Ухвала

іменем україни

16 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_12
суддів:ОСОБА_13 ОСОБА_14
при секретарі
судового засідання за участю прокурора потерпілої представника потерпілої захисника ОСОБА_11., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000600 щодо засудженої

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження, уродженки м. Кремінної Луганської області, мешканки АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить постановлені судові рішення щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову змінити і відмовити потерпілій ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог до засудженої. Аргументуючи позицію із наведенням відповідних доводів, захисник вважає, що відшкодувати потерпілій моральну шкоду зобов'язаний страховик - ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування».

Від засудженої ОСОБА_9 надійшла заява з проханням здійснити касаційний розгляд за її відсутності.

У запереченнях на касаційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 указує на необґрунтованість заявлених захисником вимог, тому просить залишити їх без задоволення.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі п. «є» ст. 1 та ст. 14 Закону України від 08 квітня 2014 року № 1185-VII «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання.

Постановлено стягнути із засудженої ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 10 554,10 грн та 600 000 грн відповідно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Судом ОСОБА_9 визнано винуватою і засуджено за те, що вона за обставин, детально викладених у вироку, 08 листопада 2013 року близько 07.40 год., керуючи технічно справним автомобілем Daewoo Lanos (реєстраційний номер НОМЕР_1), рухаючись по автодорозі сполученням Знам'янка - Луганськ - Ізварино у напрямку м. Дніпропетровська, порушивши пункти 1.3, 1.5, 2.3, 18.4 Правил дорожнього руху України, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_10, в результаті чого останній було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 14 жовтня 2014 року вирок місцевого суду змінив, виключив рішення про застосування до ОСОБА_9 п. «є» ст. 1 та ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році». Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня взяття засудженої під варту. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, пояснення потерпілої та її представника, котрі вважали необґрунтованими касаційні вимоги, думку прокурора, який просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді через порушення ст. 420 КПК, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі й запереченнях на неї доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити частково на таких підставах.

Винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції, переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального й процесуального права. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

З матеріалів провадження вбачається, що в апеляційній скарзі представник потерпілої ставив питання про скасування вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_9 від покарання на підставі закону про амністію; прокурор також, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просив суд апеляційної інстанції постановити свій вирок і призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок лише у тих випадках, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

У силу приписів ст. 420 цього Кодексу в разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Виходячи із системного аналізу цих вимог та положень статей 408, 420 КПК, а також роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Перевіркою матеріалів провадження було встановлено, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої, своєю ухвалою виключив із вироку рішення про застосування до ОСОБА_9 п. «є» ст. 1 та ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», чим погіршив правове становище засудженої.

Отже, під час розгляду справи апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ст. 412 КПК є істотним. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу ухвалу вказаного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, звідси, - часткове задоволення касаційної скарги.

Новий розгляд у порядку апеляційної процедури належить здійснити у повній відповідності із чинним законодавством, ретельно перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, а також інші доводи, викладені у касаційній скарзі захисника, дати на все вичерпну відповідь і з урахуванням приписів ст. 439 КПК ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14