Справа № 487/5352/14-к 23.06.2015 24.06.2015 25.06.2015
Провадження № 11-кп/784/418/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3 ст.307 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
ВИ Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001348 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, татарки, громадянки України, не заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої і проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.ч.1,3 ст.321 КК України.
За цим вироком ОСОБА_7 також обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 317, ч.3 ст. 321 КК України.

Учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисники обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9
прокурор ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 вважає, що кримінальна справа відносно неї та її сина була сфальсифікована працівниками міліції. Її син, ОСОБА_7 є наркотичнозалежною людиною на протязі багатьох років, тому наркотичні засоби вона придбала для його особистих потреб. Просить суд переглянути кримінальне провадження, відкрите відносно неї та її сина та скасувати вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2015 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить суд вирок Заводського районного суду м. Миколаєва змінити та виключити із вирку суду кваліфікуючи ознаки за ч.3 ст.307 КК України, ч.2 ст.311 КК України, ч.2 ст.317 КК України, ч.3 ст.321 КК України. Виключити з вироку посилання на наявність ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, а також відповідно і призначене покарання за цією статтею у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Застосувати відносно ОСОБА_8 вимоги ст. 69, 69-1 КК України при обранні покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та призначити по вказаній статті покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно призначити п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва, не оспорюючи висновків суду про винуватість обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Просить вирок суду скасувати в цієї частні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.307 КК України у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна. В інший частині вирок залишити без зміни.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України та призначено покарання
за ч.2 ст.307 КК України шість років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини її майна;
за ч.3 ст.307 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини її майна;
за ч.2 ст.311 КК України два роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.317 КК України чотири роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини її майна;
за ч. 1 ст.321 КК України один рік позбавлення волі;
за ч.3 ст.321 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено вісім років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини її майна.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в сумі 2826,46 грн.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 вважає, що кримінальна справа відносно неї та її сина була сфальсифікована працівниками міліції. Її син, ОСОБА_7 є наркотичнозалежною людиною на протязі багатьох років, тому наркотичні засоби вона придбала для його особистих потреб.

Вказує, що свідок ОСОБА_11 підтвердила, непричетність ОСОБА_7 до збуту та зберіганню наркотичних засобів. Суд не мотивував та не конкретизував своє рішення, а тому вона позбавлена можливості захистити свої інтереси. Звертає увагу, що була позбавлена можливості повного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Зазначає, що свою вину визнала частково. Просить суд звернути увагу, що має ряд хронічних захворювань, і її здоров`я з кожним днем погіршується.

В підсумку обвинувачена просить суд переглянути кримінальне провадждення вівдкрите відносно неї та її сина та скасувати вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2015 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 вважає, що вирок суду підлягає зміні. Зазначає, що суд безпідставно визнав винною ОСОБА_8 у незаконному виготовлені, зберіганні з метою збуду наркотичних засобів, у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуду та незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів. Вважає, що висновки суду про попередню змову ОСОБА_8 з ОСОБА_7 є хибними і спростовуються показаннями самих обвинувачених та свідка ОСОБА_11 з яких вбачається, що ОСОБА_8 самостійно приймала рішення щодо збуту наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів і ОСОБА_7 не впливав на дії своєї матері, а лише був свідком цих подій. Зазначає, що дії ОСОБА_7 повністю залежали від дій ОСОБА_8 ..

Органом досудового слідства та судом не здобуто беззаперечних доказів про те, що ОСОБА_7 у будь-яких спосіб сприяв ОСОБА_8 у зберіганні з метою збуту заборонених до вільного обігу наркотичних засобів, що, на думку апелянта, впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за кваліфікаційною ознакою попередня змова групою осіб. Звертає увагу, що суд не перевірив законність дій працівників правоохоронних органів при здійсненні оперативної закупівлі заборонених до вільного обігу наркотичних засобів. При проведенні оперативної закупівлі були допущені порушення п.1.4, п.1.5, п.2.5 Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі від 30.11.2001року. Оперативна закупка була проведена у провокативних умовах, про що свідчать слова ОСОБА_7 зафіксовані при розмові із закупником 31.03.2014року, із яких слідує, що ОСОБА_8 не вчиняла б незаконних дій щодо придбання наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, як би не наркотична залежність її сина ОСОБА_7 .

