У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді суддівОСОБА_7 ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
з участю прокурора ОСОБА_10.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Волинської області від 9 грудня 2014 року щодо нього.

Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15 квітня 2014 року вирок місцевого суду змінено, виключено з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку. В решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2014 року ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 9 грудня 2014 року вирок Горохівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного йому покарання скасовано, постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 12 серпня 2012 року, близько першої години, прийшов до будинку ОСОБА_6 у с. Холонів Горохівського району Волинської області, де на ґрунті ревнощів умисно наніс ОСОБА_6 біля 6 ударів кулаками в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді множинних синців голови, шиї, садна та рани обличчя, крововиливу під мозкові оболонки із затіканням крові у шлуночки мозку, від чого настала смерть потерпілого.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5, посилаючись на надмірну суворість призначеного покарання, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та залишення без зміни попередніх рішень суду першої та апеляційної інстанції щодо нього. Вважає, що суд апеляційної інстанції всупереч вимог ст. 65 КК України не врахував обставин, що пом'якшують покарання, а саме повне визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики щодо нього, відсутність у родичів потерпілого моральних та матеріальних претензій, які, на його думку, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставами для призначення йому більш м'якого покарання, ніж передбачено законом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, висновки суду про винність засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на зібраних органами досудового слідства та досліджених судами доказах, яким дано належну оцінку у вироку та правильно кваліфіковані злочинні дії засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Апеляційним судом при скасуванні вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 та постановленні свого вироку в частині призначеного покарання вимоги зазначеного закону дотримані. При цьому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України немає, оскільки він вчинив тяжкий злочин, який спричинив смерть потерпілого ОСОБА_6, тобто потяг за собою позбавлення найбільшої цінності людини - її життя. Разом з тим, обставини, на які посилається засуджений, були повною мірою враховані апеляційним судом, у зв'язку з чим апеляційним судом йому призначено покарання за вчинений злочин у мінімальному розмірі санкції закону, за яким його визнано винним.

Тому підстав для визнання призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання невідповідним вимогам ст. 65 КК України внаслідок суворості, у колегії суддів немає.

Оскільки підстав для зміни чи скасування вироку апеляційного суду за доводами касаційної скарги засудженого відсутні, тому його касаційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Апеляційного суду Волинської області від 9 грудня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_7 ОСОБА_8. ОСОБА_9