Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5216/15-к
Провадження № 1-кп/644/374/15
05 червня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого міста Харкова, розлученого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1
раніше судимого:
· 20.05.2002 року, Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 321, ст.75 КК України, до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 09.12.2002, Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 122, ст.71 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.05.2004 року умовно-достроково на 1 рік 20 днів;
· 14.03.2006 року Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст.ст. 70, 75 КК України, до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 09.12.2008 року Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України, до трьох років позбавлення волі, звільнений 13.02.2010 року за відбуттям строку покарання;
· 20.06.2011 року Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч.1 ст. 263, ст. 75 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 10.06.2013 року Фрунзенського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, звільнений згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 11.08.2014 року ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;
за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 ККУ України, -
05 квітня 2015 року, близько, 22 години 20 хвилин, за попередньою змовою в групі з невстановленими, в ході досудового розслідування, особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кругу маршрутного таксі № 204 по вул. Миру в м. Харкові, діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном і переслідуючи мету наживи, із корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 обхопив останню правою рукою за шию, ліву руку заламав за спину, а не встановлена особа в цей час нанесла один удар кулаком в область носа потерпілій, спричинивши останній фізичного болю. Після чого, ОСОБА_4 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia 210.2» вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 1544 від 27.04.2015 року 612 грн., який остання тримала в правій руці, чим спричинили матеріальний збиток потерпілій на вказану суму. Потім, ОСОБА_4 та невстановлені особи, покинули місце скоєння злочину із викраденим майном, але через деякий час ОСОБА_4 був затриманий співробітниками ТОВ «Охорона та безпека 5», які під час чергування проїжджали місце скоєння правопорушення. ОСОБА_4 є особою, яка має не зняту і не погашену судимість за корисливі злочини.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним, прохав вислухати спочатку потерпілу, а потім він надасть пояснення суду за його обвинуваченням. Суд задовольнив це клопотання обвинуваченого. Але, обвинувачений ОСОБА_4 після надання пояснень потерпілою ОСОБА_6 , відмовився від дачі показань у судовому засіданні, посилаючись на його право, надане ст. 63 Конституції України.
Недивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_6 - його вина у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими під час судового провадження доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 , у судовому засіданні пояснила, що 05 квітня 2015 року, близько, 22 години 10 хвилин, у місті Харкові вийшла від знайомої подруги і йшла у направленні кругу тролейбуса № 46, розмовляючи по мобільному телефону з п`ятирічною донькою. На кругу маршрутного таксі № 204 по вул. Миру в м. Харкові до неї підійшов, зі спини, чоловік, як потім їй стало відомо прізвище цього чоловіка - ОСОБА_4 , обхопив (зхватив) її за шию правою рукою, ліву руку заламав за спину, а, не встановлена особа в цей час нанесла один удар кулаком в область носа, спричинивши їй, ОСОБА_6 , фізичного болю та носової кровотечі, також їй було нанесено ззаду удар по голові і у результаті чого розсічена голова. Пояснила, що ОСОБА_4 напав не один, але тільки одного ОСОБА_4 охоронники затримали.
Сказала, що ОСОБА_4 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia 210.2», який вона тримала в правій руці. ОСОБА_4 та невстановлені особи, втекли з місця скоєння злочину із викраденим мобільним телефоном, але через деякий час ОСОБА_4 був затриманий співробітниками ТОВ «Охорона та безпека 5», які під час чергування проїжджали місце скоєння правопорушення.
Пояснила, що зразу напад сприйняла як домагання (насильство), бо її ОСОБА_4 тягнув до кущів. Але ОСОБА_4 вимагав віддати мобільний телефон, була в шоковому стані, кричала надати допомогу, благала нападників відпустити її; в якусь мить, коли мобільний телефон вибув із її руки вирвалася і побігла на зупинку круг маршрутного таксі, тролейбуса. ЇЇ покликав охоронець, що затримав ОСОБА_4 . Коли підійшла до нападника, то зразу його впізнала це був чоловік, що обхопив її за шию і якому вона була вимушена передати свій мобільний телефон, прізвище цього чоловіка ОСОБА_4 . У кармані ОСОБА_4 було чути дзвінок на її мобільний телефон, це дзвонив її чоловік - вона розпізнала по телефонному дзвінку. Охоронці викликали міліцію і швидку допомогу.
Цивільний позов не заявляла, бо мобільний телефон, викрадений нападниками, було повернуто слідчим; відмовилася від проходження огляду у медичного експерта, бо треба працювати; вважає, що ОСОБА_4 слід покарати, їй дуже прикро, що чоловіки на неї, жінку, напали і в цей момент вона розмовляла з малолітньою донькою, яка чула по телефону про напад і у дитини стався переляк.
Свідок, ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, показав, що 05.04.2015 року разом з ОСОБА_8 перебували на дільниці, закріпленій за ними на період чергування, у м. Харкові пр.-т. Московський кут Аптеки, десь о 22 годині 20 хвилин почули крики про допомогу. Він, ОСОБА_7 перебував за кермом чергового автомобіля. Пішли на крик і побачив, що незнайомі напали на дівчину. Один із них, ОСОБА_4 , був затриманий ОСОБА_8 , інші втекли. Бачив, як ОСОБА_4 виривав із рук дівчини мобільний телефон, удержуючи її обхватом за шию. Дівчина не випускала із рук телефон, тому ОСОБА_4 із-за цього затримався і його впіймав напарник, а інші втекли. Пояснив, що інші намагалися вирвати із рук дівчини і сумочку, але коли побачили їх, охоронців, втекли.
ОСОБА_8 , у судовому засіданні був допитаний як свідок. Свідок пояснив, що перебуваючи на робочому місці разом з направником ОСОБА_7 (водієм-охоронцем) 05 квітня 2015 року у місті Харкові на своїй дільниці обслуговування проспект Московський та кут Аптеки, приблизно після 22 години, почули крики про допомогу. Він, ОСОБА_8 побіг на цей крик і побачив, що троє чоловіків взяли в коло дівчину. Один з чоловіків, якого він потім затримав, це був ОСОБА_4 , держав потерпілу обхватом руки за шию, другий бив по голові, третій держався за сумочку жінки, намагаючись вирвати сумку. Коли він, свідок, підбіг, то двоє чоловіків втекли, а ОСОБА_4 схопив за одежу ззаду, зі спини, та затримав. ОСОБА_7 побіг за потерпілою, яка відбігла в сторону кругу пасажирського транспорту, і привів її. Потерпіла зразу ж впізнала нападника ОСОБА_4 , у кармані якого дзвонив телефон. Потерпіла впізнала свій телефон і говорила, що - це дзвінок чоловіка. У ОСОБА_4 окрім телефону потерпілої, був ще один мобільний телефон. Викликали міліцію і швидку допомогу, остання була потрібна потерпілій.
Свідки були попереджені судом за відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, недовіряти їх показам у судовому засіданні у суду підстав не має.
Крім вищенаведених доказів, вина обвинуваченого у вчиненні злочину також підтверджується письмовими доказами, а саме:
· протоколом «Затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину» від 06.04.2015 року у якому зазначено, що ОСОБА_4 був затриманий під час вчинення злочину, або замаху на його вчинення, 05.04.2015 року о 23 годині 00 хвилин. У цьому протоколі ОСОБА_4 власноручно зазначив про те, що (дослівно) «Суть предъявленного подозрения мне разъяснена и понятна ОСОБА_4 » та поставив свій підпис, у протоколі відсутні будь-які зауваження ОСОБА_4 (т.1 а.с. 55-56);
· Ухвалою суду від 07.04.2015 року про обрання запобіжного заходу. В цій Ухвалі зазначені обставини скоєння злочину та пояснення ОСОБА_4 що він 05.04.2015 року ввечері зайшов у «Рюмочну» де вживав спиртні напої і познайомився з двома парубками, а що було далі, він не пам`ятає, бо був п`яним (т. 1 а.с.57-60);
· протоколом огляду мобільного телефону від 07.04.2015 року, Постановою від 07.04.2015 року про визнання речовим доказом мобільного телефону, розпискою потерпілої ОСОБА_6 про повернення їй мобільного телефону (т. 1 а.с. 61-63);
· висновком судово-товарознавчої експертизи № 1544 від 27.04.2015 року про те, що вартість мобільного телефону, марки «Nokia Asha 210.2», складає 612 грн. 00 коп. ( т. 1 а.с.64-67);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.04.2015 року у якому засвідчено, що потерпіла ОСОБА_6 у присутності понятих впізнала хлопця під № 4 ОСОБА_4 (т. 1 а.с.68-71);
· протоколом пред`явлення речей для впізнання від 06.04.2015 року із якого вбачається впізнання потерпілою мобільного телефону (т. 1 а.с. 72-73);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2015 року у якому засвідчено, що свідок ОСОБА_7 у присутності понятих впізнав парубка під № 2 ОСОБА_4 (т. 1 а.с.74-76);
· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2015 року у якому засвідчено, що свідок ОСОБА_8 у присутності понятих впізнав парубка під № 3 ОСОБА_4 (т. 1 а.с.77-79);
· протоколами проведення слідчого експерименту з потерпілою, свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із яких вбачається, що вказані особи пояснили, з показом на місцевості, механізм скоєння злочину ОСОБА_4 разом з двома невстановленими особами (т. 1 а.с. 80-85, 86-91, 92-96).
