Справа № 1/1406/51/2012
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2012 року смт.Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Орленко Л.О.

при секретарі Крамарчук Л.Б.

з участю прокурора Маврова О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Веселинове кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого: 1) 17.07.2006 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.296 КК України у виді 3-х років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням обовязків відповідно до ст.76 КК України; 2) 08.10.2007 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ст.395 КК України до 3-х місяців арешту, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі; 3) 07.03.2008 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.185, 70, 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнився 19.04.2011 р. з Казанківської виправної колонії Миколаївської області по відбуттю строку покарання; 4) 28.11.2011 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, з 27.10.2011 р. відбуває вказане покарання в Ольшанській виправній колонії № 53,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.301 КК України;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року, точний час досудовим та судовим слідством не встановлено, ОСОБА_1, проживаючи тимчасово в літній кухні свого звідного брата ОСОБА_2 в с.Зоря Веселинівського району, при вживанні з потерпілим ОСОБА_2 в одній із кімнат житлового будинку спиртних напоїв, помітив на ліжку мобільний телефон «Нокіа 2630», який вирішив таємно викрасти. Коли потерпілий ОСОБА_2 після вживання спиртного заснув, ОСОБА_1, діючи умисно та повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до ліжка, де спав потерпілий та де поряд з ним знаходився телефон, і таємно викрав мобільний телефон «Нокіа 2630»вартістю 300,00 (триста) гривень з СІМ картою, яка була в телефоні, вартістю 20,00 (двадцять) гривень. З викраденим телефоном ОСОБА_1 залишив помешкання потерпілого ОСОБА_2 та в подальшому залишив його на зберіганні у свого знайомого ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Своїми протиправними діями підсудний ОСОБА_1 спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 320, 00 (триста двадцять) гривень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні таємного викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_2 не визнав, при цьому показав, що він з квітня по жовтень 2011 р. проживав на квартирі у свого звідного брата в с. Зоря Веселинівського району Миколаївської області. На протязі цього часу ОСОБА_2 давав йому неодноразово свій телефон для здійснення дзвінків. У вересні 2011 р. він помітив в одній із кімнат на дивані мобільний телефон ОСОБА_2 та взяв його на деякий час для того, щоб подзвонити своїм братам, маючи намір пізніше повернути телефон ОСОБА_2 З даним телефоном він пішов до свого знайомого ОСОБА_3 в с.Ставки Веселинівського району Миколаївської області, де там його залишив на деякий час. Проте наступного дня він повідомив ОСОБА_4 про те, що його телефон знаходиться у ОСОБА_3 і він може його там забрати. Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_1 не визнає вину по епізоду таємного викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_2, його вина у вчиненні цього злочину підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що з квітня по вересень 2011 р. підсудний ОСОБА_1 проживав у нього на квартирі в с.Зоря Веселинівського району Миколаївської області та він йому надавав свій телефон для здійснення дзвінків, але не дозволяв виносити за межі свого домоволодіння. Також бували випадки, коли ОСОБА_1 без дозволу брав його телефон, тому він ховав свій телефон від нього у диван. В один із днів вересня 2011 р. він прокинувся вранці та виявив, що зник його мобільний телефон «Нокіа -2630». В цей же день він помітив, що не має і ОСОБА_1, який більше не повернувся до його помешкання. Підсудний не повідомляв йому про місцезнаходження телефону.

Відповідно до протоколу усної заяви про вчинення злочину потерпілий ОСОБА_2 повідомив слідчому Філь С.М. про те, що у вересні 2011 р. ОСОБА_1 викрав у нього мобільний телефон, завдавши йому шкоди розміром 300,00 грн. - (а.с.5)

За даними протоколу огляду домоволодіння ОСОБА_3 в с.Ставки Веселинівського району Миколаївської області від 08.02.2012 р. в одній із кімнат житлового будинку на столі біля телевізора виявлено мобільний телефон марки «Нокіа -2630»чорного кольору, який, як пояснив ОСОБА_3, в жовтні 2011 р. приніс ОСОБА_1 та залишив в нього вдома. - (а.с.7-9)

За даними протоколу огляду предмета від 11.02.2012 р. начальником слідчого відділення Веселинівського РВ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_5 оглянуто мобільний телефон «Нокіа 2630», ІМЕІ 352067/02/838966/9, який в судовому засіданні було предявлено для впізнання потерпілому ОСОБА_4, та який впізнав в предявленому телефоні свій телефон. - (а.с.13)

Відповідно до постанови від 11.02.2012 р. мобільний телефон «Нокіа 2630», ІМЕІ 352067/02/838966/9, після огляду було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінальної справи. (а.с.15)

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 по епізоду таємного викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_2 повністю доведена.

Суд вважає за можливе кваліфікувати дії підсудного ОСОБА_1 по вказаному епізоду за ч.2 ст.185 КК України, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину та особу підсудного.

