Справа № 452/371/15-к
Номер провадження 1-кп/452/47/2015
ВИРОК
іменем України
10 лютого 2015 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ОСОБА_4 20 березня 2014 року звернувся у Самбірський міськрайонний центр зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказав, що на час подання заяви він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, з пам`яткою «Ваші права Ваші обов`язки» ознайомлений. В той же час, ОСОБА_4 , з 04.04.2013 року по 18.07.2014 року являвся директором підприємства «Європа» Самбірської районної спілки споживчих товариств за сумісництвом, про що Самбірський міськрайонний центр зайнятості не повідомляв.
Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.01.1991 № 803 ХІІ (із змінами та доповненнями), пункту 7 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № УІ (із змінами та доповненнями) та підпункту 2 пункту 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2012 року працевлаштована особа не має права на отримання статусу безробітного і одержання допомоги по безробіттю, оскільки відноситься до зайнятого населення.
Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_4 , шляхом обману в період з 20 березня по 15 липня 2014 року отримав допомогу по безробіттю з Фонду загальобов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на загальну суму 3414 гривень, якою заволодів.
Згідно умов вищевказаної угоди обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Відповідно до угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману.
Вивчаючи особу винного слід зазначити, що такий повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував у повному обсязі завдану злочином матеріальну шкоду, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.
Суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості від 30 січня 2015 року, укладеної між прокурором Самбірської міжрайонної прокуратури Львівської області юристом другого класу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають вимогам ст. 472 КПК України; міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім того суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - підпис-
Суддя ОСОБА_1