цьому судом роз'яснено, що ОСОБА_8 не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом до ТОВ ВП «Прогрес» про витребування своєї частки з товариства, як учасник, що вийшов з товариства.

Даних, які б свідчили, що під час розслідування та розгляду даного провадження допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, яке б тягнуло безумовне скасування судових рішень, або неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не встановлено.

Підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 1 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23