Зазначає, що дії ОСОБА_8 судом безпідставно кваліфіковано за ч.2 ст. 307 та ч.1 ст. 321 КК України. Із вироку суду необхідно виключити посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 та ч.1 ст. 321 КК України, а також виключити посилання на відсутність підстав щодо застосування ст. 69, 69-1 КК України при обранні міри покарання до ОСОБА_8 ..

В підсумку апелянт просить суд вирок Заводського районного суду м. Миколаєва змінити та виключити із вирку суду посилання на кваліфікуючи ознаки ч.3 ст.307 КК України, ч.2 ст.311 КК України, ч.2 ст.317 КК України, ч.3 ст.321 КК України. Виключити з вироку посилання на наявність ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, а також відповідно і обранну міри покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна; за ч.1 ст.321 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а так само незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів та обрану міру покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Застосувати відносно ОСОБА_8 вимоги ст. 69, 69-1 КК України при обранні покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та призначити по вказаній статті покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно призначити п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва не оспорюючи висновків суду про наявність вини у обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Зазначає, що суд не врахував, що Законом України №3826-VI від 06.10.2011року « Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів і одурманюючих засобів», який набрав чинності 23.11.2011 року, внесено зміни до санкції ч.3 ст. 307 КК України, та визначено межі покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вказує, що суд призначив обвинуваченій покарання нижче нижчої межі ніж передбачено санкцією статті, не посилаючись на ст. 69 КК України та не обґрунтувавши підстави призначеного покарання. Просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. В інший частині вирок залишити без змін.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу.
15.03.2014 року, приблизно о 00,21 год., за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , незаконно збула, шляхом продажу ОСОБА_11 за 1000 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб-ацетильований опій, масою в перерахунку на суху речовину 0,574 гр. і 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу (маса чистої речовини 0,992 гр.). Придбаний у ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та сильнодіючий лікарський засіб димедрол, ОСОБА_11 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції.
Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу.
31.03.2014 року, приблизно о 23. 59 год., за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та збула шляхом продажу ОСОБА_11 за 800 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, масою в перерахунку на суху речовину 1,78 гр. та 10 пігулок сильнодіючого лікарського засобу- димедролу, масою чистої речовини 0,4985 гр. Вказані наркотичні та лікарські засоби, придбані у ОСОБА_8 , ОСОБА_11 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції.
Крім того, 01.04.2014 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, розподіливши свої ролі, вчинили злочини при наступних обставинах.
Так, 01.04.2014 року, при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою - АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом ацетильованим опієм, масою сухої речовину 16,0 гр., пластикову пляшку з під ліків Бронхолітин з особливо небезпечним наркотичним засобом ацетильованим опієм масою 111,57 гр. (в перерахунку на суху речовину 13,1 гр.), миску, скляну чашку та ватний тампон з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію загальною масою 0,0965 гр. Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію в перерахунку на суху речовину склала 29,1965 гр. Крім того, було вилучено пластикову пляшку з під ліків Панангін з прекурсором ангідридом оцтової кислоти масою 15,4 гр., а також 153 таблетки в конвалюті, масою 22,644 гр., які містять у своєму складі сильно діючий лікарський засіб димедрол, масою чистої речовини 7,586 гр. Вилучені особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, прекурсор ангідрид оцтової кислоти та сильнодіючий наркотичний засіб димедрол, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 незаконно зберігали за місцем свого проживання з метою виготовлення та збуту наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів.
Крім того, 01.04.2014 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, розподіливши свої ролі, погодившись на пропозицію ОСОБА_11 , надали останній приміщення за адресою свого проживання АДРЕСА_1 для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію, який та придбала того ж дня у ОСОБА_8 . Вживши за згодою ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за місцем їх проживання, особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, ОСОБА_11 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції одноразовий медичний шприц ємністю 5,0 мл., з залишками особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію, масою в перерахунку на суху речовину 0,0027 гр.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів; за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.2 ст.311 КК України, як незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч.2 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене групою осіб; за ч.1 ст.321 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а так само незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів; за ч.3 ст.321 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а так само незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 на підтримку доводів своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги її захисника, який також підтримав свою апеляційну скаргу і не погодився з апеляційною скаргою прокурора - прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив апеляційну скаргу обвинуваченої і захисника в її інтересах залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника в її інтересах не підлягає задоволленню, а апеляційна скарга прокурора відносно обвинуваченої такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому інші обставини, які не були зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, судом не перевірялися.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину за пред`явленим обвинуваченням визнала частково, просила перекваліфікувати її дії та пом`якшити призначене покарання.

