Справа № 140/2614/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.11.2013 року

Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді
ЦАРАПОРИ О.П.

при секретарі
ПАВЛЕНКО В.В.

за участі прокурора
ЛУЦЕНКО Р.В.

потерпілої
ОСОБА_1

обвинуваченого
ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Немирові
матеріали кримінального провадження
ЄРДР за за № 0000505 від 14 червня 2013
року по обвинувальному акту відносно:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Ковалівка, Немирівського
району, Вінницької області, жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
не одруженого, працюючого робітником
в Немирівському ККП, освіта
середня-спеціальна, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2013 року, близько 10.00 год. ОСОБА_2,
знаходячись у квартирі, яка
розташована по АДРЕСА_1, зайшов до
кімнати де в той час знаходилася
ОСОБА_1, на ґрунті особистих неприязних
відносин, маючи намір на спричинення
тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_1 два
удари кулаком руки по голові ззаду в
область потилиці. Своїми умисними
діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій
тілесні ушкодження у вигляді: « синця в
потиличній ділянці голови з права,
струсу головного мозку», які згідно
висновку експерта № 105 від 11.07.2013 року
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Цивільний позов по кримінальному
провадженні не заявлявся.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 свою вину в пред'явленому йому
обвинуваченні не визнав. Суду пояснив,
що 13.06.2013 року зайшов до своєї кімнати
разом із своєю подругою. Вранці
наступного дня ОСОБА_1 також зайшла до
його кімнати, де між ними відбувся
словесний конфлікт, але її він не бив.

Потерпіла ОСОБА_1 суду давала
показання, що із обвинуваченим вона
перебувала в цивільному шлюбі, але
протягом останніх двох років разом із
ним не проживає. 14.06.2013 року між нею та
обвинуваченим раптово виник конфлікт
про поділ майна. ОСОБА_2 навмисно її
вдарив ззаду у потилицю. Після того
вона зверталася до лікарні.

Свідок ОСОБА_4 суду давав
показання, що він проживає по
сусідству з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Так 14.06.2013
року близько 10.00 год. ранку почув крики
та вислови нецензурними словами, чув як
кричав обвинувачений ОСОБА_2 Як бив
потерпілу ОСОБА_2 він не бачив.

Свідок ОСОБА_5 давав показання, що
проживає по сусідству із ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, засвідчив про неодноразові
сварки між його сусідами ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Як ОСОБА_2 бив потерпілу не
бачив.

Свідок Судово-медичний експерт ОСОБА_7
підтвердив суду, що 14.06.2013 р. при огляді
ОСОБА_1 у останньої були зафіксовані
легкі тілесні ушкодження про що
складав висновок експертизи.
Підтвердив законність експертизи та
обґрунтованість висновку.

Незважаючи на невизнання вини
підсудним ОСОБА_2 його вина у вчиненні
діяння, в якому він обвинувачується,
повністю доведена дослідженими в суді
доказами та доведена матеріалами
кримінального провадження, а саме :

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 105 від 15.06.2013 року та № 173
від 16.09.2013 року встановлено, що у
громадянки ОСОБА_8 мали місце
ушкодження у вигляді синця в
потиличній ділянці голови з права,
струсу головного мозку. Дані
ушкодження виникли від дії тупого
твердого предмета, можливо від удару
кулаком руки людини, в строк та за
обставини на які вказує громадянка
ОСОБА_8, що відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Враховуючи характер ушкоджень в
області голови, на підставі показів
громадянки ОСОБА_1, зроблено висновок,
що їх утворення при падінні останньої з
висоти власного зросту виключається.

При проведенні слідчого експерименту
за участю потерпілої ОСОБА_1 09.09.2013
року, зазначено куди саме наносились
удари обвинуваченим.

В суду не виникає сумніву, щодо
висновку судово-медичної експертизи,
оскільки вона проведена судовим
експертом з достатнім стажем роботи,
виконана з дотриманням норм КПК і КК
України, тому є належним доказом.

Суд приймає до уваги показання
потерпілої і свідків і вважає їх
правдивими, оскільки підстав для
обмови ними обвинуваченої не
встановлено, вони були попереджені про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивих свідчень, свідчення в
судовому засіданні давали стабільні і
послідовні, які повністю узгоджуються
з матеріалами справи: висновками
експертиз, протоколами слідчого
експерименту, тому підстав сумніватися
в їх правдивості та об'єктивності суду
не має.

Суд, критично відноситься
до показань обвинуваченого ОСОБА_2 про
те, що він не завдавав ударів
потерпілій, тому що вважає, що такі
показання дані з метою уникнення
відповідальності за вчинене
кримінальне правопорушення, оскільки
його показання спростовуються
показаннями потерпілої, свідків
протоколом проведення слідчого
експерименту і висновками
судово-медичних експертиз. Показання
обвинуваченого об'єктивно не
співпадають з наведеними доказами, не
узгоджуються з ними, тому суд визнає їх
неналежними і недостовірними.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що обвинувачений заподіяв
потерпілій легкі тілесні ушкодження на
ґрунті раніше виниклих неприязних
стосунків, які склалися після
розірвання шлюбних стосунків.

Аналіз викладених доказів у їх
сукупності переконує суд у тому, що
ОСОБА_2 завдав потерпілій ОСОБА_1
умисне, легке, тілесне ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я, а тому його дії, вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України,
його вина у вчиненні кримінального
правопорушення доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України
при призначенні покарання суд повинен
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Крім того, суди, визначаючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, повинні
виходити з класифікації злочинів, а
також з особливостей конкретного
злочину й обставин його вчинення.

Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та яке б
запобігло вчиненню нею нових злочинів.

Призначаючи, покарання, суд, згідно з
вимогами ст. 65 КК України, враховує:
тяжкість скоєного ОСОБА_2 злочину, який
у відповідності до ст. 12 КК України
класифікується, як невеликої тяжкості,
дані про особу обвинуваченого, який
раніше в силу ст. 89 КК України не
судимий, фізично і психічно здоровий,
на обліку лікарів нарколога і
психіатра не перебуває, працює,
суспільно-корисною діяльністю не
займається, за місцем проживання
характеризується позитивно.

Обставини, які пом'якшують покарання
ОСОБА_2 не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання
також не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, відсутності
пом'якшуючих та обтяжуючись покарання
обставин, відношення до вчиненого, суд
приходить до переконання про
доцільність призначення покарання у
межах санкції частини 2 статті 125 КК у
виді штрафу і вважає, що саме таке
покарання буде необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_2 та попередження
нових злочинів.

Обирати запобіжний захід ОСОБА_2 до
набрання вироком законної сили на
думку суду немає необхідності.

Речові докази по кримінальному
провадженню відсутні.

Цивільні позови та процесуальні
витрати по кримінальному провадженню
відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК
України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і
призначити йому покарання у виді
штрафу в сумі 1500 (одна тисяча
п'ятсот)гривень.

Речові докази по кримінальному
провадженню відсутні.

Цивільні позови та процесуальні
витрати по кримінальному провадженню
відсутні.

Вирок може бути оскаржений до
Вінницького апеляційного суду через
Немирівський районний суд протягом 30
діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження
мають право отримати копію вироку суду
після його проголошення.

Головуючий: