Справа №1-149/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2012 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого-судді Літвінової О.Г.

при секретарі Чубрей А.В.

з участю прокурора Мустеци І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, 4, не одруженого, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст.383 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1 21 грудня 2011 року, достовірно знаючи, що на його особисті речі ніхто не посягав, а їх він під час того, як повертався додому загубив, звернувся до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, де був під особистий підпис попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину і не зважаючи на це, написав заяву, в якій повідомив, що 21 грудня 2011 року приблизно о 19-30 годині напроти будинку №26 по вул. Горького м.Чернівці, двоє невідомих молодих чоловіків застосовуючи фізичне насильство, що виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по обличчю, нозі і нанісши удар гострим предметом ( ножем) у ліву нижню частину живота, відкрито заволоділи його особистим майном, а саме: гаманцем з шкірозамінника чорного кольору вартістю 50 грн. із грошима в сумі 210 грн., кредитною карткою «Приватбанку», карткою «Імексбанк» на рахунку грошей не було, мобільним телефоном «Соні-Еріксон»вартістю 300 грн. із сім карткою вартістю 25 грн., без грошей на рахунку, студентським квитком на його імя.

Крім того, в ході проведення дослідчої перевірки ОСОБА_1 вказав, що одним з нападників був ОСОБА_2, який в минулому разом з ним вчився у Чернівецькому транспортному коледжі. Своїми діями ОСОБА_1 завідомо неправдиво звинуватив ОСОБА_2 разом з невідомою особою у вчиненні відносно нього злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном ( розбій), поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обємі, давши пояснення згідно обвинувачення, а саме, 21 грудня 2012 року він посварився зі своє. Дівчиною ОСОБА_3 та пішов додому. Коли прийшов додому, то виявив відсутність гаманця. Він вирішив, що втратив його по дорозі додому. ОСОБА_1 вийшов на вулицю з надією знайти гаманець. Проходячись по вул. Горького, 26 м.Чернівці він зіштовхнувся з двома невідомими хлопцями та між ним виник конфлікт. Хлопці штовхнули його і пішли. Після цього, він перелазив через паркан, поранився і одразу звернувся в лікарню за допомогою. Коли в лікарні спитали, що з ним сталось, він повідомив, що його пограбували.

Коли приїхали працівники міліції і спитали, що с ним сталось, то ОСОБА_1 повідомив їм, що на нього напали невідомі, поранили ножем та забрали речі.

Після цього разом з працівниками міліції він поїхав до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області де написав заяву про вчиненні злочину відносно нього, а слідчий ознайомив його зі ст. 383 КК України, він прочитав та підписав протокол усної заяви про злочин.

На наступний день, він прийшов до Шевченківського РВ УМВС України і сказав слідчому, що згадав одного з хлопців, які на нього напали це ОСОБА_2. Він назвав саме його, так як між ними був конфлікт і ОСОБА_1 вирішив помститись.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Вчинив злочин, тому що думав, що його дівчина його пожаліє й вони помиряться.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 383 ч.2 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом явки з повинною ОСОБА_1, протокол огляду усної заяви про злочин від 21.12.2011 року, іншими доказами по справі, показами свідків, які у відповідності до ч.3 ст.299 КПК України, підсудний визнав та з якими погодився в повному обємі.

Проаналізувавши вищенаведені докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.383 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії підсудного за даною статтею кваліфіковані правильно, оскільки підсудний завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину, поєднано з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, згідно вимог ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Зокрема, суд враховує, що скоєний підсудним злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості, за місцем проживання та навчання підсудний характеризується позитивно, не перебуває на обліку в Чернівецькій обласній психоневрологічній лікарні, не перебуває на обліку в Чернівецькому наркологічному диспансері.

Разом з тим, при призначенні покарання суд також враховує, що підсудний ОСОБА_1 раніше не судимий, а тому суд вважає, що виправлення підсудного можливо без реального відбування покарання і до нього доцільно застосувати вимоги ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.383 ч.2 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 1 (одного) року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обовязки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя О.Г.Літвінова