ОСОБА_1 вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься за ч.2 ст.185 КК України - до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставин, які помякшують покарання підсудного, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Підсудний за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, від мешканців села надходили скарги на поведінку ОСОБА_1 (а.с.134 135)

На підставі наведеного, з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, обтяжуючої обставини, даних про особу підсудного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1, попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

В ході досудового слідства потерпілий ОСОБА_2 предявив до ОСОБА_1 позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 320,00 грн., однак в судовому засіданні потерпілий відмовився від позову, заявивши, що він бажає, щоб йому був повернений його телефон.

Суд вважає за можливе прийняти відмову від позову та провадження в частині цивільного позову закрити

Питання про речові докази у справі підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Нокіа -2630», який знаходився на зберіганні у кімнаті речових доказів Веселинівського РВ УМВС України у Миколаївській області, та був переданий до суду для огляду речового доказу в судовому засіданні і нині зберігається при матеріалах кримінальної справи, слід передати потерпілому ОСОБА_2 за належністю як власнику цього майна; - (а.с.15-16)

- мобільний телефон «Нокіа 1200», який передано на зберігання під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6, слід залишити потерпілій за належністю. (а.с.54-55)

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що на початку жовтня 2011 року, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в гостях в помешканні жительки с.Ставки Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_6, діючи умисно та переслідуючи мету незаконного збагачення, таємно викрав мобільний телефон «Нокіа 1200»вартістю 150, 00 грн., який знаходився на столі в одній із кімнат житлового будинку. З викраденим телефоном підсудний ОСОБА_1 залишив помешкання ОСОБА_6 та в подальшому ним розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 150,00 грн.

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 по даному епізоду злочину не доведена та його необхідно виправдати, виходячи з сукупності досліджених в судовому засіданні доказів.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у таємному викраденні мобільного телефону «Нокіа 1200»у потерпілої ОСОБА_6 не визнав, при цьому пояснив, що восени 2011 р. він прийшов в гості до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, з якими спілкувався та вживав спиртне. Під час цього йому ОСОБА_6 передала на його прохання телефон для того, що він подзвонив. Після телефонного дзвінка він повернув ОСОБА_6 телефон. Через деякий час ОСОБА_3 взяв телефон своєї цивільної дружини ОСОБА_6 і він разом з ним пішли до його тітки в с.Зоря. Повертаючись назад в с.Ставки, ОСОБА_3 передав йому мобільний телефон ОСОБА_6 в звязку з тим, що йому потрібно було подзвонити до рідних. Коли вони увійшли у с.Ставки, то ОСОБА_3 зайшов у двір до жінки на імя ОСОБА_7, а він залишився біля воріт, очікуючи на ОСОБА_3 В цей час він помітив працівників міліції та втік, оскільки його розшукували працівники міліції за крадіжку пального. Через це телефон залишився у нього. Пізніше, 27.10.2011 р. його працівники міліції затримали та при його огляді у нього був вилучений вказаний телефон.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 у неї мобільний телефон не викрадав, вона йому один раз сама восени 2011 р. передала на його прохання телефон подзвонити, а другий раз ОСОБА_1 передав мобільний телефон її цивільний чоловік ОСОБА_8 Потім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вийшли на вулицю і їх не було деякий час. Повернувшись додому, ОСОБА_3 на її питання повідомив, що ОСОБА_1 взяв телефон подзвонити та поверне.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що восени 2011 р. він особисто передав ОСОБА_1 мобільний телефон своєї дружини ОСОБА_6 для того, щоб той подзвонив, і що ОСОБА_1 вказаний мобільний телефон не викрадав.

Суд вважає, що підсудний ОСОБА_1, потерпіла ОСОБА_6, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дали правдиві показання, оскільки дані показання узгоджуються між собою, при цьому суд враховує, що потерпіла та свідок давали покази без будь-якого тиску зі сторони підсудного, так як підсудний з 27.10.2011 р. перебуває під вартою та не мав змоги впливати на них.

Крім того, суд дійшов висновку про правдивість показань потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8, виходячи із сукупності досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Так, відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_6 на імя начальника Веселинівського РВ УМВС України у Миколаївській області від 10.02.2012 р. вона повідомляла, що мобільний телефон у неї було викрадено на початку листопада 2011 р. (а.с.41).

Допитана як потерпіла в ході досудового слідства потерпіла ОСОБА_6 також пояснила, що в листопаді 2011 р. в неї було викрадено мобільний телефон. (а.с.59).

На а.с. 55 справи міститься заява потерпілої ОСОБА_6, в якій вона зазначає, що їй було повернуто мобільний телефон, який було викрадено в листопаді 2011 року.

