Пр.№ 1-кп/155/5/15
Справа № 155/2052/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року Горохівський районний суд
Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Горохів Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
23 березня 2014 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки "Сітроен Немо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Горохів Волинської області по вул.Ватутіна, проявив безпечність та неуважність, та грубо порушивши Правила дорожнього руху України, а саме:
- п.2.3-б Правил, який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;
- п.10.1 Правил, який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам;
- розділ 16.11 Правил, який передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху,
виїжджаючи із другорядної на головну дорогу, не надав перевагу у русі, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки Вайпер-150 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі. В результаті цього зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 4 плюсневої кістки лівої стопи без зміщення відломків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 06 травня 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому діях визнав повністю та показав суду, що дійсно він 23 березня 2014 року близько 15 години 00 хвилин, виїжджаючи автомобілем марки "Сітроен Немо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з грунтової дороги на вул.Ватутіна в м.Горохів Волинської області, допустив зіткнення з мотоциклом марки Вайпер-150 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі. Обвинувачений показав суду, що він, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, проявив неуважність, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, однак потерпілий теж порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався по зустрічній смузі руху, і це, на думку обвинуваченого, також було причиною цього зіткнення.
Обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілого, обіцяє подібного більше не повторювати та просить звільнити його від покарання, застосувавши акт про амністію, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення досягнув пенсійного віку.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що його цивільно-правова відповідальність, яка настала внаслідок вчинення ним цієї дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у НАСК "Оранта". Після настання цієї пригоди обвинувачений по телефону повідомив представника компанії про факт пригоди, а через декілька днів звернувся до страховика із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Обвинувачений вважає, що страхова компанія також повинна виконати передбачений законом цивільно-правовий обов`язок по відшкодуванню потерпілому спричиненої ним шкоди, однак цивільні позови, пред`явлені до нього потерпілим про стягнення майнової та моральної шкоди, обвинувачений визнав частково, погодившись відшкодувати її в розумних межах, визначених судом.
Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив покази обвинуваченого та показав суду, що 23 березня 2014 року близько 15 години 00 хвилин він рухався мотоциклом марки Вайпер-150 по вул.Ватутіна в м.Горохів Волинської області. З лівої сторони на дорогу, по якій він рухався, почав виїжджати автомобіль марки "Сітроен" під керуванням обвинуваченого. Оскільки потерпілий рухався по головній дорозі, то був впевнений, що водій вищевказаного автомобіля надасть йому перевагу в русі. Потерпілий ствердив, що він, обминаючи калюжу, рухався приблизно по осьовій лінії проїжджої частини дороги, і, як тільки зрівнявся з вищевказаним автомобілем, то його водій несподівано виїхав на проїзну частину головної дороги, і тому зіткнення уникнути не вдалося, в результаті чого мотоцикл отримав значні механічні ушкодження. Потерпілий ствердив, що не встиг зареєструвати цей мотоцикл в установленому порядку, сам мотоцикл був придбаний ним у приватного підприємця за 1100 доларів США. Оскільки, на думку потерпілого, усунути спричинені мотоциклу механічні ушкодження неможливо, так як в Україні відсутні запчастини до даної марки мотоцикла, то він просить стягнути з обвинуваченого у його користь повну вартість цього мотоцикла в розмірі 18040,00 грн. Крім цього, потерпілий показав, що внаслідок зіткнення він травмував ногу, звертався за медичною допомогою, після чого він два місяці був вимушений лікуватись вдома, ходити в гіпсі, і це викликало у нього фізичні і душевні страждання та призвело до порушення його усталених життєвих зв`язків. Відповідно до рекомендації лікарів після зняття гіпсу потерпілому необхідно продовжувати лікування у санаторно-курортному закладі травматологічного напрямку "Куяльник", однак коштів на таке лікування у нього немає, а тому у вартість спричиненої йому майнової шкоди потерпілий включив ще й кошти, необхідні на придбання вищезазначеної путівки, в розмірі 10500,00 грн. Розмір моральної шкоди потерпілий оцінює у 20000,00 грн., проти застосування щодо обвинуваченого акту амністії заперечує, а пред`явлений до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілий прохає задовольнити в повному обсязі.
