справа № 462/9013/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт та угоди про примирення у кримінальному провадженні №0003641 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, студента 4-го курсу ВПУ №20, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, який зареєстрований по АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , невійськовозобовязаного, раніше судимого: 30.04.2009 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України на два роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.104 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном два роки; 21.12.2010 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання оди рік десять місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 в групі осіб з ОСОБА_6 01.11.2014 року о 02.00 год., знаходячись в приміщенні більярдного клубу «Касіопея» по вул.Широкій, 81-а в м.Львові, безпричинно розпочали конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого почали виражатися в його сторону нецензурною лайкою, ображати честь і гідність останнього. На неодноразові зауваження потерпілого та баремна закладу припинити свої хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не реагували та, навпаки, посилюючи свою агресію, ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_4 та з розмаху кулаком правої руки наніс йому два удари кулаком в голову зверху, чим заподіяв фізичний біль, після чого ОСОБА_7 , підтримуючи агресивну поведінку ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_4 і безпричинно наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку носа, заподіявши потерпілому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1962 від 04.11.2014 року, закритий перелом кісток носа із зміщенням уламків, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом (хуліганство), вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України.

05.03.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоди про примирення.

Згідно з укладеними угодами, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.296 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 2 роки та враховуючи положення ст.ст.66, 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, та ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 1 рік та враховуючи положення ст.ст.66, 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В судовому засіданні кожен з обвинувачений підтримав укладену ним з потерпілим угоду про примирення, при цьому, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді просить затвердити угоди про примирення, підтвердив, що дані угоди укладені ним добровільно, без будь-якого примусу і що йому зрозумілі наслідки затвердження угод.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угод про примирення між потерпілим і обвинуваченими, оскільки такі угоди відповідають вимогам КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнають повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 цілком розуміють права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, та наполягають на затвердженні угод про примирення. Також, згідно вимог ч.4 ст.474 КПК України, з`ясовано, що потерпілому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та що він просить затвердити зазначені угоди.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угод про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч.2 ст.296 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням - ст.75 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угод про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угод про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , призначення кожному обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, згідно матеріалів кримінального провадження, відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

засудив:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0003641, укладену 05 березня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0003641, укладену 05 березня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.

Речовий доказ інформаційний носій DVD-RW, на якому зафіксовано відеозапис з камер внутрішнього відеоспостереження в приміщенні більярдного клубу «Касіопея» за період часу з 01.50 год. 01.11.2014 року по 02.28 год. 01.11.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк. 52-53), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1