Допитаний в ході досудового слідства свідок ОСОБА_3 також вказував, що в листопаді 2011 р. зник мобільний телефон після того, як їх будинок залишив ОСОБА_1 (а.с.23-24)

Відповідно до явки з повинною ОСОБА_1, протоколів допиту його як підозрюваного від 14.02.2012 р. , в протоколі допиту як обвинуваченого від 14.02.2012 р., ОСОБА_1 також давав показання про те, що він викрав мобільний телефон в листопаді 2011 р. (а.с.40, 64-65, 75)

Однак вказані докази підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 не міг вчинити таємне викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 у листопаді 2011 року, оскільки він 27 жовтня 2011 р. о 19. год. 20 хв. був затриманий за підозрою у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК, а 28.10.2011 року відносно нього було обраний запобіжний захід у виді взяття під варту, та з цього часу постійно перебував під вартою, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.10.2011р., постановою про обрання запобіжного заходу від 28.10.2011 р., вироком Веселинівського районного суду від 28.11.2011 р. (а.с.125 126)

В постанові про притягнення як обвинуваченого від 14.02.2012 р. слідчий зазначає, що на початку листопада 2012 р. у потерпілої ОСОБА_6 було викрадено мобільний телефон. (а.с.69), а в постанові про притягнення як обвинувачено від 20.02.2012 р. зазначається, що ОСОБА_1 таємно викрав мобільний телефон на початку жовтня 2011 р. (а.с.94).

Суд вважає, що підсудний ОСОБА_1, подаючи явку з повинною, будучи допитаний як підозрюваний та обвинувачений від 14.02.2012 р., де він вказав, що таємно викрав у листопаді 2011 р. мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_6, - (а.с.40) себе обмовив по надуманим мотивам, оскільки достовірно знаючи, що він був затриманий 27.10.2011р., пояснив слідчому, що саме в листопаді вчинив крадіжку.

З цих підстав суд вважає, що підсудний в суді дав правдиві покази по предявленому йому обвинуваченню по даному епізоду, а тому докази: явку з повинною, протоколи допиту ОСОБА_1 як підозрюваного та обвинуваченого від 14.02.2012 р., відкидає.

Показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_3, які вони давали в ході досудового слідства суд також відкидає, так як потерпіла та свідок безпосередньо в судовому засіданні спростували викрадення телефону підсудним, та з врахуванням того, що підсудний не міг вчинити крадіжку телефону ОСОБА_6 в листопаді 2011р., як про це вказували в ході досудового слідства потерпіла та свідок, оскільки підсудний ОСОБА_1 з 27.10.2011 р. перебуває під вартою.

Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_3 в ході досудового слідства добросовісно помилялися, вказуючи, що ОСОБА_1 в листопаді 2011 р. вчинив крадіжку мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 через їх необізнаність в питаннях права.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.73, ч.2 ст.74 КПК України показання підозрюваного і обвинуваченого підлягають перевірці. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини може бути покладеного в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є у справі.

Згідно з ч.2 ст.327 КПК України обвинувальний вирок постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Досліджені в судовому засіданні докази: показання потерпілої ОСОБА_6, свідка ОСОБА_3, інші вищевказані докази не підтверджують причетність підсудного ОСОБА_1 до вчинення крадіжки мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 Тому по даному епізоду крадіжки підсудного необхідно виправдати в звязку з недоведеністю його участі у вчиненні зазначеного злочину.

Органом досудового слідства було предявлено обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.301 КК України в тому, що у вересні 2011 р., точний час досудовим слідством встановити не вдалося, ОСОБА_1, перебуваючи в с.Зоря Веселинівського району Миколаївської області, у невстановленої слідством особи завантажив на свій мобільний телефон 4 сюжети порнографічного характеру з метою подальшого перегляду. В подальшому, знаючи про те, що дані сюжети відносяться до порнографічної продукції, ОСОБА_1 на початку жовтня 2011 р., знаходячись біля лісосмуги неподалік с.Ставки Веселинівського району, через блютуз свого мобільного телефону, розповсюдив вказані відеосюжети на мобільний телефон своєму знайомому, жителю ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9

08.02.2012 р. в домоволодінні ОСОБА_3 в с.Ставки Веселинівського району під час проведення огляду його домоволодіння було вилучено мобільний телефон Нокіа 2630 RM -298 ІМЕІ 352067/838966/9.

11.02.2012 р. під час огляду даного телефону в розділі «Меню» в папці «Галерея» виявлено парку «Відео», в якій міститься чотири відеофайла з відеозаписами.

Згідно з висновком експерта № 224 від 13.02.2012 р., наданий на дослідження телефон Нокіа 2630 RM -298 ІМЕІ 352067/838966/9, містить чотири відеосюжети, які містять інформацію, яка відноситься до порнографії.

