Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Канигіної Г.В., Кривенди О.В.,
засудженого
розглянула у судовому засіданні у м. Києві 6 листопада 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою законного представника неповнолітнього
потерпілого - ОСОБА_2 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 31 липня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Черкаської області від 2 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1
уродженця с. Байтали Ананьївського
Черкаської області, мешканця м.
такого, що судимості не має,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
На підставі п. “б” ст. 1 Закону
України “Про амністію” ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2. 1000 гривень на відшкодування моральної
Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Черкаської області від 2 жовтня 2007 року вирок щодо
ОСОБА_1. - скасовано.
На підставі ч. 1 ст. 49 КК України
ОСОБА_1. звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності, а справу провадженням закрито.
Згідно із зазначеними судовими
рішеннями ОСОБА_1 23 листопада 2004
року приблизно о 11 годині 20 хвилин, знаходячись в приміщенні ЗОШ № 3, що
розташована в будинку № 26 по вул. Герцена в м. Умань, самовільно, всупереч
установленому законом порядку, з метою затримання і доставки ОСОБА_3. до
Уманського МВ УМВС України в Черкаській області як особу, яку він запідозрив у
викраденні мобільного телефону його малолітнього брата ОСОБА_4., примусив
ОСОБА_3. сісти в автомобіль марки “ВАЗ 2108” д.з. НОМЕР_1, де утримував
останнього протягом години до передачі працівникам міліції у відділенні
кримінальної міліції у справах неповнолітніх Уманського МВ УМВС України в
Черкаській області по вул. Р. Чорного, будинок № 8 у м. Умань.

У касаційній скарзі законний
представник неповнолітнього потерпілого порушує питання про скасування вироку
місцевого суду та ухвали апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1., та направлення
справи для проведення додаткового розслідування. Мотивує це тим, що місцевим
судом під час розгляду справи та судом апеляційної інстанції під час розгляду
його апеляції допущено істотні порушення кримінально-процесуального закону та
неправильно застосовано кримінальний закон. Зазначає, що місцевий суд не
дослідив всіх обставин справи та не встановив всіх причетних до злочину осіб,
його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом
неправильно кваліфіковані дії засудженого за ст. 356 КК України, а не за ст.
146 КК України. Вважає, що апеляційна інстанція у своїй ухвалі порушила вимоги
ст. 377 КПК України, оскільки не зазначила підстави, з яких доводи його
апеляції визнано необґрунтованими. Також
звертає увагу на те, що під час розгляду справи у судах першої та апеляційної
інстанції, він заявляв клопотання про направлення справи на нове розслідування,
у задоволенні яких було безпідставно відмовлено.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора про задоволення касаційної скарги
частково, у зв'язку з невідповідністю ухвали апеляційної інстанції вимогам ст.
377 КПК України, ОСОБА_1., який просив залишити скаргу законного представника
неповнолітнього потерпілого без задоволення, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 275 КПК
України розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах
пред'явленого їм обвинувачення.

Суд не вправі за результатами
судового розгляду справи змінити обвинувачення підсудного на більш тяжке чи
таке, що істотно відрізняється від пред'явленого за фактичними обставинами, а
також не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про
таку зміну обвинувачення.

Згідно з протоколом судового
засідання законний представник неповнолітнього потерпілого та представник
потерпілого у суді клопотань про направлення справи на нове розслідування з
мотивів усунення неповноти досудового слідства, пред'явлення обвинувачення
ОСОБА_1 за більш тяжкий злочин та притягнення до кримінальної відповідальності
інших осіб, не заявляли.

Злочин, передбачений ст. 356 КК
України, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Статтею 49 КК України передбачено
звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину
невеликої тяжкості й до дня набрання вироком законної сили минули два
роки.

З урахуванням встановлених по
справі фактичних обставин рішення суду апеляційної інстанції про скасування
вироку, звільнення ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності на підставі ст.
49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності та закриття справи прийнято на законних підставах. Ухвала апеляційного суду є мотивованою.

У зв'язку з зазначеним наведені у касаційній скарзі доводи не
є підставою для скасування рішення апеляційної інстанції..

Що стосується прохання в касаційній
скарзі про скасування вироку суду першої інстанції, то воно не ґрунтується на
кримінально-процесуальному законі, тому що зазначений вирок було скасовано вище
наведеною ухвалою апеляційного суду.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу законного
представника неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 2 жовтня
2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

В.М. Коновалов Г.В. Канигіна О.В. Кривенда