Категорія: ч. 4 ст. 368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №11-кп/773/147/15 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з вищою освітою, одружена, працююча лікарем-терапевтом, голова Луцької міської медико-соціальної експертної комісії, несудима,

засуджена за ч. 4 ст. 368 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади у закладах охорони здоров`я на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту її затримання.

Стягнуто з ОСОБА_9 в доход держави 368 (триста шістдесят вісім) грн. 48 (сорок вісім) коп. судових витрат у справі,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженць с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий лікарем-хірургом Луцької міської клінічної лікарні, інвалід 2 групи, несудимий,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Поромів Іваничівського району Волинської області, мешканка АДРЕСА_3 , громадянка України, з вищою освітою, незаміжня, непрацююча, несудима,

засуджені кожен за ч. 4 ст. 368 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади у закладах охорони здоров`я на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання, якщо вони протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчу інспекцію.

Стягнуто в доход держави з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по 368 (триста шістдесят вісім) грн. 48 (сорок вісім) коп. з кожного судових витрат у справі.

Знято арешт, накладений на майно ОСОБА_11 , згідно ухвали слідчого судді від 18.06.2014 року транспортний засіб причіп марки МАЗ 8114, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 1990 р.в.; транспортний засіб Рено Кліо номер кузова НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_4 , 1993 р.в.; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , загальною площею 106,6 кв.м; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , загальною площею 31.8 кв.м; 1/3 частину квартири АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 6828318 загальною площею 48,1 кв.м ;

Вироком вирішено долю речових доказів.

В ході розгляду кримінального провадження, апеляційний суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 визнана винною в тім, що, будучи службовою особою - головою Луцької міської медико-соціальної експертизи (МСЕК), в посадові обов`язки якої входило організація та проведення медико-соціальної експертизи, визначення ступеню обмеження життєдіяльності людини, стану працездатності, групи, причин і часу настання інвалідності, з 14.01.2014 року по 09.04.2014 року, використовуючи своє службове становище, в оглядовій кімнаті Луцької міської МСЕК, за адресою: пр. Відродження, 13, м.Луцька, повторно отримувала від жителів м. Луцька неправомірну вигоду за підтвердження ступеню обмеження їх життєдіяльності, в тім числі стану працездатності та групи інвалідності.

Так, 14 січня 2014 року о 10 год. 54 хв. отримала від ОСОБА_12 200 грн., а о 13 год. 09 хв. повторно - від ОСОБА_13 1 тисячу грн. за підтвердження 3 групи інвалідності кожному;

- 15 січня об 11 год. 58 хв. від ОСОБА_14 - 5 тисяч грн., о 13 год. від ОСОБА_15 1 тисячу грн., о 14 год. від ОСОБА_16 - 1200 грн. за підтвердження такої ж групи інвалідності;

- 16 січня о 10 год. 40 хв. - від ОСОБА_17 - 200 доларів США, вартість яких згідно курсу НБУ становила на той час 1600 грн., а о 12 год. 44 хв. від ОСОБА_18 500 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- о 10 год. 52 хв. 22 січня від ОСОБА_19 300 грн. за підтвердження 2 групи інвалівдності;

- об 11 год. 51 хв. 23 січня від ОСОБА_20 200 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- о 10 год. 25 хв. 29 січня від ОСОБА_21 400 грн. за підтвердження такої ж групи інвалідності;

- 5 лютого 2014 року о 9 год. 58 хв., о 10 год. 22 хв. та об 11 год. 12 хв. повторно отримала від ОСОБА_22 500 грн., від ОСОБА_23 100 грн., від ОСОБА_24 також 100 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 11 лютого о 13 год. 13 хв. там же отримала від ОСОБА_25 100 доларів США вартістю по курсу НБУ 855 грн., а о 14 год. 29 хв. від ОСОБА_26 350 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- о 12 год. 02 хв. 18 лютого від ОСОБА_27 - 200 грн. за підтвердження цієї ж групи;

- о 9 год. 13 хв. 21 лютого 2014 року отримала від ОСОБА_28 100 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 883 грн., за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 09.04.2014 року о 11.47 год. отримала від ОСОБА_29 000 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності.

Всього за вказаний період ОСОБА_9 отримала неправомірну вигоду в сумі 15391 грн.

ОСОБА_11 , працюючи лікарем-хірургом, а ОСОБА_10 лікарем-невропатологом і будучи службовими особами членами Луцької міської медико-соціальної експертизи МСЕК, в посадові обов`язки яких входило участь у проведенні медико-соціальної експертизи, визначення ступеню обмеження життєдіяльності людини, стану працездатності, групи, причин і часу настання інвалідності, в 2014 році, використовуючи своє службове становище, в оглядовій кімнаті Луцької міської МСЕК, за адресою: пр. Відродження, 13, м. Луцька, повторно отримували від жителів м. Луцька неправомірну вигоду за підтвердження групи інвалідності.

Так, ОСОБА_11 16.01.2014 року о 12:41 год отримав від ОСОБА_18 300 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 22.01.2014 року о 11:57 год. - від ОСОБА_30 200 грн. за підтвердження 2 групи інвалідності;

- 23.01.2014 року о 11:46 год - від ОСОБА_20 - 200 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 20.02.2014 року о 10:40 год від ОСОБА_31 - 100 Євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становило 1 207 гривень, за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 01.04.2014 року о 11:20 год. отримав від ОСОБА_32 500 грн., за підтвердження 3 групи інвалідності.

Таким чином ОСОБА_11 за період з 16.01.2014 року по 09.04.2014 року отримав від вищевказаних громадян неправомірну вигоду на загальну суму 3 200 грн.

ОСОБА_10 15.01.2014 року о 11:35 год. отримала від ОСОБА_14 1 тисячу грн. за підтвердження 3 групи інвалідності;

- 16.01.2014 року о 13:17 год - від ОСОБА_33 - 1000 грн. за таку ж групу інвалідності;

- 07.02.2014 року о 09:37 год. - від ОСОБА_34 - 300 грн. за підтвердження 2 групи інвалідності;

- 09.04.2014 року о 11:47 год. - від ОСОБА_29 1000 грн. за підтвердження 3 групи інвалідності.

Всього за період з 15 січня по 9 квітня 2014 року ОСОБА_10 отримала неправомірну вигоду в сумі 3300 грн.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 в своїй апеляції посилається на однобічність і неповноту досудового і судового розслідування, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм кримінального і кримінального процесуального права.

Зокрема, незаконне визнання ОСОБА_9 винною в службовому злочині, в той час, як вона не була службовою особою. Побудову обвинувального вироку на сумнівних показаннях свідків та доказах, здобутих з порушенням закону, які суд безпідставно відмовився визнати недопустимими.

Вважає, що ОСОБА_9 була спровокована правоохоронними органами та свідком ОСОБА_29 на отримання від останнього неправомірної вигоди.

Звертає увагу на проведення негласних слідчих дій з порушенням ст. 290 КПК України, невідкриття досудовим слідством матеріалів йому, як захиснику обвинуваченої. Вказує на упередженість головуючого по справі судді ОСОБА_1 та безпідставне незадоволення судом заявленого їй відводу.

Прохає вирок скасувати, ухваливши новий виправдувальний.

Інші учасникі судового розгляду, в тім числі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, який доповів суть справи і доводи апеляції, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , які її підтримали, обвинувачену ОСОБА_10 , яка покладаються на думку суду, міркування прокурорів про законність винесеного вироку і залишення його без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає до задоволення.

Отримання ОСОБА_9 на посаді голови Луцької міської медико-соціальної експертизи МСЕК з використанням свого службового становища неправомірної вигоди від громадян за підтвердження їм групи інвалідності стверджуються сукупністю зібраних і досліджених судом доказів.

Так, правовий статус ОСОБА_9 як службової особи підтверджується наказом №20/0с від 07.06.1999 року, Положенням "Про медико-соціальну експертизу", затвердженого КМУ 03.12.2009 року № 1317, її посадовою інструкцією.

Згідно них ОСОБА_9 перебувала на посаді голови Луцької міської медико-соціальної експертизи МСЕК, в її обов`язки входила організація та проведення медико-соціальної експертизи, тобто визначення стану працездатності особи, групи інвалідності, потребу інвалідів у медичній та соціальній допомозі тощо. Тобто була наділена організаційно- розпорядчими функціями. А тому суд підставно визнав її службовою особою.

