Справа № 346/366/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження № 1-кп/346/61/2015 про обвинувачення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Антонівка,Тлумацького району, Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду від 14.01.2015 року за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 ч.2 КК України, а саме викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 1 листопада 2014 року близько 21.00 год., перебуваючи в с.Сопів,Коломийського району по вул.С.Стрільців, біля державного підприємства «Коломийський Райавтодор» , діючи умисно та керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_5 бувший у використанні велосипед марки «Мінськ», вартістю 520 грн., жіночу сумку чорного кольору вартістю 70 грн., в якій були паспорт та посвідчення водія на ім`я потерпілої, гаманець шкіряний вартістю 30 грн., в якому були кошти в сумі 119 грн., а також дві золотих обручки вартістю 1235,9 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 1974,9 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав в повному обсязі і пояснив, що він дійсно 1 листопада 2014 року близько 21.30 їхав на велосипеді додому в сторону с.Кийданч з роботи. Біля с.Сопів Коломийського району він наздогнав гужовий транспорт, на якому їхала потерпіла ОСОБА_5 та невідомий йому чоловік. У нього виник словесний конфлікт з чоловіком, який керував гужовим транспортом з приводу вартості коня. Після цього він на велосипеді набрав швидкість і обігнав гужовий транспорт, яким рухалась потерпіла. Вказує, що навпроти будівлі «Райавтодору» в с.Сопів, його наздогнав цей же чоловік, і у них продовжилась суперечка, внаслідок якої він вдарив кулаком цього чоловіка. Після цього він забрав велосипед, який є власністю потерпілої, що був на гужовому транспорті і пішов в сторону смт.Печеніжин, тримаючи другою рукою свій велосипед. Відійшовши від місця вчинення кримінального правопорушення на 100 метрів, він побачив, що на велосипеді, яким він самовільно заволодів, висіла жіноча сумочка, в якій були паспорт громадянки України, гаманець з коштами та обручки жовтого кольору. Кошти та обручки він витягнув та поклав собі в кишеню, всі інші речі викинув на узбіччя дороги. В подальшому кошти витратив на свій розсуд.

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений щиро кається і просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України, як викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі, часткове відшкодування потерпілій нанесеної майнової шкоди, прохання потерпілої суворо не карати обвинуваченого.

Враховуючи наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе, застосувавши ст.69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 186 ч.2 КК України.

Остаточне покарання суд визначає за сукупністю злочинів згідно ст.70 ч.4 КК України, оскільки обвинувачений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме вчинення кримінального правопорушення 14 жовтня 2014 року,за яке він був засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду від 14.01.2015р., за ст.125 ч.1 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, які на даний час не відпрацював.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100,368 КПК України.

Керуючись ст.ст.373,374,375 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосувавши ст.69 КК України, і призначити покарання 5 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2015 року і остаточно призначити покарання у вигляді 5 місяців 15 днів арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - змінити з домашнього арешту на взяття під варту - з 25.02.2015 року, 10.00 год.

Речові докази бувший у використанні велосипед марки «Мінськ» зеленого кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , дві золоті обручки, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1