В ході судового розгляду ОСОБА_8 пояснила, що дійсно збувала наркотичний засіб, сильнодіючий лікарський засіб а також прекурсори в ніч на 15.03.2014 року та в ніч на 01.04.2014 року. Стверджувала, що такі протиправні дії вчинила вперше, вони не носили системного характеру, попередньої змови з її сином ОСОБА_7 не було. Вона не мала на меті збут наркотичних засобів у особливо великих розмірах, а також збут сильнодіючих засобів та прекурсорів у великих розмірах. Попередньо не домовлялась з ОСОБА_7 з приводу надання приміщення за місцем свого проживання стороннім особам для вживання наркотичних засобів. Вказувала, що її син ОСОБА_7 є наркозалежною особою, він тривалий час лікувався, але марно. Добова норма наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, які вживає ОСОБА_7 є значною (приблизно 20-25 мл. опію та 1,5-2 упаковки димедролу). Саме для потреб сина, а не з метою збуту, вона купувала, виготовляла та зберігала за місцем свого проживання прекурсори, наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби. Про такі її дії син ОСОБА_7 не був обізнаний.
Незважаючи на не визнання своєї вини, у вчиненні вказаного злочину, а також зазначені доводи захисника в її інтересах, які викладені в апеляційної скарзі про невинуватість її підзахисної у вчинені злочину, вина обвинуваченої спростовується доказами здобутими в ході судового слідства та наявними доказами, які містяться у кримінальному провадженні зокрема; протоколом обшуку від 01.04.2014 року, за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено у відповідних ємностях в упаковках наркотичні і сильнодіючі лікарські засоби та прекурсори.
Як зазначено в ч.4 аб.2 Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002р., про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.
Тому доводи захисника та самої обвинуваченої в тому, що остання купувала, виготовляла та зберігала наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби для потреб сина ОСОБА_12 , так як він є наркотично залежною людиною є голослівними і спростовуються матеріалами кримінального провадження, а конкретно висновками експерта №565 від 27.03.2014 року, №566 від 31.03.2014 року, № 567 від 28. 03. 2014 року, №640 від 07.04.2014 року, №642 від 08.04.2014 року, №645 від 8.04.2014 року, №644 від 09.04.2014 року, №646 від 10.04.2014 року, №641 від 08.04.2014 року, №643 від 08.04.2014 року, №648 від 09.04.2014 року, №647 від 09.04.2014 року, які свідчать про те, що така загальна кількість сильнодіючого лікарського засобу димедролу, відповідною масою 9,0533гр., небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, відповідною масою 159,8662гр., та оцтової кислоти, яка відноситься до прекурсорів, відповідною масою 15,4гр., які було вилучено з домоволодіння обвинувачених в результаті обшуку, ніяк не може свідчить про те, що вони були виготовлені та зберігалися для потреб сина ОСОБА_12 , а навпаки свідчать, що така загальна кількість виявлених наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів потрібна для їх збуту з метою власного збагаченя.

