Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 4-11/09
Постанова

Іменем України

08 липня 2009 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Пожарова О.О.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС в Полтавській області про закриття кримінальної справи,

встановив:

17 березня 2009 року ОСОБА_1 потерпіла по справі, звернулась до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС в Полтавській області від 03 березня 2009 року, якою відповідно до п.2. ст.6 КПК України було закрите провадження у кримінальній справі, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактом ДТП, під час якої було смертельно травмовано її чоловіка ОСОБА_2М

Подану скаргу потерпіла мотивує наступним:

03 листопада 2008 року близько 16-50 год. в темний час доби, на вул. Леніна в м. Комсомольську, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ-111930, та рухаючись в напрямку вул. Добровольського, в районі буд. № 8 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2., внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, що стали причиною смертельного наслідку.

Ознаки злочину в діях водія ОСОБА_3 потерпіла вбачає в його особистих поясненнях, відповідно яким він почув удар і почав тормозити, з чого слід дійти висновку, що на дорогу він взагалі не дивився, тому не зміг уникнути наїзду на пішохода, та висновку експертизи, яка суперечить іншим матеріалам справи.

Піддаючи сумніву висновок експертизи, потерпіла, посилаючись на наведені в ній розрахунки, за якими видимість при ближньому освітленні автомобіля становить 27,6 м.; пішоход рухався зі швидківстю 1,8 м./сек., тобто за 1,65 сек. він мав пройти 2,97 м. (при ширіні проїздної частини 10,8 м. та з врахуванням того, що наїзд було здійснено на відстані 5,4 м. від лівого бордюра по ходу руху автомобіля, пішоход, до моменту наїзду пройшов 2,43 м.проїздної частини, тобто у водія з врахуванням тормозного шляху його автомобіля 14,5 м. ще залишилось би 13,2 м. до наїзду на пішохода, і за умови, якби ОСОБА_3 контролював рух власного автомобіля, він міг би уникнути наїзду.

Незаконність постанови, що оскаржується потерпіла обгрунтовує недостатньою перевіркою, а також невідповідністю висновків слідчого фактичним матеріалам справи.

Ознайомившись з матеріалами, на підставі яких було закрите провадження у кримінальній справі, заслухавши пояснення потерпілої, думку прокурора, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до положень ст.213 КПК України кримінальна справа закривається при наявності підстав, зазначених у ст.6 КПК України.

В основу прийнятого слідчим рішення про закриття кримінальної справи за відсутністю складу злочину покладено три складових висновок автотехнічної експертизи, послідовні показання підозрюваного та свідчення гр. ОСОБА_4

Разом з тим, будь-які висновки по справі мають бути підтверджені усіма доказами в їх сукупності, а в разі їх суперечності підлягають перевірці відповідно до положень КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.7 висновку судово-медичної експертизи (а.с. 150) з урахуванням характеру, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експретизі ОСОБА_2 слід дійти висновку, що вірогідніше всього первинно були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів великої берцової та малої берцової кісток праворуч в верхній треті з крововиливами в мякі тканини в області переломів від безпосереднього контакту з виступаючими частинами автомобіля, що рухався. В подальшому, внаслідок падіння тіла на автомобіль та безпосереднього удару тіла об автомобіль, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини та ЗЧМТ. Однак, всупереч вимозі ст.22 КПК України слідчим не надана відповідна оцінка показанням підозрюваного, де він пояснює, що відчув удар в лобове скло(а.с. 187), тоді як за висновком судово-медичної експертизи первинний удар прийшовся на виступаючі частини автомобіля, і вже потім тіло упало на лобове скло.

Далі, за висновком авто-технічної експертизи (а.с. 110-113) в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.2, 12.3 ПДР України. Проте, ні слідчий, ні експерт-автотехнік не надали відповідної оцінки його показаням у співвідношенні з його обовязком, як водія, який у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити (п.12.3 ПДР), він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Тобто, під час досудового слідства, залишилось не зясованим питання, щодо обєктивної спроможності водія виявити небезпеку для руху (за умови, що місце наїзду зафіксоване на відстані 5,4 м. від лівого краю проїздної частини та його показань стосовно того, що він відчув удар в лобове скло, і вже коли машина зупинилися, побачив попереду автомобіля тіло чоловіка.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінальної справи на відповідність висновку слідчого про закриття провадження у справі, суд вважає, що згадане рішення було прийняте слідчим за відсутності достатніх підстав, як вони визначені ст.213 КПК України.

Відповідно до положень ст.236-6 КПК УКраїни постанова слідчого про закриття справи підлягає скасуванню, а справа направленню для відновлення слідства, за умови недотримання слідчим вимог ст.213, 214 КПК України.

З огляду на вищенаведене, під час досудового слідства підлягає зясуванню причина, з якої ОСОБА_3, який повинен був діяти у відповідності до п.12.3 ПДР, одразу відчув удар в лобове скло, і не побачив пішохода, який рухаючись із швидкістю 1,8 м./сек. встиг пройти до місця наїзду 5,4 м.

З цією метою слід провести відтворення обстановки та події вчинення злочину, що не було зроблене під час досудового слідства, а автотехнічна єкспретиза була проведена за наслідками додаткового огляду місця пригоди (а.с. 104), та призначити комісійну автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам ПДР та наявності причинного звязку з наслідками, що настали.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 п.2 ст.236-6 КПК України, суд,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС в Полтавській області від 03 березня 2009 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 скасувати, матеріали кримінальної справи направити прокурору м. Комсомольська для відновлення слідства.

На постанову протягом 7 діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Т.В.Окунь