Органом досудового слідства по даному епізоду дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.2 ст.301 КК України як розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1Ф вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, не визнав та показав, що у вересні 2011 р. він не завантажував на мобільний телефон чотири відеозаписи порнографічного характеру, а у жовтні 2011 р. не показував їх ОСОБА_9 та не розповсюджував їх шляхом завантаження через блютуз на мобільний телефон свого знайомого ОСОБА_9 В ході досудового слідства він себе обмовив внаслідок застосування до нього незаконних методів слідства.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що восени 2011 р., коли він випасав худобу біля лісосмуги поблизу с.Ставки Веселинівського району, до нього підійшов ОСОБА_1 та попросив зарядити його мобільний телефон. Він взяв переданий йому ОСОБА_1 мобільний телефон та вдома його зарядив і повернув ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 передавав йому телефон, то він не показував йому відеозаписи порнографічного характеру та не завантажував їх через блютуз на його телефон. Вдома, коли телефон зарядився, то він сам відкрив телефон підсудного, знайшов пісні, картинки порнографічного характеру, та завантажив їх на свій мобільний телефон.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 показали, що ОСОБА_1 до них звертався з проханням зарядити мобільний телефон, на що вони заряджали телефон та повертали його ОСОБА_1 Переданий телефон вони не відкривали, тому не знають, що в ньому знаходиться.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_12 був затриманий 27.10.2011 р., при проведенні його особистого огляду при ньому не було виявленого мобільного телефону.

В звязку з протиріччями показань свідка ОСОБА_9, даними в судовому засіданні та в ході досудового слідства, де свідок вказував, що ОСОБА_1 показав йому чотири відеосюжети порнографічного характеру та сам йому зі свого мобільного телефону через блютуз завантажив ці відеосюжети на його мобільний телефон, при зясуванні судом протиріч в показннях свідка, свідок ОСОБА_9 вказав, що його допитав працівник міліції, після чого він особисто протокол не читав та підписав його швидкоруч в машині працівника міліції. Показання, які він дав в суді, правдиві і він на них наполягає.

Суд приймає до уваги показання свідка, які він дав безпосередньо в судовому засіданні, та кладе їх в основу вироку, так як ці показання є правдивими, узгоджуються з показаннями підсудного в частині, що він не розповсюджував відеосюжети порнографічного характеру. Суд вважає, що свідок ОСОБА_9 дав показання в суді без будь-якого тиску на нього, оскільки підсудний ОСОБА_1 перебуває під вартою з 27.10.2011 р. та не міг вплинути на свідка з метою зміни його показань.

Показання свідка ОСОБА_9, дані в ході досудового слідства, суд відкидає, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи. - (а.с.80-81)

Суд не може покласти в основу свого вироку визнавальні показання ОСОБА_1, які він давав в ході досудового слідства та які містяться а протоколі як обвинуваченого від 20.02.2012 р. (а.с. 98-101), оскільки ці показання не підтверджені іншими доказами.

Досліджені в судовому засіданні такі докази: як протокол огляду мобільного телефону Нокіа 2630 RM -298 ІМЕІ 352067/838966/9, де в розділі «Меню»в папці «Галерея»виявлено папку «Відео», в якій міститься чотири відеофайли з відеозаписами; (а.с.13-14), висновок експерта № 224 від 13.02.2012 р., відповідно до якого наданий на дослідження телефон Нокіа 2630 RM -298 ІМЕІ 352067/838966/9, містить чотири відео сюжети, які містять інформацію, яка відноситься до порнографії. (а.с.88-89), свідчать про подію злочину, однак ніяким чином не підтверджують вину ОСОБА_1 у розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру.

Таким чином, проаналізувавши та надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, не доведена, а тому його необхідно виправдати в звязку з недоведеністю його участі у вчиненні зазначеного злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 323, 324, 330, 333, 334, 335, 343 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2011 року за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Зарахувати в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28.11.2011 року, тобто за період з 27 жовтня 2011 року по 19 жовтня 2012 року.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Нокіа -2630», який знаходився на зберіганні у кімнаті речових доказів Веселинівського РВ УМВС України у Миколаївській області, та був переданий до суду для огляду речового доказу в судовому засіданні і нині зберігається при матеріалах кримінальної справи, - передати потерпілому ОСОБА_2 за належністю як власнику цього майна; - (а.с.15-16)

- мобільний телефон «Нокіа 1200», який передано на зберігання під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6, - залишити потерпілій за належністю. (а.с.54-55)

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередній утримання під вартою.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_2 від позову та закрити провадження в частині позовних вимог.

Виправдати ОСОБА_1 по епізоду вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_6 мобільного телефону Нокіа -1200, кваліфікованого за ознаками злочину ч.2 ст.185 КК України, - за недоведеністю участі підсудного ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину.

Виправдати ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України - за недоведеністю участі підсудного ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13