Справа №678/26/15-к
Провадження №1-кп-678-36/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 13 червня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снітівка Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера,

- за ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Потерпіла ОСОБА_5 , її представник ОСОБА_6 вказали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону, оскільки обвинувачення у вчиненні злочину пред`явлено лише одній особі, в той час як незаконні дії відносно потерпілої вчинили дві особи обвинувачений ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_9 , однак в направленому до суду обвинувальному акті обвинуваченим вказано лише ОСОБА_7 , в той час як ОСОБА_9 не притягнута до кримінальної відповідальності, тому вважають, що з цих підстав обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для притягнення до кримінальної відповідальності ще однієї особи.

Обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_8 вказали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону і підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладено зміст підозри у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 125 КК України, що не підтверджує доведеність вини обвинуваченого на стадії досудового розслідування. ОСОБА_7 прокурором не сформульоване конкретне обвинувачення чим порушене його право на захист, що є істотним порушенням вимог КПК України, оскільки обвинувачений має право знати в чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Після вручення 22 січня 2015 року ОСОБА_7 повідомлення про підозру органом досудового розслідування проводився цілий ряд слідчих дій щодо з`ясування обставин як на підтвердження, так і спростування підозри, але затвердивши обвинувальний акт прокурор на ці та інші порушення і помилки органу досудового розслідування уваги не звернув та їх не виправив.

Всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України прокурор затвердив обвинувальний акт 23 лютого 2015 року - ще за 16 днів до повідомлення слідчого про закінчення досудового розслідування і за 22 дні до виконання підозрюваним і захисником вимог ст. 290 КПК України - відкриття матеріалів іншій стороні, що мало місце 18 березня 2015 року. При цьому процесуальний прокурор повідомив прокуратуру Хмельницької області про те, що 27 лютого 2015 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 передано до суду. В порушення ст. 293 КПК України ОСОБА_7 не надано розписку від 18 березня 2015 року, а складені 23 лютого 2015 року процесуальні документи йому вручені лише 18 березня 2015 року, тобто ОСОБА_7 протягом 22 днів був позбавлений можливості знати у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті обвинувачення ґрунтується лише на підставі показів ОСОБА_5 , без врахування показів ОСОБА_7 та інших доказів (протоколів огляду місця події, слідчих експериментів), які не відповідають показам ОСОБА_5 і спростовують їх, при цьому прямих свідків події не було. Зокрема, в обвинувальному акті невірно викладені фактичні обставини, оскільки саме ОСОБА_5 умисно заподіяла ОСОБА_7 тілесні ушкодження в той момент, коли він захищав свою дружину ОСОБА_9 від хуліганських дій ОСОБА_5 . Тілесні ушкодження ОСОБА_5 отримала тоді, коли ОСОБА_7 стримував її напад, тобто здійснював необхідні і достатні в тій обстановці дії для негайного припинення чи відвернення посягання. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 для ОСОБА_7 також заподіяні тілесні ушкодження про що ним також подано заяву в міліцію, в свою чергу ОСОБА_5 заперечує факт нанесення ударів ОСОБА_7 . Разом з тим слідчим не встановлені та не допитані всі можливі свідки цієї події, не усунуті протиріччя в показах ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , допитаних свідків. З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також не проведено, речові докази, що можуть бути використані як докази факту чи обставин скоєння злочину, не оглянуті та до кримінального провадження не долучені. Тобто, всі необхідні слідчі дії, які мають бути спрямовані на отримання доказів у конкретному кримінальному провадженні, не проведені, що є порушенням вимог ч. 1, ч. 5 ст. 223 КПК України. Слідчим також не виконані вказівки прокурора від 01 серпня 2014 року в яких була вимога встановити вказані факти.

З цих підстав обвинувальний акт є неповним, невмотивованим, оскільки не містить аналізу та правової оцінки здобутих доказів в їх сукупності, а лише припущення чим порушуються права обвинуваченого.

12 червня 2014 року ОСОБА_7 звернувся із заявою до Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про вчинення відносно нього ОСОБА_5 кримінального правопорушення. 13 червня 2014 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239. Отже, кримінальні провадження за №0000241 та за №0000239 відкриті за фактом однієї події і об`єднані одними часом, місцем, способом та іншими обставинами правопорушення. Разом з тим, в порушення ч. 1 ст. 217 КПК України кримінальні провадження безпідставно не були об`єднані.

Слідчі дії у кримінальному провадженні за №0000239 фактично взагалі не проводились протягом 12 місяців. Ті слідчі дії, які проведені, зумовлені скаргами ОСОБА_7 прокурору. Жодного контролю за законністю досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалось, оскільки на грубі порушення вимог процесуального закону та недотримання розумних строків реагування зі сторони процесуального прокурора не було.

Органом досудового розслідування, прокурором не враховано ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду від 01 квітня 2015 року при розгляді скарги в кримінальному провадженні №0000239 в яких констатована велика кількість процесуальних порушень, допущених під час проведення досудового розслідування, вимоги названої ухвали на даний час не виконані.

Представники прокуратури в судовому засіданні зазначили, що угода не укладалась, підстав для закриття кримінального провадження та повернення обвинувального акта прокурору немає, кримінальне провадження підсудне Летичівському районному суду Хмельницької області, тому мають місце достатні підстави для призначення судового розгляду. Проти задоволення клопотань потерпілої та її представника, обвинуваченого та його захисника про повернення обвинувального акта прокурору заперечують та вважають ці клопотання необґрунтованими.

Заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що клопотання потерпілої та її представника, клопотання обвинуваченого і його захисника про повернення обвинувального акта прокурору є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно змісту ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, серед іншого те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше права, серед яких, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед інших відомостей, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим обвинувальний акт, переданий до суду, вимогам Закону не відповідає.

Зі змісту ст. ст. 276, 277, 283 КПК України випливає, що письмове повідомлення про підозру є основою для виникнення функцій кримінального переслідування, захисту, оголошення про підозру та подальшого обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинуваченням, в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, законодавець визначає твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак, в обвинувальному акті викладено зміст підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що не підтверджує доведеність винуватості ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування.

Згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Слідчим 11 березня 2015 року, а процесуальним прокурором 12 березня 2015 року на адресу сторони захисту адресовані листи в яких вони повідомляють, що зібрані під час розслідування докази є достатніми для складення обвинувального акта. Роз`яснено право 18 березня 2015 року ознайомитись з матеріалами досудового розслідування. В свою чергу прокуратурою Хмельницької області ОСОБА_7 в листі від 03 березня 2015 року повідомлено, що обвинувальний акт направлено до суду 27 лютого 2015 року.

Таким чином, у різних офіційних документах має місце невідповідність в даті затвердження обвинувального акта, направлення його до суду.

Як слідує з обвинувального акта, що надійшов до суду 09 квітня 2015 року, такий затверджено прокурором 23 лютого 2015 року.

Органом досудового розслідування, прокурором не дотримано вимог ч. 4 ст. 110, ст. 290, ст. 291 КПК України, оскільки ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування мало місце 18 березня 2015 року, тобто після складення 23 лютого 2015 року обвинувального акта, в той час як приписи вищезазначених вимог Закону вказують на необхідність сторони обвинувачення спочатку відкрити матеріали та надати до них доступ і лише після цього складати обвинувальний акт, відповідно після складення обвинувального акта досудове розслідування завершується і обвинувальний акт направляється до суду.

Тобто, до суду направлено обвинувальний акт, затверджений прокурором 23 лютого 2015 року за обставин коли особа, якій інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, отримала обвинувальний акт вже після його складення, а саме 18 березня 2015 року, про що свідчить розписка про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, тобто фактично на стадії досудового розслідування вчинена процесуальна дія, коли досудове розслідування вже вважається завершеним.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо такий не відповідає вимогам цього Кодексу.

Виходячи із вищезазначених обставин судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акта не може бути призначений та обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У зв`язку з тим, що обвинувальний акт повертається прокурору, тому твердження потерпілої ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання про те, що до кримінальної відповідальності слід притягнути ще й ОСОБА_9 , оскільки вона також наносила їй тілесні ушкодження, органу досудового розслідування необхідно належним чином перевірити та прийняти відповідне процесуальне рішення або про задоволення, або про відмову в задоволенні такого клопотання.

Суд немає повноважень на даній стадії вирішувати по суті клопотання сторони захисту про необхідність об`єднання матеріалів кримінальних проваджень за №0000241 та за №0000239 в одне, оскільки згідно ст. 217 КПК України це питання вирішується прокурором. Враховуючи те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору суд роз`яснює стороні захисту право звернутись з відповідним клопотанням до сторони обвинувачення.

До поданого клопотання про повернення обвинувального акта прокурору стороною захисту додано ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2015 року, винесену за результатами розгляду скарги сторони захисту в рамках кримінального провадження №0000239, якою скасована постанова слідчого від 14 лютого 2015 року про закриття кримінального провадження. В даній ухвалі акцентується увага на тому, що органом досудового розслідування не проведено усіх дій з метою об`єктивного, повного, всебічного, неупередженого розслідування кримінального провадження (не проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , не дана належна правова оцінка обставинам спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не з`ясовано у ОСОБА_5 яким чином та при яких обставинах ОСОБА_7 отримав інші тілесні ушкодження на інших частинах тіла та як вони узгоджуються з висновками експертиз щодо механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тощо).

Хоча вказана ухвала винесена вже після затвердження обвинувального акта і в рамках кримінального провадження №0000239, проте вона стосується тих самих подій, про які зазначено в даному обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 у зв`язку з чим з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) органу досудового розслідування необхідно звернути увагу на мотиви прийняття слідчим суддею Летичівського районного суду вказаної ухвали.

Стороною захисту також вказується, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено неповно, оскільки не проведено допит усіх можливих свідків, не проведено слідчий експеримент, не оглянуті та не долучені до кримінального провадження речові докази, тому органу досудового розслідування при проведенні досудового розслідування необхідно перевірити також і вказані аргументи сторони захисту та дати їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 314, 350, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Повернути прокурору Летичівського району Хмельницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 13 червня 2014 року відносно ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1