Справа № 441/1465/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/49/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Львова, українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного,
з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК
України раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено на 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 21 червня 2014 року о 14 год. 10 хв. за попередньою змовою в групі із невстановленою слідством особою, повторно, проник в офіс магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_8 гроші в сумі 14191 грн., після чого з місця події втік.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційу скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікації та своєї вини, зазначає, що місцевий суд не дослідив всі обставини справи, не прийняв до уваги його покази про те, що в приміщення третього поверху він не проникав, оскільки до приміщення, яке він вважав магазином був вільний доступ, а також про те, що гроші в сумі 4750 грн. не крав та в групі з невідомою особою не був, та прийняв надто суворе рішення щодо нього, у зв`язку з чим просить пом`яшити вирок суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора щодо відхилення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги і подані потерпілим ОСОБА_8 заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у скоєнні даного злочину доводиться також протоколом огляду місця події від 22 червня 2014 року з фототаблицею до нього; письмовими заявами потерпілого ОСОБА_8 від 21 червня 2014 року; протоколом огляду місця події від 21 червня 2014 року; висновком експерта № 61 від 04 серпня 2014 року дактилоскопічної експертизи; протоколом проведення слідчого експеримента за участі ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 від 12 серпня 2014 року з фототаблицею до нього та іншими, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

А його твердження в суді першої інстанції про те, що в приміщення третього поверху він не проникав, оскільки до приміщення, яке він вважав магазином був вільний доступ, а також про те, що гроші в сумі 4750 грн. не крав та в групі з невідомою особою не був, свого підтвердження в суді не знайшли та, на думку колегії суддів, вірно не взяті до уваги та оцінені критично, як намагання ОСОБА_7 уникнути відповідальності з скоєне, адже такі спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

А тому колегія суддів вважає, що, постановляючи вирок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, а відтак, і про те, що органом досудового слідства його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_7 своїми діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою в групі осіб, повторно, та поєднане із проникненням в інше приміщення, а тому наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необгрунтованим.

При визначені виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно врахував тяжкість вчиненого ним злочину, його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, характеризується негативно, не працює, думку потерпілого, та вірно обрав таке у виді позбавлення волі.

При цьому колегія суддів вважає, що підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якої міри покарання, з огляду на відсутність у справі обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, немає, а обране обвинувачениму покарання є необхідним і буде цілком достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє обвинуваченому ОСОБА_7 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий
Судді