Справа № 748/3581/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/326/2015
Категорія - ст. 286 ч.3КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника адвоката ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/326/2015 р. за апеляційними скаргами захисника, адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з вищою економічною освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 8 років, не працює, не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.3 КК України, з призначенням покарання 10 /десять/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавлений спеціального звання майор міліції.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з часу затримання з 22 вересня 2014 року.

В строк відбування покарання зараховано час його затримання з 15 вересня 2014 року по 16 вересня 2014 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишені без розгляду, їм роз`яснено право пред`явити позови в порядку цивільного судочинства відповідно до ч.7 ст.128 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_15 закрито у зв`язку з його смертю.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3980 грн. 34 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 14 вересня 2014 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_13 , керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO ПГА6» д.р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а) Правил дорожнього руху /ПДР/ України, що знижувало реакцію водія, уважність та впливало на його оцінку дорожньої обстановки, рухався по автодорозі Чернігів - Пакуль КПП Славутич у напрямку м. Чернігова, на порушення вимог п.п. 2.3.б), 12.2, 12.3, 12.1 ПДР України, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху та по напрямку руху керованого ним автомобіля неподалік смт. М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області на 16 км. + 300 м. зазначеного автошляху вчинив зіткнення правою передньою стороною свого автомобіля із задньою частиною автопричепа легкового р.н. НОМЕР_2 , який стояв своєю лівою частиною на проїзній частині, а правою - на узбіччі, на якому знаходився човен «Крим» з мотором «Хонда-30», та автомобілем «Ауді-90» р.н. НОМЕР_3 ., який стояв на узбіччі. При цьому водій зазначеного автомобіля «Ауді-90» ОСОБА_16 та пасажири ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обступили автомобіль та оглядали його.

У результаті ДТП травмовані потерпілі - ОСОБА_17 помер на місці, ОСОБА_18 помер у той же день в ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня».

Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_13 стало причиною та умовою виникнення дорожньо-транспортної події та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків.

За висновком судово-медичної експертизи № 832 від 13.10.2014 року трупа ОСОБА_17 виявлений комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми, внутрішньочерепної травми, забійних ран та крововиливів голови, переломів кісток черепа, забою кори головного мозку, закритої травми грудної клітки, множинних переломів ребер зліва з розривами пристінкової плеври, перелому лівої лопатки, крововиливів в тканини средостіння, забою легень, саден та синців кінцівок тулуба утворився від дії тупих предметів незадовго до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинний зв`язок з настанням смерті; міг утворитись у тому числі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Смерть настала від набряку головного мозку внаслідок внутрішньочерепної травми, що підтверджується такими патологічними проявами, як : забійна рана лівої скроневої ділянки, крововиливи у шкірно-м`язовий лоскут голови, переломи обох скроневих, лівої лобної основної кісток через дифузні субарахноїдальні крововиливи, забої кори головного мозку, ознаки набряку головного мозку. Смерть могла настати 14 вересня 2014 року. При судово-токсикологічному дослідженні етиловий спирт в крові та сечі трупа не виявлений, в жовчі та сечі не виявлений морфін, кодеїн. ( т.1 а.с.219-221).

За висновком судово-медичної експертизи № 833 від 14.10.2014 року трупа ОСОБА_18 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми саден обличчя, потилиці, крововиливів волосистої частини голови, переломів кісток черепа, забою головного мозку; закритої травми грудної клітки синців та саден тулуба, множинних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, забоями та розривами тканини легень; закритого вивиху правого колінного суглоба з крайовим уламком стегнової кістки; синців та саден кінцівок, комплекс тілесних ушкоджень утворився від дії тупих предметів 14 вересня 2014 року та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинний зв`язок з настанням смерті, міг утворитись в тому числі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Смерть настала від набряку головного мозку внаслідок важкої політравми та могла настати в час, вказаний в історії хвороби 14 вересня 2014 року о 23 год. 45 хв. При судово-токсикологічному дослідженні в крові не виявлено етанол, в жовчі, нирці не виявлено морфін, кодеїн. ( т.1 а.с.228-231).

За висновком судово-медичної експертизи № 839 від 14.10.2014 року трупа ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми, внутрішньочерепної травми саден правої тім`яної ділянки, масивних крововиливів голови, переломів кісток черепа, забою кори головного мозку; закритої травми грудної клітки - переломів ребер справа, саден та синців кінцівок, тулуба, могли утворитись від дії тупих предметів 14 вересня 2014 року та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті, та могли утворитись у тому числі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Смерть настала від набряку головного мозку внаслідок внутрішньочерепної травми, переломів кісток черепа, забоїв кори головного мозку, ознак набряку головного мозку, та могла настати в час вказаний в історії хвороби 18 вересня 2014 року о 19 год. 30 хв. ( т.1 а.с.235-238).

В апеляційних скаргах, однакових за змістом, захисник ОСОБА_12 та обвинувачений просять вирок суду змінити. Захисник просить пом`якшити ОСОБА_13 покарання, застосувати ст.69-1 КК України, призначивши покарання у розмірі не більшому двох третин максимального строку, встановленого ст. 286 ч.3 КК України, обвинувачений просить пом`якшити йому покарання, застосувавши ст.69 КК України. Обоє просять виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_13 додаткового покарання на підставі ст. 54 КК України у вигляді позбавлення спеціального звання майор міліції. Посилаються на незаконність вироку в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд не врахував жодних обставин, які пом`якшують покарання. ОСОБА_13 визнав свою вину повністю з самого початку, факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння ніколи не заперечував, щиро розкаявся, давав визнавальні показання, чим сприяв слідству, просив неодноразово пробачення у потерпілих, його батьки на його прохання частково по можливості в рахунок відшкодування шкоди перераховують грошові кошти потерпілим, що вказує на щирість каяття. Судом безпідставно не визнані обставинами, що пом`якшують покарання - вчинення злочину з необережності, відсутність притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, не перебування на обліку у психіатра та нарколога, сімейний стан, позитивні характеристики, наявність на момент ДТП постійної роботи працівник міліції, грамоти та нагороди, батьки-пенсіонери та малолітня дитина на утриманні, незадовільний стан здоров`я його матері та самого ОСОБА_13 , який має ряд тяжких захворювань. Не враховано, що довготривала ізоляція обвинуваченого від суспільства негативно позначиться на особі Лютого, його стані здоровя, на стані сім`ї.

Суд допустив засудження ОСОБА_13 на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, істотно порушив вимоги кримінального закону при неповноті судового розгляду, відмовив у задоволенні більшості клопотань захисника, зокрема, у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження копії ухвали від 21.11.2014 року, якою встановлено, що прокурор та слідчий грубо порушують вимоги ст.19 Конституції України та проводять досудове розслідування не у відповідності до вимог КПК України, що свідчить про порушення суддею ст.411 КПК України; про проведення повторного слідчого експерименту, бо проведений не відтворив всіх обставин ДТП. Не врахована довідка Головної астрономічної обсерваторії НАН України про те, що ДТП трапилась в умовах повної темряви, і яка ставила під сумнів показання свідка ОСОБА_20 щодо вчинення події ДТП в час повного місяця та зірок. В свою чергу дані обставини спростовували показання даного свідка, що ОСОБА_13 намагався покинути місце ДТП. Поняті ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили, що слідчий експеримент не відповідав дійсним обставинам ДТП.

Стороні захисту було відмовлено в задоволенні клопотань про експертизу технічного стану автомобіля потерпілих та причепу, у яких на момент ДТП світло на причепі не горіло та не була увімкнута аварійна сигналізація; про призначення комісійної медико-транспортно-трасологічної експертизи для з`ясування можливості бачити ОСОБА_13 габаритного лівого ліхтаря, якщо потерпілі закривали оглядовість; для з`ясування механізму отримання потерпілими тілесних ушкоджень; про призначення автотехнічної експертизи щодо відповідності дій потерпілих в умовах аварійної зупинки поза межами населеного пункту в темну пору доби вимогам ПДР та дачі відповідної оцінки їх діям, а також підтвердити чи спростувати показання свідка ОСОБА_19 щодо висвічування габаритних вогнів; для встановлення швидкості руху автомобіля ОСОБА_13 , бо суд допустив припущення з приводу швидкості автомобіля ОСОБА_13 .

Вважають висновки експертиз сумнівними, бо вони прямо залежать від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказів. Протоколи від 14.09.2014 року складені не в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_13 . Протоколи від 29.09.2014 року складені слідчим одноособово, без спеціаліста та понятих. Оскільки огляди транспортних засобів використовувались експертом при проведенні трасологічної та автотехнічної експертизи, тому висновки не можуть вважатись допустимими доказами. Крім того, транспортні засоби не є речовими доказами, бо слідчий не звертався до суду в порядку, визначеному КПК України, з клопотанням про арешт майна, тому їх огляди, оформлені протоколами від 14.09.2014 року та від 29.09.2014 року не є належними та допустимими доказами.

