УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року січня
« 30 » дня Колегія
суддів судової палати у

кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- Капустіної Л.П. суддів - Бордачова В.М. - Дяченко А.О.

за участю
прокурора - Бистрякової Д.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі апеляцію обвинуваченого
ОСОБА_1 на постанову Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим
від 11 січня 2007 року,

якою щодо ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця г. Гулістан Узбекистану, громадянина Узбекистану, неодруженого,
який має неповнолітню дитину, не
працюючого, на території України раніше не судимого,

обвинуваченого
вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, обрано запобіжний захід
у вигляді взяття під варту -

ВСТАНОВИЛА:

9 січня 2007 року
слідчим СВ Сакського МРВ ГУ
МВС України в

Автономній Республіці Крим було порушено кримінальну
справу щодо

ОСОБА_1 за ознаками ст. 307 ч. 2 КК України.

10 січня 2007 року ОСОБА_1 був затриманий в
порядку ст. 115

КПК України.

Справа №
10-11/2007 року Головуючий

Категорія: ст. 165-2 КПК України у 1 інстанції
суддя Борщевська Л.B.

Доповідач суддя Бордачов В.М.

10 січня 2007 року ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_1 дав показання, в яких
свою вину визнав повністю.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в
тому, що він 20 грудня 2006 року, в вечірній час, на вул. Комсомольській в с. Добрушино
Сакського району, незаконно придбав у невстановленої під час досудового
слідства особи особливо небезпечний наркотичний засіб -марихуану, вагою 11 г., який незаконно
зберігав при собі з метою подальшого збуту, частину якого, вагою 1 г, він 24
грудня 2006 року, в денний час в квартирі АДРЕСА_1 збув ОСОБА_2, а решту
незаконно зберігав при собі з метою збуту, до виявлення та вилучення
працівниками міліції близько 23 год.
З січня 2007 року.

10 січня 2007 року слідчий за згодою з
Сакським міжрайонним прокурором звернувся до суду з поданням про обрання
обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на
підставах обвинувачення його у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено
покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, для запобігання
продовженню злочинної діяльності, а також
для виключення можливості ухилитись від слідства і суду та перешкодити
встановленню істини у справі.

Постановою Сакського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 11 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у
вигляді взяття під варту.

На вказану постанову обвинувачений ОСОБА_1 подав
апеляцію, в якій оспорює обґрунтованість обрання йому запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту, посилаючись на незаконність його затримання і
застосування до нього заходів фізичного впливу працівниками міліції.

Розглянувши апеляцію, заслухавши прокурора, яка
заперечувала проти задоволення апеляції, перевіривши надані матеріали і
обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для
скасування постанови відсутні.

Так, згідно з ч.2 ст.148 КПК України, запобіжні заходи
застосовуються з метою запобігти спробам ухилитися від слідства або суду,
перешкодити встановленню істини у справі або продовжити злочинну діяльність, а
також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику
застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження
строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття
під варту обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі)
запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не
забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що
випливають із ст. 148 ч.2 КПК України, і його належної поведінки.

Взяття під варту застосовується тільки у випадках, коли особа
обвинувачується у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки (ст. 155 ч.1 КПК України) і за
наявності достатніх підстав вважати, що ця особа може намагатися ухилитися від
слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати
встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Обираючи щодо обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжний захід у
вигляді взяття під варту, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим,
що він обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки, ОСОБА_1 раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, він не працює, не має постійного місця
проживання на території України, є громадянином іншої держави і щодо нього
також порушено кримінальну справу за ознаками ст. 129 КК України.

Враховуючи сукупність наведених підстав, суд дійшов
висновку, що вказані обставини повно свідчать про те, що ОСОБА_1 може і далі
продовжити злочинну діяльність та ухилитися від слідства і суду.

Переконливих доказів, які б спростовували наведені в
постанові висновки суду про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту, в апеляції не
міститься.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення
апеляції обвинуваченого ОСОБА_1 не вбачає.

Разом з тим, відповідно до Закону від 3 березня 1998 року №140/98 ВР «Про
ратифікацію Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Україна не
взяла на себе зобов'язання визнавати та враховувати вироки, винесені судами
Договірних Сторін.

А тому, у вступній частині постанови, суд першої інстанції не повинен був
враховувати і посилатись на судимість ОСОБА_1 за вироком суду іноземної
держави, у зв'язку з чим постанова в цієї частині, в порядку ст. 365 КПК
України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 165-2, 365-366,
382 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 11 січня 2007 року
змінити:

В порядку
ст. 365 КПК України
з постанови виключити
вказівку про судимість ОСОБА_1, з його слів, в 2001 році судом Республіки
Узбекистан на два роки шість місяців позбавлення волі.

В решті постанову суду про обрання ОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту залишити -

БЕЗ
ЗМІНИ.