Згідно Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", Положення про медико-соціальну експертизу медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів, місцевого бюджету, фондів медичного страхування, благодійних фондів. Встановлення групи інвалідності проводиться МСЕК безоплатно.

З показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_37 , ОСОБА_14 та ін. вбачається, що дізнавшись один від одного про необхідність дачі голові МСЕК ОСОБА_9 коштів за встановлення чи підтвердження стану непрацездатності та групи інвалідності, вони давали їй їх залежно від свого матеріального стану. Зокрема, за підтвердження 3 групи інвалідності ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_13 , ОСОБА_37 , ОСОБА_29 по 1000 грн. з кожного, від ОСОБА_14 5000 грн., ОСОБА_16 1200 грн., ОСОБА_20 та ОСОБА_36 по 200 грн. з кожного, ОСОБА_21 400 грн., з ОСОБА_22 500 грн., від ОСОБА_23 та ОСОБА_24 по 100 грн. з кожного, ОСОБА_26 350 грн., а від ОСОБА_17 200 Доларів США, від ОСОБА_25 та ОСОБА_28 по 100 доларів США. Крім того отримала від ОСОБА_19 за підтвердження 2 групи інвалідності 22.01.2014 року 300 грн.

З показань цих свідків вбачається, що ці кошти вони вручали ОСОБА_9 між 14.01.2014 та 09.04.2014 року в оглядовій кімнаті Луцької МСЕК.

Свідки з достатньою детальністю викладали обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого злочину. Їх показання на досудовому та судовому слідстві ідентичні, підтверджуються показаннями обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_38 членів МСЕК про отримання ними та ОСОБА_9 такої винагороди. Те, що дані свідки точно не пам`ятають номінал купюр, які давали обвинуваченій, не впливає на правдивість їх показань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає твердження апелянта про оговір даної обвинуваченої свідками голослівним.

Як встановив суд, вищевказані кошти свідки давали ОСОБА_9 саме за виконання тих дій, які вона мала б виконувати безоплатно в силу своїх службових обов`язків. Це усвідомлювали як самі свідки, так і дана обвинувачена. А тому суд вірно вважав такі дії отриманням неправомірної вигоди з використанням службового становища, не приймаючи до уваги твердження обвинуваченої про те, що вказані кошти були добровільними подарунками хворих за чуйне ставлення до них.

Судом перевірена висунута захисником обвинуваченої версія про провокацію, організовану правоохоронними органами, по отриманню ОСОБА_39 неправомірної вигоди від ОСОБА_29 . Вона також не знайшла свого ствердження.

Як встановлено із показань свідка ОСОБА_29 , в 2013 році він проходив медичний огляд в очолюваній ОСОБА_9 . Луцькій МСЕК. Та відмовила йому у встановленні 3 групи інвалідності. Цю відмову він оскаржував в Волинське обласне бюро МСЕК, яке підтвердило йому на 1 рік таку групу. При проходженні чергового медогляду від ОСОБА_40 дізнався про відсутність подібної проблеми в разі передачі членам комісії МСЕК грошової вигоди. Це його обурило, і отримавши повідомлення з МСЕК про виклик на огляд на 09.04.2014 року, перед ним він повідомив правоохоронні органи про незаконну практику, що склалась в Луцькій МСЕК. Тоді ж отримав в присутності понятих грошові кошти в сумі 3000 грн., які розклав у три конверти по 1000 грн. А при проходженні медогляду вручив їх поклавши у кишені медичних халатів голові і членам МСЕК - ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , що останні завідомо бачили. Після цього ті продовжили йому 3 групу інвалідності ще на 1 рік.

Даного факту не заперечує і сама ОСОБА_9 . Отримані від ОСОБА_41 гроші вона переклала в гаманець та зберігала у своїй сумці. Це підтверджується протоколом про хід та результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії, відеозаписом, показаннями обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_38 , протоколом освідування ОСОБА_9 , в ході якого остання 09.04.2014 року добровільно видала отримані від ОСОБА_41 1000 грн. витягнувши їх із своєї сумки.