Дані обставини свідчать про порушення п.п.2,3,4 ч.1 ст.411 КПК України.

Захист посилається на істотні порушення судом під час розгляду справи вимог кримінального процесуального закону щодо таємниці нарадчої кімнати, ст. 367 КПК України, - перебуваючи в нарадчій кімнаті, до оголошення вироку, суддя перебувала не та вирішувала клопотання ЗМІ щодо даної справи, без з`ясування думки учасників справи, клопотання поза межами судового засідання.

Суд вийшов за межі своїх повноважень, на свій розсуд припустивши вчинення ДТП близько 21.20-21.30 год., не враховуючи того, що час вчинення даного правопорушення органами досудового розслідування встановлений о 21.00 год. Не надано оцінки і тому, що в обвинувальному акті йдеться про зіткнення транспортних засобів, в той час коли це був наїзд, що підтверджено експертом ОСОБА_23 .

Звертають увагу, що як представник потерпілих сім`ї ОСОБА_24 брав участь адвокат ОСОБА_25 , який виступав в судових дебатах 06.02.2015 року, але його повноваження як адвоката на той час були припинені.

Всі вказані обставини свідчать про порушення судом права на захист ОСОБА_13 та права на отримання законного та обґрунтованого рішення суду як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Вважають, що підставами таких порушень та суворого вироку є резонанс справи, зацікавленість спільноти в ній, що також і потягло позбавлення ОСОБА_13 спеціального звання, хоча злочин вчинено в час перебування його у відпустці, який за формою вини є необережним та не є службовим.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника, адвоката ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_13 прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_7 вказує, що вирок суду є законним, обґрунтованим та мотивованим, бо ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до ст. 94 КПК України. У вироку наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Просить залишити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, адвоката ОСОБА_12 , які підтримали апеляційні скарги, пояснення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційних скарг та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, розглянувши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_13 в межах апеляційної скарги у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_13 показав, що 14 вересня 2014 року випив приблизно 200 гр. горілки, по дорозі додому до Чернігова близько 21- 00 год., проїхавши смт. М. Коцюбинське, рухався на своєму автомобілі ближче до правого узбіччя, було темно, рухався на ближньому світлі. Попереду метрів за чотири блиснуло серебристе світло мотора човна, різко загальмував, але стався удар у край човна з лафетом, лафет розламався. В його автомобілі спрацювали подушки безпеки, тому він не ушкодився. Керований ним автомобіль разом з лафетом, який зачепився за праве колесо його автомобіля, винесло на узбіччя зустрічної смуги руху. Він вийшов та виявив, що на протилежному боці стояв автомобіль потерпілих, є труп та потерпілі. Допускає, що автомобіль потерпілих лівою частиною стояв на проїзній частині, лодка закривала видимість автомобіля, тому аварійної сигналізації на автомобілі обвинувачений не бачив, а може її не було. Не заперечує, що зіткнення сталось на проїзній частині близько 21.20 21.30 години. На місці ДТП його побили, міліція його захищала.З місця ДТП він не тікав. Зараз на його прохання шкоду кожному з потерпілих відшкодовують його батьки. Визнає вину, щиро кається, просить виключити з вироку ст. 54 КК України та пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, визнавши ряд пом`якшуючих обставин. Підтвердив, що суд першої інстанції вияснив всі обставини справи.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 показали, що даним злочином втратили рідних людей, їм завдано непоправної моральної шкоди, не вважають, що обвинувачений розкаявся та є пом`якшуючі обставини. Очевидцями події ДТП не були.

Крім того, ОСОБА_9 у суді першої інстанції підтвердив, що на місце аварії приїхав близько 23 год. 30 хв., його брат лежав у кюветі без ознак життя, двох інших потерпілих забрала швидка. Автомобіль Ауді 90 стояв на узбіччі в напрямку м. Чернігова, аварійні вогні горіли, поряд знаходився човен, носом обернутий в бік смт. М.Коцюбинського. Автомобіль Опель стояв на узбіччі на протилежній стороні, габарити та сигнали були вимкнуті, лафет від лодки знаходився під автомобілем Опель.

