Дата документу Справа № 336/6533/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/6533/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/158/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 4 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завадинці Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, який має середню освіту, працює водієм АТП №12329, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
10 грудня 2014 року на адресу апеляційного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року, яким під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 затверджено угоду про примирення від 31 жовтня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим, і ОСОБА_6 призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на неврахування судом при вирішенні питання про затвердження угоди про примирення специфіки об`єкта посягання під час вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки у злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, зокрема безпека руху та експлуатації транспорту, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди не допускається.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

3 липня 2014 року приблизно о 21-55 год. водій ОСОБА_6 , керуючи пасажирським мікроавтобусом Богдан, р/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул.Пархоменко від вул.Полякова в напрямку вул.Бочарова, зупинив керований ним мікроавтобус для висадки пасажирів на спеціально обладнаній зупинці громадського транспорту Низова, що по вул.Пархоменко в м.Запоріжжя. В салоні мікроавтобуса в якості пасажира перебувала ОСОБА_10 .

Знаходячись на вищевказаній зупинці громадського транспорту водій ОСОБА_6 відчинив передні та задні двері мікроавтобуса, після чого з нього почали виходити пасажири, серед яких і ОСОБА_10 , що здійснювала вихід через задні двері мікроавтобуса.

Під час виходу пасажира ОСОБА_10 водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п.10.1 ПДР України, закрив двері, защемивши сумку та праву руку потерпілої і почав рух вперед.

Результатом допущених водієм ОСОБА_6 порушень ПДР України стало короткочасне волочіння пасажира ОСОБА_10 за мікроавтобусом та її послідуюче падіння.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №3217 М від 30 липня 2014 року, отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що не є небезпечними для життя, але є такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав оскаржуваний вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, розглядаючи провадження у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються в т.ч. формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, докази на підтвердження встановлених судом обставин.

За змістом ч.2 ст.475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок вказаним вимогам не відповідає, оскільки у вироку суд не сформулював обвинувачення, визнане доведеним і не послався на докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Окрім того, затверджуючи угоду, укладену між потерпілою та обвинуваченим, суд не звернув увагу на те, що основним безпосереднім об`єктом правопорушень, передбачених ст.286 КК України, є безпека руху й експлуатація автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Тобто, вищевказане правопорушення посягає не тільки на приватні інтереси, але значною мірою зачіпає і публічні інтереси.

Таким чином, виходячи з положень ч.3 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення у провадженнях про вказані кримінальні правопорушення, не допускається, на що обґрунтовано вказав прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.412 КПК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки усунути вказані недоліки при апеляційному розгляді неможливо, провадження підлягає направленню до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, а також положення ст.416 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року, яким під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 затверджено угоду про примирення від 31 жовтня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , та останньому призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законно сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4