Крім того довідка Миколаївського обласного наркологічного диспансеру не свідчить про те, що ОСОБА_7 перебуває у них на обліку, як наркозалежна особа. При обшуку в домоволодінні обвинуваченої працівники міліції вилучили грошові кошти, які були помічені і передавалися закупнику для закупівлі наркотичних засобів у останньої, а потім при просвічувані ультрафіолетовими промінями вони світилися, що свідчить про збут особливо наркотичних засобів обвинуваченою.

Твердження ОСОБА_8 про порушення її прав на захист, що виражалося в ненаданні можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження при завершенні досудового слідства є неспроможними і спростовуються обвинувальним актом, який був складений 12.05. 2015 року і в якому зазначено, що обвинувачена ОСОБА_8 , з 12.05. 2015 року з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, заяв і будь - яких клопотань про порушення прав на захист в ході досудового слідства обвинувачена ОСОБА_8 не заявляла.
Що стосується твердження захисника в інтересах ОСОБА_8 про відсутність в діях останньої складу злочину перпедбаченого ч.2 ст. 317 КК України посилаючись на показання свідка ОСОБА_11 , яка не підтвердила обвинувачення пред`явлене органами досудового слідства в наданні згоди на вживання останній наркотичних засобів в приміщенні то вони є не переконливими і не заслуговують уваги.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона, разом з ОСОБА_12 , за місцем проживання його, і матері ОСОБА_8 , 01.04. 2014 року вживала наркотичний засіб ацетильований опій (а.сп. 228).
Щодо доводів захисника в інтересах ОСОБА_8 , що судом безпідставно кваліфіковано її дії за ч.2 ст. 307 та ч.1 ст. 321 КК України, а тому із вироку суду необхідно виключити посилання на кваліфікацію дій останньої за ч.2 ст. 307 та ч.1 ст. 321 КК України, а також виключити посилання на відсутність підстав щодо застосування ст. 69, 69-1 КК України при обранні міри покарання до ОСОБА_8 , то вони є надуманими і спростовуються слідуючими доказами.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді показали, що в кінці березня 2014 року були залучені співробітниками міліції як поняті при оперативній закупівлі громадянкою ОСОБА_11 наркотичних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , під контролем співробітників міліції. За їх присутності ОСОБА_11 була оглянута працівниками міліції, їй були вручені з цією метою грошові кошти в сумі 800 гривень, помічені спеціальною речовиною, а також необхідної ємності. Після повернення ОСОБА_11 з адреси: АДРЕСА_1 до обумовленого місця, остання видала співробітникам міліції придбані нею наркотичні засоби та сильнодіючі лікарські засоби. При цьому пояснила, що зазначені засоби вона придбала саме за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_11 пояснила, що за вказаною адресою вона особисто вжила наркотичний засіб, який відповідно до висновку експерта №566 від 31.03.2014 року, містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол, маса якого становить 0,9715 гр.;
В подальшому, за адресою проживання обвинуваченої, співробітниками міліції було здійснено обшук. За результатами обшуку було виявлено та вилучено наркотичні засоби, сильнодіючі лікарські засоби та прекурсори, про що було складено відповідний протокол, який вони підписали. Не можна вважати законними твердження захисника в інтересах ОСОБА_8 в тому, що відезйомка оперативно- розшукових дій, яку проводили працівники правоохоронних органів спростовує винуватість обвинуваченої щодо попередньої змови групи осіб, і розподілення ролів між собою. В судовому засіданні було досліджено відеозапис контролю проведення оперативних закупівель наркотичних та сильнодіючих наркотичних засобів у обвинувачених з якого встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 в ніч на 15.03.2014 року за місцем свого проживання збувала наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби, а також виготовляла та збувала за місцем свого проживання в ніч на 01.04.2014 року наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби. Крім того, даний відеозапис від 01.04.2014 року свідчить про активну поведінку її сина ОСОБА_7 при збуті ОСОБА_8 наркотичного та сильнодіючого лікарського засобу та його присутність в приміщенні (ванній кімнаті), при вживанні ОСОБА_11 наркотичного засобу.
Не заслуговують уваги твердження захисника щодо недопустимості доказів які були покладені в основу вироку тому, що відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими повинні визнаватися докази, одержані на підставі інформації, яка була здобута з істотними порушенням прав та свобод людини. Захисники не навели жодних наявних істотних порушень кримінального процесуального закону зі сторони досудового та судового слідства, які б могли суттєво вплинути на прийняття законного рішення по справі.
Посилання захисника на рішення Європейського суду з прав-людини щодо провокації вчинення збуту наркотичної речовини, на думку колегії суддів, не можна визнати прийнятними. Так, зазначена справа відрізняється від кримінальної справи стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 в якій встановлено, що працівники міліції, використовуючи негласних агентів, діяли у межах закону, а оперативна закупівля здійснювалась з метою отримання доказів злочинної діяльності обвинувачених, пов`язаної з незаконним обігом наркотиків.
Із матеріалів провадження вбачається, що оперативна закупівля проведена із дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та без наявності істотних порушень Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів і речовин, у тому числі заборонених до обігу у фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності, затвердженої спільним наказом МВС України, Служби безпеки України, ДПА України від 30 листопада 2001 року з послідуючими доповненнями, чинних на час проведення оперативно-розшукових заходів.
Згідно із ч. 1 ст. 10 вказаного вище Закону матеріали оперативно-розшукової діяльності можуть використовуватись у тому числі як приводи та підстави для початку досудового розслідування. З урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» до державної таємниці відносяться у тому числі методи і результати оперативно-розшукової діяльності. Відповідно до ч. 13 ст. 9 вказаного Закону за передачу і розголошення відомостей, що становлять державну таємницю працівники оперативних підрозділів, а також особи, яким ці відомості були довірені при здійсненні оперативно-розшукової діяльності чи стали відомі по службі або роботі, підлягають-відповідальності згідно з чинним законодавством.
У зв`язку з цим є безпідставними доводи апеляційної скарги скарги захисника про порушення вимог законодавства про оперативно-розшукову діяльність.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що всі докази, які були здобуті в ході досудового і судового слідства, знайшли своє підтвердження, на підставі ретельного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.