ОСОБА_11 підтвердила, що хоча причеп і був саморобним, але був зареєстрований в ДАІ, обладнаний системою аварійної сигналізації, габаритними вогнями.

Суд першої інстанції дослідив інші докази по справі, співставив їх в сукупності з документами та речовими доказами, та встановив, що ОСОБА_13 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, обґрунтувавши такий висновок показаннями потерпілих, свідка ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , понятих у слідчих експериментах за участі підозрюваного, даними відтворення у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_20 , отриманих відповідно до ст. 255 КПК України за участю підозрюваного та його захисника /а.с. 178 т. 1/, протоколів огляду місця події ДТП та схеми до нього від 14.09.2014 року /а.с.123-148 т.1/, огляду транспортних засобів - Ауді 90 днз НОМЕР_3 /а.с. 149-150 т.1/, саморобного причепа днз НОМЕР_4 /а.с. 153-154 т.1/, транспортного засобу Опель Віваро ПГА 6 днз НОМЕР_5 /а.с.151-152 т.1/, висновками автотехнічних експертиз транспортних засобів №№ 464, 465 від 21 жовтня 2014 року /а.с. 6-15, 21-25 т.2/, транспортно - трасологічної експертизи № 463 від 23.10.2014 року /а.с. 31-41 т.2/, даними слідчого експерименту від 30.10.2014 року за участі обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника та спеціаліста ОСОБА_23 /а.с. 182-186 т.1/, висновками № 541 від 10.11.2014 року експертизи обставин та механізму ДТП за даними слідчого експерименту /а.с. 58-62 т.1/ та поясненнями експерта ОСОБА_23 у судовому засіданні по висновках автотехнічних експертиз, висновками судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень, їх тяжкості та причин смерті № 832 від 13.10.2014 року щодо ОСОБА_17 /а.с. ( т.1 а.с.219-221), № 833 від 14.10.2014 року щодо ОСОБА_18 (т.1 а.с.228-231), № 839 від 14.10.2014 року щодо ОСОБА_16 ( т.1 а.с.235-238), довідкою Чернігівського обласного центру з гідрометеорології від 30 вересня 2014 року щодо погоди у момент ДТП ( т. 1 а.с. 122), тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивністю та ретельністю дослідив наявні докази по справі, про що вказав у вироку, вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_13 злочину, який виразився у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб - трьох людей, а саме: потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , та вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК України, що не викликає сумнівів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 14 вересня 2014 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_13 , керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO ПГА6» д.р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по автодорозі Чернігів - Пакуль КПП Славутич у напрямку м. Чернігова, порушив п.п. 2.9.а), 2.3.б), 12.2, 12.3, 12.1 ПДР України, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, та неподалік смт. М. Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області на 16 км. + 300 м. вчинив зіткнення правою передньою стороною свого автомобіля із задньою частиною автопричепа легкового р.н. НОМЕР_2 , який стояв своєю лівою частиною на проїзній частині, а правою - на узбіччі, на якому знаходився човен «Крим» з мотором «Хонда-30», та автомобілем «Ауді-90» р.н. НОМЕР_3 ., який стояв на узбіччі, і цих обставин обвинувачений ОСОБА_13 не заперечує.

Твердження обвинуваченого та його захисника, що в момент події ДТП було темно, та на автомобілі та причепі /лафеті/ потерпілих, які стояли частково на проїзній частині дороги, не горіло світло та не була увімкнена аварійна сигналізація, що заважало обвинуваченому вчасно їх помітити, спростовується дослідженими у судовому засіданні показаннями свідка-очевидця ОСОБА_19 , який показав, що коли вони з потерпілими за смт. М.Коцюбинське зупинились на узбіччі метрів за 20 від знака «кінець населеного пункту», бо спустило ліве колесо на лафеті, то всі вийшли з автомобіля та увімкнули аварійні вогні; на причепі вони були оранжевого кольору, габаритні вогні червоні прямокутні з двох боків, та показаннями свідка ОСОБА_20 , відтвореними у судовому засіданні ( т.1 а.с.178), який підтвердив, що рухаючись на своєму автомобілі в сторону м. Славутича, спереду на відстані близько одного кілометра побачив аварійні вогні з двох сторін дороги. Коли зупинився, побачив, що один автомобіль стоїть з однієї сторони дороги, а другий з іншої, обидва розбиті.

