Справа №1-54/09 09.03.2010 09.03.2010 09.03.2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Царюк В.В.

суддів Кателіна В.П., Фаріонової О.М.

за участю прокурора Максимишина О.Л.

засудженого ОСОБА_1

9 березня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 грудня 2009 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий згідно ст. 89 КК України,

засуджений:

-за ст. 115 ч. 1 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ст. 263 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду, 13 жовтня 2008 року приблизно близько 11 години по пров. Овражному в с. М.-Погорєлово Жовтневого району Миколаївської області за місцем проживання ОСОБА_1 прийшла потерпіла ОСОБА_2, з якою ОСОБА_1 у подвірї будинку вживав спиртні напої.

Приблизно о 16 годині між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у подвірї будинку виникла сварка, в процесі якої остання двічі вдарила ОСОБА_1 рукою в обличчя.

Після цього ОСОБА_1 зайшов у будинок, звідки взяв раніше придбану ним у 2006 році у незнайомих осіб нарізну вогнепальну зброю - гвинтівку моделі ТОЗ-8 № 2378, яку зберігав за місцем проживання, та вийшов на подвіря. Підійшовши до ОСОБА_2 на відстань не більш 1 м, ОСОБА_1 здійснив постріл у ліву скроневу частини голови потерпілої ОСОБА_2, від чого остання померла на місці.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України.

Стверджує, що злочин вчинив не навмисно, а з необережності. Посилається на те, що гвинтівку взяв з метою застрелити собаку у подвірї, тримав її в напівзігнутих руках та, коли між ним та потерпілою була відстань приблизно 1,5-2 м, потерпіла його покликала. В момент повороту у сторону потерпілої він не стримав в лівій руці гвинтівку, підтримав її правою рукою. При цьому ствол пішов униз, а приклад доверху, він зачепив курок і стався постріл в потерпілу, тобто з необережності.

Просить врахувати, що безпосередньо після вчинення злочину викликав міліцію та добровільно видав гвинтівку та патрони, відсутні мотиви вчинення умисного злочину, що на думку апелянта свідчить про вчинення злочину з необережності.

Зазначає, що його показання в ході досудового слідства викривлені слідчим стосовно обставин вчинення злочину.

Оспорює висновки комплексної судово-медичної медико-криміналістичної експертизи, посилаюсь на те, що при її проведенні не враховані його показання про розташування потерпілої, а також про наявність у нього зламаної лівої ключиці, внаслідок чого він не утримав рушницю в руці та стався постріл.

Вважає безпідставним посилання суду на обтяжуючу покарання обставину - вчинення ним злочину у стані алкогольного спяніння, хоча не оспорює, що вживав пиво. Крім того, зазначає, що суд не врахував обставини, які помякшують покарання: зявлення із зізнанням, добровільну видачу вогнепальної зброї та стан його здоровя.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, є обґрунтованими, відповідають дослідженим судом доказам та апелянтом в частині засудження за ст. 263 ч. 1 КК України не оспорюються.

Доводи апелянта про вчинення ним вбивства з необережності не знайшли підтвердження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 622 від 14.10.2008 року, у ОСОБА_2 виявлене проникаюче вогнепальне кульове поранення голови в області правої скроні, з пошкодженням головного мозку, внаслідок якого настала смерть потерпілої. Встановлено, що раневий канал мав косе направлення зверху донизу (а.с. 99-101).

Як вбачається з протоколу огляду місця події, труп ОСОБА_2 розташовувався сидячі на стільці (а.с.5-10).

В ході досудового та судового слідства ОСОБА_1 не оспорював, що зазначене поранення заподіяв саме він із гвинтівки, яка вилучена у нього за місцем проживання, однак за його поясненнями, злочин вчинив не навмисно.

При цьому, ОСОБА_1 неодноразово змінював свої пояснення щодо обставин вчинення злочину. Зокрема, в показаннях в ході досудового слідства (а.с. 85) стверджував, що направляв гвинтівку у бік потерпілої та вимагав її покинути подвіря, однак при поштовху гвинтівки його палець зісковзнув та натиснув на спусковий гачок, а тому стався постріл. При відтворенні обстановки та обставин події ОСОБА_1 показав, що направив гвинтівку у бік потерпілої та здійснив постріл, тримаючи гвинтівку у руках, які були зігнуті у ліктьових суглобах (а.с.50-62). В судовому засіданні заявив, що ніс гвинтівку у правій руці, яка була витягнута, махнув у бік потерпілої та роздався постріл (а.с. 253- 255).

