233 № 233/1488/15-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 року Костянтинівський міскрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000409 від 16.03.2015 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стебник Тисменицького району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, який проходить військову службу на посаді номера обслуги 1 розрахунку 1 гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї 3 аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, який проходить військову службу на посаді командира гаубичного артилерійської батареї аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України,, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться обвинувальний акт № 0000409 від 16.03.2015 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 415 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 425 КК України.
06 серпня 2015 року до канцелярії Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та в його обґрунтування зазначив, що 05 серпня 2015 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що 06 серпня 2015 року у Костянтинівському міськрайонному суді відбудеться судове засідання щодо розгляду вищевказаного кримінального провадження в якому він є обвинуваченим, з метою неприбуття та відтермінування судового розгляду звернувся до начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 зі скаргою на біль у ділянці правої стопи через нібито отриману у 2014 році травму з проханням направити його на стаціонарне лікування до військового госпіталю м. Красноармійська, про що у той же день отримав відповідне направлення з зазначеним діагнозом - больовий синдром стопи. Розуміючи, що вказаний у направленні діагноз не є підставою для стаціонарного лікування ОСОБА_7 домовився з невстановленими особами про сприяння в оформленні йому стаціонарного лікування, однак через те, що дізнався, що вказаним питанням зацікавилася військова прокуратура до військового госпіталю м. Красноармійська не прибув. Про намір змінити місцеперебування ОСОБА_7 , не зважаючи на покладені на нього обов`язки, умисно до військової прокуратури не повідомив. Крім того, відповідно до інформування СБУ ОСОБА_7 вживає активні дії щодо намагання уникнути відповідальності та у разі визнання його винним планує переховуватися від правоохоронних органів. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що ОСОБА_7 вчиняє дії щодо уникнення відповідальності, про намір змінити місце перебування ОСОБА_7 прокурора не повідомив, планує переховуватись від суду, самовільно залишити місце служби, чим вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), прокурором встановлено нові обставини , що обґрунтовують наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду та вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_9 підтримав заявлене клопотання прокурора, просив суд його задовольнити, у зв`язку з чим під час судового засідання надав суду письмову заяву про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із застави на тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 після отримання державної нагороди може мати на меті уникнення від здійснення правосуддя.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти заявленого клопотання, просив суд відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю та пояснив суду, що 03.08.2015 року перебуваючи у місці дислокації свого підрозділу у м. Дружківка відчув біль при ходьбі в області правої стопи, як наслідок перенесеного перелому таранної кістки, 04.08.2015 року він в телефонній розмові з ТВО НМС-НМП в/ч п/п НОМЕР_1 ОСОБА_10 повідомив останньому про вказане, на що отримав рекомендації щодо приїзду до медичної служби в/ч п/п В НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 . 05.08.2015 року після прибуття до медичної служби та його огляду, обвинуваченому ОСОБА_7 виписано направлення на стаціонарне лікування, у зв`язку з тим, що інших направлень окрім вказаного лікування у медичній службі не надавали, у травматологічне відділення, за його проханням, до військового госпіталю м. Красноармійськ, так як про існування інших госпіталів куди направляли військовослужбовців він не знав, для подальшого стаціонарного обстеження у лікаря-травматолога та прийняття рішення стосовно необхідності стаціонарного лікування. Цього ж дня обвинувачений ОСОБА_7 направився до вказаного госпіталю, проте порадившись із своїм захисником, цього ж дня приблизно о 17 годині 30 хвилин повернувся до військової частини, відклавши свій візит до лікаря-травматолога на інший час. На теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 постійно звертається до медичної служби в/ч п/п В НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 з метою отримання медичного обслуговування з приводи відчуття болю області правої стопи. Ухилятися від з`явлення до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у судові засідання щодо кримінального провадження за обвинуваченням нього на меті не має.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечував, підтвердивши покази свого підзахисного, повідомив суду, що 03.08.2015 року в телефонній розмові з обвинуваченим ОСОБА_7 з приводу скарг на стан здоров`я порадив останньому звернутися до медичної служби, проте коли дізнався про направлення свого підзахисного на стаціонарне лікування, 05.08.2015 року в телефонній розмові рекомендував останньому звернутися до закладу охорони здоров`я лише після 06.08.2015 року, тобто після проведення судового засідання та повідомлення суду про необхідність проходження відповідного обстеження. Крім того, адвокат зауважив, що посилання прокурора на пояснення невідомих осіб, як на доказ того, що обвинувачений ОСОБА_7 мав на меті уникнення від відповідальності, не можна брати до уваги, так як прокурором не встановлено особу цих людей, до клопотання про заміну запобіжного заходу не додано їх письмових пояснення. Також, у резолютивній частині клопотання про заміну запобіжного заходу вказано невірний процесуальний статус ОСОБА_7 та неправильно вказані його данні, замість по батькові обвинуваченого « ОСОБА_11 » вказано - « ОСОБА_12 ».
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, просили суд залишити обвинуваченому попередню міру запобіжного заходу.
Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_13 показав суду, що він займає посаду голови Президії вільної профспілки солідарних працівників Верховної ради України, обвинуваченого ОСОБА_7 знає з квітня 2015 року, при розгляді апеляційним судом Запорізької області 06.04.2015 року справи щодо скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та передання останнього під особисту поруку свідка. З цього часу свідок має постійний зв`язок з обвинуваченим ОСОБА_7 05.08.2015 року свідок мав особисто телефонні розмови з обвинуваченим ОСОБА_7 під час яких дізнався, що ОСОБА_7 прямує до військового госпіталю м. Красноармійськ для проходження відповідного обстеження з приводу відчуття болю при ходьбі в області правої стопи, на що свідок порадив обвинуваченому звернутися до закладу охорони здоров`я після прийняття участі у призначеному на 06.08.2015 року судовому засідання, в якому свідок рекомендував обвинуваченому ОСОБА_7 заявити клопотання про оголошення перерви, у зв`язку з необхідністю термінового проходження відповідного медичного обстеження. При постійному спілкуванні на протязі досить тривалого часу у свідка жодного разу не склалася думка про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має на меті уникнути від здійснення правосуддя.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2015 року міру запобіжного заходу обрану обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.04.2015, оскільки внесено заставу, вирішено вважати продовженою на час судового провадження.