Інші доводи, які зазначені апелянтами в апеляційної скарзі не заслуговують уваги тому, що вони не можуть вплинути на доведеність вини обвинуваченої у вчиненому правопорушенні, а також не можуть вважатися істотними порушеннями норм процесуального закону, що перешкоджали суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

З огляду на вищезазначене, суд вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів; за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.2 ст.311 КК України, як незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч.2 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене групою осіб; за ч.1 ст.321 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а так само незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів; за ч.3 ст.321 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а так само незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
При призначені покарання обвинуваченій, обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання судом не встановлено, а тому суд вірно прийшов до висновку, що її виправлення можливе лише у разі застосування до неї покарання у вигляді позбавлення волі, і воно має бути призначено таке, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
Але, що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо призначеного покарання обвинуваченої за ч.3 ст. 307 КК України то вона підлягає задоволенню з підстав неправильного застосуванню судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення за ч. 3 ст. 307 КК України покарання обвинуваченій, не передбаченого санкцією закону та вплинуло на призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст. 70 КК України.

Тому колегія суддів вважає, що вирок на підставі ст. 409 ч.1 п.4 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку згідно з п.2 ч.1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 ч.1п.4, 420 ч.1 п.2 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01. 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст. 307 КК України скасувати.

ОСОБА_8 призначити за ч.3 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років, з конфіскацією ? частини належного її майна.

Вважати її засудженою;

за ч.2 ст. 307 КК України на 06 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного її майна;

за ч.2 ст. 311 КК України на 02 (два) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 317 КК україни 04 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.321 КК України 01 (один) рік позбавлення волі;

за ч.3 ст.321 КК України 03 (три) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України,

шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання девять років позбавлення волі з конфіскацією ? частини її майна.

В іншій частині вирок Заводского районного суду м. Миколаєва від 20.01.2015 року відносно ОСОБА_8 злишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі у той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий

Судді