Ухвала

іменем україни

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_15,
суддів:при секретарі за участю прокурора захисника ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033, за обвинуваченням

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Антрацит Луганської області, раніше судимого 18.12.2006 року Антрацитовським міським судом Луганської області за ст.ст. 186 ч. 1,2, 309 ч. 1, 69, 70 ч. 1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, ч. 1 ст. 304 КК України, п.п. 4, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

та

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки

м. Антрацит Луганської області,

громадянки України, неодруженої, раніше

не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

· за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності засудженому;

· за ст. 304 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі; за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 12 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності засудженому.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не переглядався.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 змінено. Призначено ОСОБА_7 покарання: -

· за ст. 187 ч. 3 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності засудженому;

· за ст. 304 ч. 1 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

· за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 12 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності засудженому.

В решті вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі, прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій засуджених та доведеності його вини, порушує питання про скасування судового рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених засудженим кримінальних правопорушень та його особі внаслідок м'якості та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Крім того, прокурор зазначає, що апеляційним судом при винесенні свого рішення були порушені вимоги ст. 419 КПК України. Також прокурор зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 є неповнолітньою, а судова колегія апеляційної інстанції у складі ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 не уповноважена на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому вважає, що підлягає скасуванню ухвала апеляційного суду і стосовно ОСОБА_8

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_7, спільно проживаючи з 2010 року по 5 вересня 2012 року з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, достовірно знаючи про її неповноліття, наприкінці серпня 2012 року, знаходячись з нею в АДРЕСА_1, запропонував їй взяти з ним участь у скоєнні розбійного нападу на мешканку АДРЕСА_2 - ОСОБА_13, збудивши у неповнолітньої ОСОБА_8 бажання для вчинення цих кримінальних правопорушень. На пропозицію ОСОБА_7 ОСОБА_8 погодилась. 5 вересня 2012 року приблизно о 22 годині ОСОБА_8 взяла участь разом із ОСОБА_7 і ОСОБА_14 у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло на ОСОБА_13, за адресою АДРЕСА_2. Таким чином, ОСОБА_7 втягнув неповнолітню ОСОБА_8 у злочинну діяльність. 5 вересня 2012 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7, ОСОБА_14 і ОСОБА_8, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу з проникненням у житло, прийшли до будинку АДРЕСА_2, де проживала ОСОБА_13, яка відчинила вхідні двері в будинок, після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_14 увірвались у будинок, де ОСОБА_7 штовхнув у груди руками ОСОБА_13, від чого вона впала на підлогу, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_14 за допомогою скотча зв'язали руки ОСОБА_13, з метою подолання опору потерпілої заклеїли їй скотчем рот, а ОСОБА_8 в цей час також увійшла в будинок та зачинила вхідні двері на ключ. Знаходячись у будинку, ОСОБА_7 і ОСОБА_14 у присутності ОСОБА_8 стали вимагати у ОСОБА_13 видати їм гроші. ОСОБА_13 на їх вимогу видала грошові кошти в сумі 500 гривень, вказавши, що більше грошей в неї немає. Після чого, ОСОБА_14 у присутності ОСОБА_8 і ОСОБА_7, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілої, став наносити удари кулаками рук по обличчю, завдаючи їй тілесні ушкодження. Тим часом, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, користуючись тим, що стосовно потерпілої здійснюється насильство, з метою заволодіння майном потерпілої, стали обшукувати будинок, в результаті чого знайшли кошти та ювелірні вироби. Надалі ОСОБА_14, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, продовжив застосовувати до потерпілої фізичне насильство, при цьому знайшовши плоскогубці в будинку ОСОБА_13, якими став з силою здавлювати 3-й палець лівої руки потерпілої, після чого продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на заволодіння майном потерпілої, за допомогою знайдених в будинку ОСОБА_13 щипці в для манікюру, став різати 5-й палець правої руки, заподіюючи тим самим тілесні ушкодження потерпілій, Після чого ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_14 зірвали сережки з мочки вуха ОСОБА_13, а також зняли з пальця руки каблучку, якою також заволоділи. ОСОБА_7, ОСОБА_14 і ОСОБА_8 в процесі скоєння розбійного нападу на ОСОБА_13, завдали потерпілій легкі тілесні ушкодження, які не тягнуть розладу стану здоров'я, легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я та тілесні ушкодження середньої тяжкості. В процесі скоєння розбійного нападу на ОСОБА_13 ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 заволоділи майном, що належить ОСОБА_13 на загальну суму 16898,41 грн.

ОСОБА_7 і ОСОБА_14 після здійснення розбійного нападу на ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб з метою приховування іншого злочину з особливою жорстокістю вчинили умисне вбивство ОСОБА_13 при наступних обставинах: 5 вересня 2012 року приблизно 0 22:30 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_14, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_13, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, після здійснення розбійного нападу на ОСОБА_13, усвідомлюючи те, що ОСОБА_13 знала ОСОБА_14 особисто, під час розбійного нападу бачила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обличчя, могла їх упізнати та повідомити про вчинений ними злочин, вирішили вчинити умисне вбивство ОСОБА_13 з метою приховати раніше скоєний ними інший злочин - розбійний напад на ОСОБА_13, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло. Реалізуючи свій злочинний намір, діючі узгоджено, з метою умисного вбивства перевели ОСОБА_13 до входу в підвальне приміщення, штовхнули її, від чого вона впала на підлогу. Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_14 продовжили свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство потерпілої з метою приховати інший злочин, ОСОБА_14 став руками душити ОСОБА_13, а ОСОБА_7 ножем, що знаходився при ньому, умисно наніс удар в область грудної клітини ОСОБА_13, після чого скинули її у підвальне приміщення. ОСОБА_14, розуміючи, що ОСОБА_13 ще жива, оскільки вона гучно стогнала і хрипіла, спустився в підвальне приміщення, де за допомогою ножа, який йому передав ОСОБА_7, став різати шию ОСОБА_13, при цьому заподіюючи їй муки і страждання. Після чого ОСОБА_7 для доведення злочинного наміру, направленого на позбавлення життя потерпілої з метою приховати інший злочин, передав ОСОБА_14 знайдену ним у будинку ОСОБА_13 викрутку, якою ОСОБА_14 став умисно наносити удари в грудну клітину ОСОБА_13, завдаючи їй сильний фізичний біль, до тих пір, доки остання не перестала подавати ознаки життя. ОСОБА_7 та ОСОБА_14, усвідомлювали, що заподіюють потерпілій своїми діями особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордувань, мучень та діяли з особливою жорстокістю. В результаті сумісних погоджених злочинних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_14, направлених на умисне вбивство ОСОБА_13, останній завдано тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент спричинення, що призвели до смерті. Смерть ОСОБА_13 настала на місці в результаті різаної рани шиї з пошкодженням крупних судин, що ускладнилося недокрів'ям внутрішніх органів, набряком головного мозку і легенів, очагами гострої емфіземи і дістелектазів в легенях.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_19, яка просила задовольнити касаційну скаргу прокурора, думку захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_7 за ч. 3 , ч. 1 ст. 304, п.п. 4, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та доведеність його вини в касаційній скарзі не оскаржується.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку районного суду при призначенні покарання засудженому ОСОБА_7 суд врахував, як пом'якшуючи так і обтяжуючі покарання обставини, вказавши що до обставин, які пом'якшують покарання відноситься визнання вини засудженим.

До обставин, які обтяжують покарання засудженому ОСОБА_7, суд відніс вчинення злочинів в стані алкогольного сп'яніння та щодо особи похилого віку.

Також, судом було враховано і тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів та з урахуванням даних про особу засудженого, який ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання та його ролі у вчиненні злочину дійшов висновку про виключну підвищену небезпеку засудженого ОСОБА_7 для суспільства та призначив покарання у виді довічного позбавлення волі.

Змінюючи вирок районного суду щодо ОСОБА_7 і призначаючи засудженому покарання у виді 15 років позбавлення волі, апеляційний суд безпідставно виключив, як обтяжуючу обставину покарання те, що ОСОБА_7 не працює та щиро не розкаявся, оскільки дані обставини районний суд не врахував, як обтяжуючи, а врахував виключно, як такі, що характеризують особу засудженого. Крім того, судом апеляційної інтонації не взято до уваги тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, які обтяжують покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що призначення засудженому апеляційним судом покарання не може вважатись обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги прокурора, через неправильне застосування судом апеляційної інстанцій кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі ОСОБА_7 внаслідок м'якості. За таких обставин, судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а матеріали провадження призначенню нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 квітня 2014 року щодо неповнолітньої ОСОБА_8 не переглядався, а тому доводи прокурора, що судова колегія апеляційної інстанції у складі ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 не уповноважена на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх, є безпідставним.

Крім того, касаційна скарга прокурора щодо засудженої ОСОБА_8 не є предметом перевірки в суді касаційної інстанції, оскільки в суді апеляційної інстанції вирок районного суду щодо неповнолітньої ОСОБА_8 не переглядався.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 листопада 2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17