Дію обов`язків, покладених ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.04.2015 на обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2015 року продовжено до 18.09.2015 року включно.

Положення статті 200 КПК України визначають, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно з ч. 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Прокурор у судовому засіданні наголошував на наступні ризики те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду та вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин). При цьому обставинами, які свідчать про виникнення вказаних ризиків, є звернення обвинуваченого ОСОБА_7 до медичної служби та подальше скерування, за його проханням, до військового госпіталю м. Красноармійська, з метою, зі слів невідомих осіб, його подальшої госпіталізації та наступного скерування до медичних закладів поза межами АТО.

Суд зазначає, що відповідно до статей 3, 49 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, проходить військову службу на посаді командира гаубичного артилерійської батареї аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Відповідно до копії витягу, наданого адвокатом ОСОБА_6 у попередніх судових засіданнях, з протоколу Військово лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтву колишнього військовослужбовця, протокол № 388 від 27 серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 має травму: «Стан після закритого перелому (10.08.2014р.) таранної кістки правої стопи з тимчасовим порушенням функції» - травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Суд зазначає, що здійснення судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не позбавляє його конституційно закріпленого права на охорону здоров`я та медичне обслуговування з боку держави.
Суд не приймає до уваги твердження прокурора стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 через коло власних знайомих попередньо вступив у незаконну змову з окремими військовослужбовцями військового госпіталю міста Красноармійська щодо вирішення питання його безпідставної подальшої госпіталізації, необґрунтованого наступного скерування до медичних закладів поза межами проведення АТО (м. Харків, м. Дніпропетровськ, м. Львів) для зменшення контролю та самовільного залишення місць служб, у зв`язку з тим що вказане не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, крім того, прокурор не скористався правом подання клопотання щодо виклику та допиту у судовому засіданні свідків, яким відомі вказані обставини.
На теперішній час триває судове слідство по кримінальному провадженню за обвинувальним актом № 0000409 від 16.03.2015 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 415 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 425 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 у судові засідання з`являється. Суд не вбачає в діях обвинуваченого ОСОБА_7 порушення обов`язків покладених на нього ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.04.2015 року, дію яких продовжено ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2015 року, а тому суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для заміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 200, 331, 372, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора та заяви потерпілого ОСОБА_14 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з застави на тримання під вартою відмовити.
В судовому засіданні оголосити перерву до 13 години 00 хвилин 13 серпня 2015 року, викликати прокурора, потерпілого ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_14 , представника потерпілої ОСОБА_16 ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 .
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя