Справа № 405/4184/15-к

09 червня 2015 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове, Біляївського району, Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, працюючого охоронцем в Одеському реабілітаційному центрі дітей інвалідів «Відродження» імені Літвака, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.12.2014 близько 21 год. 50 хв., керуючи автомобілем MITSUBISHI L-200 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить «Одеській обласній організації Українського товариства мисливців і рибалок», рухаючись на 45 км. + 931м. автодороги Кіровоград - Полтава, зі сторони м. Кіровоград в напрямку м. Первомайськ, на території Новоукраїнського району, Кіровоградської області, будучи завчасно проінформованим про погіршення дорожніх та погодних умов, порушуючи при цьому вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) (п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, … і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність, не врахував стан дорожніх та погодних умов, (зимової пори року і мінусової температури), рухаючись по обледенілій проїзній частині дороги, що значно впливало на зчеплення шин коліс автомобіля з проїзною частиною, маючи реальну можливість знизити швидкість для стабілізації напрямку керованого автомобіля, в порушення п.12.1 ПДР ("під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, … і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним"), застосував невірні навики управління транспортним засобом, не впорався з керуванням та не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, у результаті чого допустив занос автомобіля з наступним виїздом на смугу зустрічного руху, де в подальшому допустив його перекидання.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля MITSUBISHI L-200:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 980 від 19.05.2015 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку із забоями м`яких тканин голови, закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер з ліва з утворенням пневмогемотораксу, забій лівої легені з колапсом його базальних сегментів, емфіземой середостіння, м`яких тканин лівої половини грудної клітини, лівого надпліччя, шиї, закритої травми черева у вигляді травматичного розриву селезінки з внутрішньочеревним крововиливом об`ємом 500 мл., наслідок її хірургічне видалення, закритого перелому велико-стегнової та мало-стегнової кісток лівої голені, закритого перелому плечової та променевої кісток лівого передпліччя, які, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 975 від 19.05.2015 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку з забійною раною лобно-тім`яної ділянки, садна голови, закритої травми шийного відділку хребта у вигляді закритого перелому остистого відростка другого шийного хребта з розтягненням його м`язово-звязуючого апарату, закритого перелому основи І п`ясної кістки лівої кисті, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило одному потерплому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а іншому потерпілому заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
За даним фактом 08.12.2014 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерплим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
26.05.2015 винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 286 КК України, на ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило одному потерплому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а іншому потерпілому заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
20.03.2015 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
02.06.2015 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події зі схемою ДТП, показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновками експертиз, судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 2173 від 09.01.2015, судово медичної експертизи №980 від 19.05.2015, судово медичної експертизи №979 від 19.05.2015, висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 538 від 11.03.2015, іншими доказами зібраним у кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику передбаченого у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України в обґрунтування застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, експертів, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом створення обставин для перекручення фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення, тощо.
ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає в с. Нерубайське Одеської області, яка межує з іншими державами, що свідчить про можливість змінювати підозрюваним своє місце проживання, а також перебування та вільно переміщатися через Державний кордон України, а також шляхом невиправданих звернень до закладів охорони здоров`я з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також переховування від органів досудового розслідування або суду.
Так, ОСОБА_5 , а також потерпілі у кримінальному провадженні постійно проживають на території Одеської області, що не виключає можливість вчинення підозрюваним дій направлених на вчинення тиску на потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх підкупу чи висловлювання застосування фізичного насилля, таким чином підозрюваний ОСОБА_5 вчиняючи дії передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може перешкодити кримінальному провадженню.
З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного, його соціальних зв`язків не дасть можливості забезпечити його належну процесуальну поведінку, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 на даний час постійного місця роботи не має застосування такого запобіжного заходу, як застава є неприпустимим, оскільки останнього буде позбавлено засобів до існування, а застосовані обмеження не дадуть можливості забезпечити його належну поведінку аналогічно, як і в разу застосування особистого зобов`язання або особистої поруки.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за доцільне покладення на останнього обов`язки передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України.
заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .;
2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, просить клопотання задовольнити.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити клопотання, посилаючись на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, захисника, який заперечив проти задоволення клопотання слідчого, при цьому зазначив, що кримінальне правопорушення було скоєно ще в грудні 2014 року, на сьогоднішній день вже всі слідчі дії проведені, ОСОБА_5 з`являвся на всі виклики слідчого, також просив врахувати пенсійний вік підозрюваного, а також те, що останній вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, щиро кається, відшкодовує збитки потерпілій стороні, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який буде достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підозрюваного, який підтримав захисника, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
20.03.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
02.06.2015 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Однак, враховуючи те, що ні слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом, ні прокурор в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого, не довели доцільність застосування до ОСОБА_5 лише запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під домашнім арештом, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід саме у вигляді тримання під домашнім арештом.
Таким чином, аналізуючи вище викладене, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених п.1, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак слідчим та прокурором не доведено недоцільності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування відносно ОСОБА_5 запобіжний захід саме у виді тримання під домашнім арештом.
При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, раніше не судимий, на кожен виклик слідчого з`являвся.
За вказаних обставин, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст. 179 КПК України, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 179 КПК України, -
застосувати запобіжний захід, особисте зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 12 днів, тобто з 09.06.2015 року до 20.06.2015 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 20.06.2015 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1