Представник цивільного відповідача - національної акціонерної страхової компанії "Оранта" ОСОБА_8 показав, що дійсно цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 , як власника наземного транспортного засобу, застрахована за договором, укладеним між ним та НАСК "Оранта". Однак ОСОБА_6 всупереч вимог п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" письмово не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також не надав відомостей про місцезнаходження його транспортного засобу та пошкодженого майна. Крім того, потерпілий всупереч вимог ст.35 вищезазначеного Закону протягом 30 днів не подав до НАСК "Оранта" заяви про страхове відшкодування, а тому, на думку представника цивільного відповідача, обов`язку відшкодовувати спричинену обвинуваченим в користь потерпілого шкоду у страхової компанії немає, у зв`язку з чим у пред`явленому до страховика позові слід відмовити.
Таким чином суд, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, а саме протокол огляду місця події (а.с.7-15, 41-43), протокол огляду транспортного засобу (а.с.16, 17), висновок експерта (а.с.20-21, 47-53), приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, оскільки обвинувачений в порушення правил дорожнього руху, керуючи автомобілем, при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги на головну дорогу не пропустив мотоцикл, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, під час якого водій мотоцикла отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, і за це обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.
Також суд враховує і те, що обвинувачений вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем проживання.
З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 в даному випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність.
Обвинуваченим ОСОБА_6 у судовому засіданні заявлено клопотання про його звільнення від покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 року" з огляду на те, що він досяг пенсійного віку.
Прокурор не заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання.
Згідно ст.85 КК України на підставі закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання, а також засудженому може бути замінено покарання або невідбуту його частину більш м`яким покаранням.
Статтею 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" № 1185-VI від 08 квітня 2014 року підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Передбачених ст.8 Закону України "Про амністію у 2014 році" обставин, які виключали б можливість застосування щодо ОСОБА_6 амністії, не встановлено.
У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що клопотання ОСОБА_6 про застосування щодо останнього амністії згідно п."ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" № 1185-VI від 08 квітня 2014 року і звільнення його від покарання підлягає задоволенню, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Заявлений потерпілим цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.
Потерпілим - цивільним позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що саме він є власником мотоцикла марки Вайпер-150, на якому він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а також того, що вищевказаний мотоцикл не підлягає відновленню. Крім того, цивільним позивачем не надано суду розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла, а тому, на думку суду, позовна вимога в частині відшкодування цивільному позивачу вартості мотоцикла марки Вайпер-150 в розмірі 18040,00 грн. до задоволення не підлягає.
Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог в частині відшкодування вартості запланованого санаторно-курортного лікування в санаторно-курортному закладі травматологічного напрямку "Куяльник" в розмірі 10500,00 грн. цивільний позивач зазначив, що таке лікування йому необхідно пройти на підставі лікарської довідки № 444 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, виданої 08 вересня 2014 року Горохівською ЦРЛ.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування. Згідно ч.2 ст.1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 ЦК України, може бути здійснене наперед у разі необхідності попередньої оплати послуг (придбання путівки).
Поряд з цим для стягнення цих витрат наперед цивільним позивачем не надано належних та беззаперечних доказів вартості санаторно-курортного лікування, а також того, що ним здійснено замовлення санаторно-курортної путівки. Тому, на думку суду, на стадії судового розгляду кримінального провадження суд не має підстав щодо стягнення на користь цивільного позивача майбутніх витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 10500,00 грн.
Водночас суд вважає ґрунтовними доводи потерпілого - цивільного позивача про те, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у його душевних та фізичних стражданнях, спричинених протиправними діями обвинуваченого, пережитим емоційним стресом, тривалим лікуванням внаслідок чого було порушено звичний спосіб його життя, наслідками травмування і необхідності його продовження та реабілітації.
Тому, враховуючи відповідно до вимог ст.23 ЦК України характер та глибину перенесених потерпілим фізичних і душевних страждань, характер протиправних дій обвинуваченого та ступінь його вини, з урахуванням вимог розумності і справедливості суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 7000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок), які на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України стягує на користь потерпілого.
Відповідно до п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки" у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.
З огляду на вищевикладене, враховуюче те, що під час розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_6 не надано беззаперечних доказів того, що ним відповідно до вимог п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було письмово повідомлено страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, суд не знаходить підстав для стягнення з національної акціонерної страхової компанії "Оранта" шкоди в користь потерпілого - цивільного позивача.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 документально підтверджені витрати на залучення експертів кошти, затрачені на оплату проведеної в ході досудового слідства судово-автотехнічної експертизи.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 5100,00 (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок) з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п."ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" № 1185-VI від 08 квітня 2014 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 7000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На підставі ч.5 ст.100 КПК України речові докази у справі, а саме автомобіль марки "Сітроен Немо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , повернути останньому, як законному володільцю.
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 786,24 (сімсот вісімдесят шість гривень 24 копійки).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя Горохівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1