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.
Стороною захисту: захисником-адвокатом та обвинуваченим, докази у судовому засіданні не надавались, як пояснили останні за їх відсутністю.
Після дослідження доказів у судовому засіданні, на запитання суду обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 05 квітня 2015 року він, разом з двома хлопцями, з якими познайомився у «Рмочній», пив спиртні напої, а потім у м. Харкові, неподалік від кругу транспорту, напали на потерпілу ОСОБА_6 з наміром забрати речі. Він, ОСОБА_4 у «Рюмочній» пив водку, був дуже п`яним. Він, ОСОБА_4 , забрав силою у потерпілої мобільний телефон; був затриманий охоронцями і доставлений у міліцію. Відповів суду, що виною скоєного злочину є те, що випив занадто багато спиртного; вирішили із двома хлопцями, із якими познайомився у «Рюмочній», викрасти чуже майно, щоб звернути викрадене на власну користь віддати цим двом хлопцям, але мобільний телефон потерпілої залишив у себе в кармані.
На запитання адвоката сказав, що тепер визнає себе винним повністю, бо не хоче брехати. Прохав вибачення, завірив, що більше не буде скоювати злочини.
Із доказів, досліджених у судовому засіданні, у тому числі і відповідей обвинуваченого на запитання, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 розумів, що заволодіває чужим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , відкрито, групою осіб. Дії ОСОБА_4 і двох неустановлених осіб були узгоджені між собою, направлені на скоєння умисного, корисливого злочину щодо ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, скоєний за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.
Судом досліджувалось питання про застосування до обвинуваченого з боку співробітників міліції та ТОВ «Охорона та Безпека 5» неправомірних дій. Установлено, що дійсно у ОСОБА_4 були наявні синці на зовнішній частині стегна які він отримав від падіння з власного зросту, бо був у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить перевірка прокурором (т. 1 а.с. 109 -112).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 установлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроджений міста Харкова, розлучений, освіта середня, офіційно не працював, невійськовозобов`язаний, утриманців не має, перебуває на обліку у лікарняному закладі з приводу захворювання легенів, характеризується з місця проживання посередньо,без реєстрації мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий за умисні злочини (т. 1 а.с. 103-108, 113).
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин пом`якшуючих покарання судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Підстав для застосування обвинуваченому ст. 69-1 КК України - не вбачається.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є суспільнонебезпечною особою у якої виробився стійкий нахил до скоєння злочинів, тому його виправлення та запобігти його злочинній діяльності можливо тільки фактичною ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_4 має бути засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання в межах передбачених санкцією даної статі.
Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Міру запобіжного заходу, яка була обрана у вигляді тримання під вартою 07 квітня 2015 року, (протокол про затримання ОСОБА_4 від 06.04.2015 року і ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 07.04.2015 року термін тримання під вартою до 04.06.2015, Ухвалою того ж суду від 29.05.2015 року термін тримання під вартою продовжено до 29.07.2015 року), слід залишити обрану - тримання під вартою до набрання вироком законної сили (т. 1 а.с.55-56, 57- 60, 39-41)
Термін відбування покарання слід відраховувати з дати фактичного затримання, тобто з 05 квітня 2015 року з 23 години 00 хвилин, про що свідчить протокол про затримання ОСОБА_4 від 06.04.2015 року (т. 1 а.с. 55-56).
Судові витрати, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1544 у розмірі 306, 90 грн., згідно вимог п. 3 ст. 118, ст.122, ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню із засудженого в доход Держави (т. 1 а.с. 89, 93).
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia 210.2», що належить потерпілій ОСОБА_6 і знаходяться на її відповідальному зберіганні, після набрання вироком законної сили слід повернути його законному власнику. Враховуючи що мобільний телефон знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , вважати такими, що є їй повернутим. (т. 1 а.с. 63).
Керуючись ст.ст. 369-371, 128-129, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді П`ЯТИ років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу, яка була обрана у вигляді тримання під вартою, слід залишити обрану - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Термін відбування покарання слід відраховувати з дати фактичного затримання, тобто з 05 квітня 2015 року з 23 години 00 хвилин.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia 210.2», що належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і знаходяться на її відповідальному зберіганні, після набрання вироком законної сили слід повернути його законному власнику - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; враховуючи що мобільний телефон знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , то слід його вважати такими, що є їй повернутим після набрання вироком законної сили (т. 1 а.с.63)
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1