Справа № 11-495/2007 року Головуючий в 1-й інстанції: Босюк В. А.
Категорія: ст.ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1
КК України Доповідач Суслов М.І.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

1 серпня 2007 року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в
складі:

Головуючої-судді Дуфнік Л.М.,

суддів Суслова М.І., Шершуна В.В.,

з участю прокурора Драча І.В.

та представників:

потерпілого ОСОБА_3
- ОСОБА_5,

ВАТ „Шепетівський цукровий комбінат" - Водзінського
О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією ВАТ
„Шепетівський цукровий комбінат" на вирок Шепетівського міськрайонного
суду від 1 березня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м.

Веймар, Німеччина, українця,
громадянина України, освіта
середня, не

працюючого,
одруженого, жителя АДРЕСА_1

Шепетівського
району, раніше не судимого, -засуджено:

·
за ст. 286 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі з
позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки;

·
за ст. 135 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі, а
на підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначено 4 роки позбавлення волі
з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.
75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням
із встановленням іспитового строку 3 роки.

Згідно постанови
місцевого суду від 2 липня 2007 року ОСОБА_1звільнено від основного покарання
на підставі п. „б"
ст.. 1 Закону України „Про амністію" від 19.04.2007 року.

Стягнуто з ВАТ
„Шепетівський цукровий комбінат" на користь Шепетівської ЦРЛ 5815 грн. 50 коп. витрат за стаціонарне лікування
потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3; ОСОБА_3
- 283 грн. 30 коп. майнової та 15000 грн. моральної шкоди;
ОСОБА_2 - 52 грн. 30 коп. майнової та 300 грн. моральної шкоди;
ОСОБА_4 - 30811 грн. 50 коп. майнової шкоди
та 360 грн. вартості
послуг по оцінці автомобіля.

Він перебуває на
підписці про невиїзд.

Долю речових
доказів вирішено згідно вимог закону.

За вироком суду
2 жовтня 2006 року близько 3-ої години ночі ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи в
силу трудових відносин належним ВАТ „Шепетівський цукровий комбінат"
вантажним автомобілем „МАЗ-5551", держ. знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав
безпечної швидкості руху в темну пору доби та в порушення вимог п.п. 2.3
„б", 2.9. „а", 2.10, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України неподалік в'їзду в с Білокриниччя Шепетівського району скоїв наїзд на припаркований на правому узбіччі дороги
автомобіль „ВАЗ-21093", держ. знак НОМЕР_2, належний ОСОБА_4, після чого зник в місця пригоди, залишивши потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в небезпечному
для життя стані.

В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_2. - тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, з короткочасним
розладом здоров'я та пошкоджено автомобіль „ВАЗ-21093", вартість
відновлювального ремонту якого складає 30811 грн. 50 коп.

В апеляції та доповненнях до неї ВАТ „Шепетівський цукровий комбінат"
вважає, що вирок суду в частині цивільного
позову не відповідає вимогам КПК України щодо всебічності, повноти судового слідства та відповідності висновків суду
фактичним обставинам справи. Зокрема, на
період скоєння злочину ОСОБА_1 в трудових відносинах з підприємством не перебував, автомобіль „МАЗ-5551" належить на праві
користування ВАТ „Городищенське 1996",
засуджений керував транспортним засобом вже після закінчення робочого часу, а
визначена вартість збитків у розмірі 30811 грн. 50 коп. перевищує реальну вартість
транспортного засобу.

Засуджений ОСОБА_1 вирок не оскаржив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника ВАТ „Шепетівський
цукровий комбінат" на підтримку доводів
апеляції, потерпілого ОСОБА_3 та в його інтересах представника ОСОБА_5 на їх заперечення, міркування прокурора про обґрунтованість вироку в частині вирішення цивільного
позову, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів

знаходить:

апеляцію ВАТ
„Шепетівський цукровий комбінат" як таку, що задоволенню не підлягає.

Висновки
міськрайонного суду про вину ОСОБА_1у вчинених злочинах підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні,
які не оспорюються учасниками судового розгляду.

Засудження останнього за ст.ст. 286 ч.2 та 135 ч.1 КК України є обґрунтованим, а звільнення від відбування покарання на підставі Закону
України „Про амністію" повністю вмотивоване.

Задоволення позовних вимог потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди з підприємства,
з яким засуджений ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах,
ґрунтується на зібраних по справі і досліджених в судовому засіданні доказах дійсності понесених останніми витратах на оплату
за стаціонарного лікування, придбання ліків та необхідних
додаткових товарів під час амбулаторного лікування, що складає матеріальні
збитки на загальну суму 6151грн. 60 копійок,
узгоджується з сумою вартості відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_4 на 30811 грн.50 коп. згідно документів експертного визначення
відновлювального ремонту пошкодженого засобу а.с.149-160 ,
а відшкодування моральної шкоди потерпілим внаслідок перенесених ними страждань , викликаних отриманням тілесних
ушкоджень під

3

час наїзду транспортного засобу під керуванням засудженого, переконує апеляційний
суд в справедливості і законності прийнятого рішення.

При цьому судом в повному обсязі враховані понесенні затрати та моральні потрясіння потерпілого ОСОБА_3, перенесення ним хірургічного втручання та тривале лікування, під час якого він довгий час перебував в нерухомому стані і
відчував фізичний біль, зміну способу життя та
погіршення нормальних сімейних і побутових зв'язків з близькими,
рідними та знайомими.

Твердження апелянта про помилковість в вирішенні позовних вимог потерпілих
не грунтуються на дійсних обставинах по справі, спростовуються сукупністю
доказів перевірки їх достатності і об'єктивності в
суді першої інстанції та не узгоджуються з наведеними в апеляції
доводами про перебування ОСОБА_1в трудових відносинах з іншим підприємством.

Так, згідно заяви начальника цеху механізації ВАТ „Шепетівський цукровий комбінат" від 2.10.2006 року вбачається, що
керівництво товариства в цей день звернулося в правоохоронні органи для
встановлення місця перебування належного їм автомобіля МАЗ -5551, державний номер НОМЕР_1, який не повернувся в цей
же день з наряду а.с.34, копія шляхового листа № 5801 від 1.10.2006 року,
виданого водію МАЗ-5551 ОСОБА_1. цукровим комбінатом з підписами
механіка і диспетчера та затвердженого печаткою комбінату ,
підтверджує перебування засудженого в трудових стосунках з ВАТ „Шепетівський цукровий комбінат", а самого
транспортного засобу в оперативному управлінні акціонерного товариства.

У відповідності з вимогами цивільного законодавства юридична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових обов'язків ч.1 ст.1172 ЦК
України та роз'яснень Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником
під час виконання трудових обов 'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у
трудових відносинах п.8 постанови V

З врахуванням викладеного апеляційна інстанція не знаходить підстав для
скасування вироку в частині вирішення позовних
вимог прокурора та потерпілих.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати,
-

ухвалила:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 1 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1в частині вирішення цивільного
позову залишити без змін, а апеляцію ВАТ „Шепетівський цукровий
комбінат" - без задоволення.