З протоколу освідування ОСОБА_9 , висновку судово-хімічної експертизи судом встановлено, що на виданих ОСОБА_9 грошах в сумі 1000 грн., на пальцях її рук, на внутрішніх частинах її гаманця та сумки, медичному халаті виявлено нашарування речовини, яка має спільну родову належність з речовиною, якою були помічені кошти, видані правоохоронними органами ОСОБА_29 для вручення ОСОБА_9 .

Як встановлено судом, до часу отримання ОСОБА_9 від ОСОБА_29 грошової винагороди вона неодноразово отримувала таку винагороду від інших громадян за підтвердження групи інвалідності. В правоохоронних органів було достатньо підстав підозрювати її у вчиненні аналогічних злочинів, відомості про які внесені до ЄРДР задовго до дії ОСОБА_29 . А останні були спрямовані на отримання додаткових доказів, необхідних для порушення кримінальної справи.

Судом першої інстанції перевірялась висунута захисником ОСОБА_9 версія про побудову обвинувачення на неналежних джерелах доказів і не знайшла свого ствердження.

Негласні слідчі (розшукові) дії по даному кримінальному провадженню: огляд та вручення грошових коштів ОСОБА_29 , застосування оперативно-технічних засобів та фіксування ходу слідчої дії, освідування ОСОБА_9 проведено з дотриманням вимог глави 21 КПК України, на підставі ухвал слідчих суддів, що уповноважені на їх винесення, з фіксацією ходу і результатів цих слідчих дій в межах періоду дій ухвал.

Надуманими є посилання апелянта на недопустимість доказів через непред`явлення обвинуваченій ОСОБА_9 та її адвокату здобутої в процесі негласних слідчих дій інформації. Як встановлено у справі, після проведення негласних слідчих дій, в тім числі вищевказаних, у відповідності з ст. 253 КПК України ОСОБА_9 та захисник, який здійснював її захист, були повідомлені про проведення негласних слідчих дій. Про це стверджують їх відмітки. Відповідно до протоколів від 26.06.2014 року та від 23.09.2014 року ОСОБА_9 та її захиснику надавалась можливість в повному обсязі ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та додатковими матеріалами, в яких містяться дані, отримані в результаті негласних слідчих дій. Відмова даних осіб переглядати всі матеріали в повному об`ємі не є підставою для визнання доказів недійсними.

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено, що всі докази, на які послався суд, виносячи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 , здобуті за умови неухильного додержання процесуальних законів та ст. 62 Конституції України.

По справі не встановлено, що обвинувальний вирок ухвалений щодо даної обвинуваченої через упередженість головуючого по справі судді ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_9 судом правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України (в ред. 2013 року), як повторне одержання неправомірної вигоди службовою особою з використанням свого службового становища за вчинення дій в інтересах тих, хто дає неправомірну вигоду.

Покарання ОСОБА_9 призначено судом у відповідності з ст. 50, 65 КК України, того що нею вчинено тяжкий злочин та відсутності обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, вказавши про відсутність пом`якшуючих обставин, суд послався і фактично врахував цілий їх ряд: позитивні характеристики по місцю проживання та роботи ОСОБА_9 , те що вона раніше несудима, займається благодійністю. А тому й призначив даній обвинуваченій мінімальне покарання, визначене законом, за яким вона визнана винною.

Підстав для пом`якшення їй покарання апеляційний суд не вбачає.

Одночасно в порядку ст. 405-407 КПК України апеляційний суд відмічає, що в мотивувальній та резолютивній частині вироку суд невірно вказав дату редакції ст. 368 ч. 4 КК України, за якою були визнані ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 винними: замість 18.05.2013 року вказав 18.04.2013 року. В звязку з цим в мотивувальну та резолютивну частини вироку слід внести відповідні виправлення.

Керуючись ст. 404-405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

В порядку ст. 405-407 КПК України в мотивувальну та резолютивну частини вироку внести виправлення: вважати що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 засудженні за ч. 4 ст. 368 КК України (в ред. 18.05.2013 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців.

Головуючий суддя:

Судді: