Номер провадження:1-кп/521/459/15
УХВАЛА

20 травня 2015 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за участю захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, холостого, раніш не судимого, працюючого в ТОВ «ДКР Продукт» спеціалістом з безпеки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1, 371 ч. 1 КК України,

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Березанка Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніш не судимого, пенсіонера, працюючого черговим адміністратором ВАТ «СТБ Системс Україна», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1 КК України,

колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні колегії суддів Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1, 371 ч. 1 КК України та ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заявили клопотання про повернення кримінального провадження прокурору, так як обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтримали клопотання захисників.

Прокурор ОСОБА_6 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 , та потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , заперечували проти задоволення клопотання та вважали можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріли справи колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пункт 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

В порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить фактичні обставини кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, але не містить формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджатиме судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що прокурор зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачені скоїли інкриміновані їм кримінальні правопорушення. При складанні обвинувального акту, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особи обвинувачуються у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, в супереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Більш того, вказівка в обвинувальному акті про те, що обвинувачені скоїли кримінальне правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судо вого розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, в порушенні п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначені відомості про розмір шкоди завданої кримінальними правопорушеннями.

З наявних матеріалів вбачається, що потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заявлені цивільні позови (які не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України). Крім того, згідно наявних матеріалів в порушення ч. 1 ст. 61 та ч. 1 ст. 62 КПК України по кримінальному провадженню ніякі особи цивільними позивачами та цивільними відповідачами не визнані.

Інші вимоги сторони захисту не підлягають задоволенню, так як виходять за рамки питань, які можливо розглянути в порядку ст. 314-1-315 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 290, 291, 314, 369-372 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити частково.

Повернути прокурору обвинувальний акт, для усунення вказаних недоліків, та проведення необхідних додаткових слідчих дій, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1, 371 ч. 1 КК України, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 4, 371 ч. 3, 364 ч. 1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена через Малиновський районний суд м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області на протязі 7 (сьомі) діб з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3