ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року, засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Владивосток Російської Федерації, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останнього разу 01 жовтня 2010 року за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 31 липня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік і 26 днів,

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання ОСОБА_1 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2010 року і остаточно визначено за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.

Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1, який був судимий за ч.2 ст.185 КК України, визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 січня 2014 року близько 16:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись поблизу магазину «Дім техніки», розташованого по вул. Леніна, 67ж, м. Сміла Черкаської області, умисно таємно шляхом вільного доступу, незаконно заволодів мотоциклом «Ява-350» (державний номерний знак НОМЕР_1), вартістю 3290 грн., який належав ОСОБА_2

У касаційній скарзі засуджений указує на незаконність судових рішень щодо нього і зазначає вимогу про їх скасування та призначення нового розгляду цього кримінального провадження в суді першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості. На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 надає власну оцінку доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження, та стверджує, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України. Також зазначає про те, що під час досудового розслідування до нього застосовувалися недозволені методи розслідування та здійснювався тиск з боку працівників міліції. Окрім того, вважає, що судом при призначенні йому покарання повною мірою не було враховано відсутність негативних наслідків від вчиненого злочину, оскільки викрадений мотоцикл потерпілому було повернуто. Зазначає про формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З огляду на це, суд касаційної інстанції при перевірці судових рішень виходить із фактичних обставин встановлених судом.

Як убачається із судових рішень, висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам, визнаним судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних і оцінених судами доказів, які наведені у вироку.

При цьому, посилання засудженого на те, що в його діях є склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, не обґрунтоване належним чином та суперечить фактичним обставинам провадження, встановлених судом та детально викладених у вироку, оскільки ОСОБА_1 заволодів мотоциклом ОСОБА_2 і відкотив його з вул. Леніна , 67ж, до вул. 5 грудня м. Сміла, де він був затриманий працівниками міліції.

Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції видно, що твердження засудженого про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, викладені в касаційній скарзі, аналогічні тим, які висловлювались ним у суді апеляційної інстанції і були ретельно перевірені, а висновки суду про голослівність цих доводів сторони захисту належним чином обґрунтовані. Зокрема, суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі зазначив про те, що твердження засудженого про застосування до нього недозволених методів розслідування та здійснення тиску з боку працівників правоохоронних органів спростовуються результатами перевірки, проведеної прокуратурою Черкаської області.

У суду касаційної інстанції немає підстав не довіряти даним висновкам Апеляційного суду Черкаської області, а у касаційній скарзі засудженого не наведено доводів на спростування цього.

Інших аргументів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

Твердження засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості є голослівними.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України ураховано тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, зокрема те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та вчинив даний злочин у період умовно - дострокового звільнення, позитивну характеристику за місцем проживання. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Те, що мотоцикл був повернутий потерпілому працівниками правоохоронних органів, не свідчить про відсутність негативних наслідків у результаті вчинення ОСОБА_1 злочинних дій

Інших доводів, які б давали підстави вважати призначене судом ОСОБА_1 покарання занадто суворим, у скарзі останнього не наведено.

З огляду на викладене, колегія суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Висновки суду апеляційної інстанції належним чином мотивовані, а ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5