Ці обставини були предметом розгляду суду першої інстанції, і у вироку вірно вказано, що показання цих свідків узгоджуються з даними протоколу огляду місця події (т.1 а.с. 123-148) та довідкою з Чернігівського обласного центру з гідрометеорології(т. 1 а.с. 122) щодо сприятливих погодних умов в момент ДТП, без опадів, сухому дорожньому покритті, за відсутності будь-яких перешкод на дорозі та інтенсивного руху, що не давало підстав ОСОБА_13 як водію ігнорувати вимоги п. 12.2 ПДР щодо того, як повинен себе поводити водій в умовах обмеженої видимості, щоб у випадку перешкоди своєчасно зреагувати на неї. Судом вірно зроблено висновок, що у обвинуваченого була реальна можливість зреагувати на зміну обстановки та завчасно зменшити швидкість руху, якби не зменшення його реакції внаслідок вживання алкоголю, що є порушенням п. 2.9 а ПДР України.. Зазначене стало причиною неможливості зупинити автомобіль до зіткнення з перешкодою, що спричинило тяжкі наслідки смерть трьох потерпілих; порушення п.12.3 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв"язку з настанням наслідків.

Суд дослідив довідку Головної астрономічної обсерваторії ( т.2 а.с. 111), на яку посилалась сторона захисту, і вірно вказав, що вона не спростовує зазначених висновків, а надає лише інформацію про астрономічні явища та потребує уточнення метеорологічних умов, рельєфу місцевості, забудованості території тощо, тобто не може бути належним доказом по справі.

Твердження сторони захисту про обґрунтування вироку суду неналежними доказами матеріалами слідчого експерименту від 30.10.2014 року за участі обвинуваченого ОСОБА_13 в частині не врахування темної пори доби, зустрічного руху на автодорозі та можливого його засліплення зустрічними фарами, відсутність намагання ним залишити місце ДТП, не ґрунтуються на обставинах пригоди та матеріалах кримінального провадження, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які показали, що як поняті були присутні при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого, захисника та спеціаліста Турпалова, де робились заміри видимості лафета при ближньому та дальньому світлі фар; перевірялось значення та вплив світла фар автомобілів, що рухались у зустрічному напрямку, на рух обвинуваченого; досліджувалась видимість при вимкнених та увімкнених габаритних вогнях за відсутності руху сторонніх автомобілів. Протокол слідчого експерименту читали та підписували, зауважень не мали.

З матеріалів справи вбачається, що такі зауваження сторони захисту також були предметом розгляду суду першої інстанції, про що у вироку суду, у сукупності з даними висновків № 541 від 10.11.2014 року експертизи обставин та механізму ДТП за даними слідчого експерименту /а.с. 58-62 т.1/ та поясненнями експерта ОСОБА_23 у судовому засіданні по висновках автотехнічних експертиз, огляду транспортних засобів - Ауді 90 днз НОМЕР_3 /а.с. 149-150 т.1/, саморобного причепа днз НОМЕР_4 /а.с. 153-154 т.1/, транспортного засобу Опель Віваро ПГА 6 днз НОМЕР_5 /а.с.151-152 т.1/, висновками автотехнічних експертиз транспортних засобів №№ 464, 465 від 21 жовтня 2014 року /а.с. 6-15, 21-25 т.2/, транспортно - трасологічної експертизи № 463 від 23.10.2014 року /а.с. 31-41 т.2/, вказано, що показання ОСОБА_13 не відповідають дійсності, є неспроможними, надуманими, у зв`язку з чим суд відмовляв в задоволенні ряду клопотань щодо проведення повторного слідчого експерименту, технічної експертизи стану транспортних засобів потерпілих та автотехнічної експертизи щодо них, комісійної медико-транспортно-трасологічної експертизи, тощо.

Суд у вироку вказав, що оглядом місця дорожньо - транспортної пригоди від 14 вересня 2014 року зі схемою та ілюстративною таблицею до неї у темну пору доби встановлена ділянка дороги Чернігів- Пакуль- КПП Славутич 16 км +300 метрів, вкрита середньозернистим асфальтобетонним покриттям, із однією смугою руху в напрямку м. Чернігова, та двома смугами - в напрямку м. Славутича, з ґрунтовим та трав`яним узбіччям з обох боків, з розташуванням транспортних засобів на місці події: автомобіль Ауді 90, реєстраційний номер НОМЕР_3 - на краю проїзної частини, моторний човен перекинутий на узбіччі в напрямку м. