Справа № 11-630/2008 р.
Головуючий 1 інстанції: Росоха А.В.
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач: Миронцов В.М
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2008 року Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської
Головуючого судді Миронцова В.М.
суддів Рудомьотової
з участю прокурора Надточій О.О.
адвоката ОСОБА_1
засудженого ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_3
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на
вирок Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2008 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Мена, Чернігівської області, громадянин України, з середньою
технічною освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,
приватний підприємець, мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК
України - до 1 року 6 місяців обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто
на користь ОСОБА_3 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої
злочином.

Судом
ОСОБА_2 було засуджено за те, що він, 05.05.2008 року, приблизно о 21 годині,
перебуваючи на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних стосунків
вчинив бійку з ОСОБА_3, під час якої наніс декілька ударів кулаками по обличчю
останньої, внаслідок чого вона впала на землю, а потім наніс декілька
ударів ногами по її тулубу. Відповідно до
висновку судово-медичної експертизи в результаті дій ОСОБА_2, потерпіла ОСОБА_3
отримала легкі тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми -
струсу головного мозку, синця на повіках правого ока, в ділянці лівої вушної
раковини, забою м'яких тканин в ділянці верхньої губи, а також середньої
тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, справа,
що супроводжується забоєм м'яких тканин та переломом 10 ребра по передньо-паховій лінії.

Не
погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить
вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує,
що він під час досудового слідства та в суді давав
показання про те, що не бив потерпілу по тулубу, у зв'язку з чим середньої
тяжкості тілесні ушкодження не могли утворитися від його дій. Зазначає, що
відповідно до висновку експертизи № 1100 від 15.05.2008 року, згідно даних
рентгенограми від 06.05.2008 року у потерпілої не було виявлено перелому ребра,
а зазначені тілесні ушкодження були виявлені тільки рентгенограмою від 12.05.08
року, що може свідчити про отримання ОСОБА_3 травми після подій, вказаних у
вироку суду. Крім того, експерт не дав категоричної відповіді на питання про
дату утворення цих тілесних ушкоджень. Вважає, що суд необґрунтовано відмовив
його захиснику про виклик та допит судово-медичного експерта, про призначення
комісійної судово-медичної експертизи, про допит свідків, які б могли
засвідчити той факт, що після 05.05.2008 року ОСОБА_3 самостійно пересувалась
та виконувала роботу. Вважає докази на які посилається суд в доведеність його
вини суперечливими, та такими, яким повинна бути дана критична оцінка. Також
вважає безпідставним задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди,
оскільки позовні вимоги потерпілою не доведені.

Заслухавши
доповідача, засудженого та його захисника які просили апеляцію задовольнити та
скасувати вирок місцевого суду, думку прокурора та потерпілої про
необґрунтованість апеляції засудженого, дослідивши доводи апеляції та провівши
по справі часткове судове слідство, колегія суддів вважає, що апеляція
засудженого підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність
вини засудженого ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах
наведених у вироку суду, повністю підтверджується сукупністю доказів, зібраних
у справі, яким судом дана належна оцінка та є обґрунтованим.

В
судовому засіданні апеляційного суду, засуджений ОСОБА_2 свою вину у скоєнні
злочину не визнав та пояснив, що родина ОСОБА_3 є його сусідами з якими у нього
склалися тривалі конфліктні відносини. 05 травня 2008 року, близько 21 години у
нього з ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого він наніс останній кілька ударів
руками в обличчя, а коли та впала, то наніс їй декілька ударів ногами в ділянку
сідниць. ОСОБА_3 піднялася та пішла додому. Вказував, що ударів по тулубу він
потерпілій не наносив. Заперечував, що його дії могли спричинити останній
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Незважаючи на часткове
визнання засудженим своєї вини, його вина у скоєнні злочину повністю доводиться
іншими доказами у справі.

Так, потерпіла ОСОБА_3 показала, що 05.05.2008 року, близько 21 години вона
разом зі своїм братом ОСОБА_4 готувалися орати город, коли побачила що її
сусід ОСОБА_2 на тракторі виорав свій
город, при цьому заоравши її межу. Вона підійшла до ОСОБА_2 та зробила з цього
приводу зауваження після чого виникла сварка в ході якої ОСОБА_2 наніс їй три
удари кулаком по обличчю, внаслідок чого вона впала на землю, а потім вдарив її
по тулубу декілька раз ногами. Вона піднялася та відчула сильний біль в ділянці ребер, та
пішла до свого будинку Наступного дня вранці вона звернулася за медичною
допомогою до Менської ЦРЛ. Також зазначила, що в період з 06.05.2008 року по
12.05.2008 року вона ніяких травм не отримувала.

З показань допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 вбачається, що
він 05.05.2008 року приїхав до своєї сестри ОСОБА_3 в с. Жовтневе, Менського
району. Він бачив, як ОСОБА_5 на тракторі орав город. ОСОБА_3 пішла до ОСОБА_2
робити зауваження, після чого він побачив, що останній наніс декілька ударів по
обличчю ОСОБА_3 від чого та впала на землю, а потім наніс декілька ударів
взутими ногами по її тулубу.

З показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що 05.05.2008 року у вечірній час до
його будинку зайшов ОСОБА_4 та сказав, що ОСОБА_2 побив його дружину. Коли вони
вийшли на подвір'я, він побачив свою дружину, яка лежала на землі в кінці
городу. Вона самостійно підвелася та прокричала, щоб викликали швидку допомогу,
оскільки скаржилася на біль в ділянці ребер та трималась руками за це місто. Вказував, що в період з 06 05.2008 року по
12.05.2008 року ОСОБА_3 ніяких травм не отримувала та тяжкою роботою не
займалася.

З оголошених в судовому засіданні апеляційного суду показань свідка ОСОБА_7
вбачається, що він особисто не був свідком подій, які сталися 05.05.2008 року.
Йому стало відомо про конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від останнього, який
зателефонував йому між 21 та 22 годинами 05.05.2008 року, а коли він прибув на
місце то бійки вже не було.

Із оголошених в судовому засіданні апеляційного суду показань свідка
ОСОБА_8, які він дав в ході досудового слідства вбачається, що близько 21 год.
05 травня 2008 року він проходив по вул. Шевченко с. Жовтневе Менського району,
де побачив, що в городі ОСОБА_3 між останньою та її сусідом ОСОБА_2 виникла
сварка. Він бачив, як ОСОБА_2 повалив на землю ОСОБА_3 та наносив по її тулубу
удари ногами. Після він бачив, як ОСОБА_3 підвелася на ноги та побігла до себе
додому. Через декілька днів він на вулиці побачив ОСОБА_3, яка повідомила його,
що ввечері 05.05.2008 року між нею та ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої
ОСОБА_2 завдав їй удари руками по обличчю та в подальшому повалив її на землю
та бив ногами по тулубу. У ОСОБА_3 під
оком була гематома.

Окрім показів потерпілої та свідків, вина засудженого
ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами
у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та яким дана
належна оцінка.

Відповідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події від
31.05.2008 року, за участю потерпілої ОСОБА_3 остання показала, як ОСОБА_2
наніс їй декілька ударів руками в обличчя та декілька ударів в ділянку нижньої
частини тулубу (а.с. 44 - 47).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1100 від 26.05.2008 року у
потерпілої ОСОБА_3 мали місце середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді
закритої травми грудної клітини справа, що супроводжується забоєм м'яких тканин
та переломом 10 ребра по передньо-паховій лінії. (а.с. 15 - 17)

Відповідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1452 від 20.06.2008 року перелом
10-го ребра у ОСОБА_3 міг утворитися 05.05.2008 року як при падінні з придачею
тілу прискорення так і в лежачому положенні при ударі по тулубу ногами (а.с. 77 - 78).

Допитаний в якості свідка
судово-медичний експерт ОСОБА_9 показав, що він проводив судово-медичну
експертизу гр. ОСОБА_3 і прийшов до висновку, що тілесні ушкодження у вигляді
перелому 10-го ребра спричинені від дії тупих предметів і ймовірніше за все, могли бути заподіяні від ударів ногами
взутими в черевики.

Крім того, як зазначив свідок, в
медичній практиці мають місце непоодинокі випадки коли під час
рентгеноскопічного обстеження пацієнтів з першого разу не виявлялись переломи.

Також свідок ОСОБА_9 пояснив, що при
наявності зазначених тілесних ушкоджень у потерпілої, в тому числі і перелому
ребра, потерпіла могла самостійно пересуватись та виконувати будь-яку роботу по
господарству, однак при цьому це викликає тільки сильний біль.

За таких підстав, доводи апелянта з
приводу того, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження у вигляді перелому
10-го ребра після 05.05.2008 року, оскільки перелом ребра був виявлений при
рентгеноскопічному обстеженні тільки 12.05.2008 року є непереконливими і такими,
що не заслуговують на увагу.

Також, колегія суддів вважає безпідставними і доводи апелянта, що під час досудового слідства при допиті його,
як обвинуваченого та на очній ставці з потерпілою ( а.с. 35, 39 ), він
також заперечував нанесення потерпілій декількох ударів ногами в область
тулуба, однак його показання були неправильно сформульовані і внесені слідчим
до протоколу допиту.

Відповідно досліджених в судовому
засіданні матеріалів справи, будь-яких
зауважень останнім з цього приводу ні в протокол допиту, ні в протокол очної
ставки їм внесено не було, в даних протоколах маються власноручні записи
ОСОБА_2 про особисте ознайомлення з названими процесуальними документами та
відсутність доповнень. Крім того, не було засудженим зазначено і будь-яких
зауважень чи клопотань з цього приводу і в протоколі про оголошення
обвинуваченому про закінчення слідства і пред”явлення йому матеріалів справи. (
а.с.35, 39, 93).

Показання потерпілої ОСОБА_3, як під час досудового слідства, так і в
судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій не містять суперечностей і тому суд вважає їх
належними і допустимими для використання в процесі доказування.

Таким чином, показання ОСОБА_2 на
(а.с.35,39) узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_3, тому суд визнає їх
достовірними. Що ж до його інших
показів в яких він змінював свої свідчення та заперечував нанесення ударів
ногами в область тулуба, колегія суддів ставиться критично і розцінює їх як
захисну позицію засудженого.

Таким чином, висновок суду про
доведеність винності засудженого ОСОБА_2 в умисному заподіянні середньої
тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я за
обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних у справі і ретельно досліджених в судовому
засіданні місцевого суду доказів, є обґрунтованим та доведеним.

Крім того, колегія суддів вважає, що твердження засудженого, що свідок
ОСОБА_8 маючи поганий зір не міг з
відстані бачити нанесення ним ударів ногами по тулубу потерпілої, а свідки
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 взагалі не були присутні під час зазначених подій, і при цьому, місцевий суд не поставився
критично до їх показань, є непереконливими і такими, що спростовуються
дослідженими судом матеріалами справи.

Так, як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_8, останній був допитаний з додержанням вимог
кримінально-процесуального законодавства, попереджався про кримінальну відповідальність
за завідомо неправдиві показання, при
цьому хоча і поясняв слідчому, що має
слабкий зір, але впевнено заявив, що бачив, як
ОСОБА_2 наніс кілька ударів ногами по тулубу лежачій ОСОБА_3

Більш того, апеляційний суд вважає, що показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4
і ОСОБА_6, суд дав належну оцінку й
обґрунтовано визнав їх достовірними, оскільки вони не містили суттєвих
суперечностей, доповнювали та уточнювали одне одного з урахуванням
суб'єктивного сприйняття обставин події з огляду на місце і час їх
спостереження, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

За таких підстав, весь комплекс наявних в справі доказів свідчить про
скоєння засудженими ОСОБА_2 злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в якому він був визнаний судом винуватим.
Доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що він не бив потерпілу по тулубу і його дії
не могли спричинити останній середньої
тяжкості тілесні, а також про можливість отримання даних тілесних ушкоджень
потерпілою в період з 06.05.2008 року, колегія суддів розцінює як позицію
захисту з метою уникнення засудженого від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання засудженому ОСОБА_2, суд,
відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного
ним злочину, особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно
характеризується за місцем проживання, прийняв до уваги обставину, яка
пом'якшує покарання засудженому - перебування на його утриманні всіх членів
сім'ї, та відсутність обставин, що його обтяжують і обґрунтовано призначив
покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України із
звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Разом з тим, при вирішенні заявленого потерпілою у справі цивільного
позову, суд неналежним чином дослідив докази, надані в його обґрунтування, що
призвело до безпідставного стягнення з засудженого на користь потерпілої 500
грн. у відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до матеріалів справи, потерпілою подано цивільний позов про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь 500 грн. у відшкодування збитків на лікування
внаслідок злочинних дій засудженого. Проте, як вбачається з копій товарних
чеків, наданих в обґрунтування цивільного позову, потерпілою на придбання ліків
та інших медикаментів було витрачено лише 297 грн. 04 коп.. Решта товарних
чеків свідчить про придбання продуктів харчування та інших товарів.

За таких обставин, цивільний позов засудженої має бути стягнутий в сумі
доведених нею збитків на придбання ліків.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 Кримінально-процесуального кодексу
України, колегія

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від
01 вересня 2008 року змінити, зменшивши відшкодування матеріальної шкоди, що
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 до 297 грн. 04 коп.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Миронцов В.М. Рудомьотова С.Г. Сердюк О.Г.