В апеляції наводить інші доводи, посилаючись на те, що потерпіла його покликала та в момент повороту у її бік він не стримав в лівій руці гвинтівку, підтримав її правою рукою. При цьому ствол пішов униз, а приклад доверху, він зачепив курок і стався постріл в потерпілу.

Проте, згідно протоколу допиту від 13.10.2008 року, безпосередньо після вчиненого злочину ОСОБА_1 пояснив, що між ним та ОСОБА_2 виникла сварка, в якій остання двічі вдарила його рукою в обличчя. Взявши заряджену гвинтівку, підійшов до ОСОБА_2, яка сиділа на стільці, та запитав, чи бажає потерпіла смерті. ОСОБА_2 відповіла, що у нього не вистачить хоробрості. Після цього, він підняв гвинтівку та з відстані приблизно 1 м здійснив постріл у скроню потерпілої (а.с. 29).

Ці первинні показання судом обгрунтовано покладені в основу вироку, підстави вважати про їх викривлення слідчим відсутні, цей протокол підписаний обвинуваченим. Крім того, ці показання обєктивно підтверджуються висновками комплексної судово-медичної медико-криміналістичної експертизи (а.с. 239-243), відповідно яким постріл здійснений з дистанції від дульного зрізу гвинтівки до скроневої області голови потерпілої не більш 0,5 м, але ж не менш 1 м. Можливість виникнення вогнепального поранення голови потерпілої, яка знаходилась у положенні сидячі, при вказаних ОСОБА_1 обставинах вчинення пострілу із гвинтівки, яка знаходилась у нього в опущених донизу руках, або при її триманні у руках, зігнутих у ліктьових суглобах - виключається, оскільки при такому положенні гвинтівки раневий канал мав би косе направлення знизу доверху, а не косе направлення зверху донизу, як було встановлено при експертизі трупу. Виявлене у ОСОБА_2 вогнепальне поранення могло виникнути при знаходженні гвинтівки на рівні плеча ОСОБА_1

Зазначені висновки експертизи грунтуються на матеріалах справи, зокрема: даних, встановлених при огляді місця події та при проведенні судово-медичної експертизи трупу потерпілої, а також використані розрахунки, встановлені при проведенні експериментів з урахуванням взаємо розташування потерпілої та ОСОБА_1 з огляду на вищенаведені пояснення останнього в якості обвинуваченого та при відтворенні обстановки та обставин події.

Тому немає сумнівів в правильності висновків комплексної судово-медичної медико-криміналістичної експертизи, на що посилається апелянт.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснив постріл цілеспрямовано, направивши гвинтівку на потерпілу, з незначної відстані, в життєво-важливий орган в скроневу область голови, та від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть потерпілої. Зазначене свідчить про наявність умислу на заподіяння смерті потерпілій, а тому суд правильно кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті людині. За таких обставин немає підстав вважати про вчинення ОСОБА_1 необережного вбивства, про що просить апелянт, оскільки його доводи не відповідають дійсним обставинам події та зібраним у справі доказам.

Є вигаданими доводи апелянта про відсутність мотиву вчинення злочину, оскільки, як правильно встановив суд, злочин вчинений на грунті неприязних стосунків, які виникли в ході сварки. Крім того, безпосередньо після вчинення вбивства працівники міліції вилучили у ОСОБА_1 гвинтівку, але ж ця обставина не впливає на кваліфікацію його дій, повязаних із заподіянням смерті потерпілій, і не свідчить про вчинення злочину з необережності, про що стверджує засуджений.

Є правильними висновки суду і про вчинення ОСОБА_1 злочину у стані алкогольного спяніння, про що свідчать показання останнього про вживання ним пива, а також показання свідка ОСОБА_3, який пояснив, що ОСОБА_1 вживав пиво, в яке потерпіла долила горілку.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням вчинення ним особливо тяжкого злочину, даних про особу винного, який характеризується негативно. Судом враховане активне сприяння ОСОБА_1 розкриттю злочину як обставину, яка помякшує покарання, а тому доводи апелянта про неврахування цієї обставини не знайшли підтвердження. Обставиною, яка обтяжує покарання, обгрунтовано визнано вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 грудня 2009 року у відношенні ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий

Судді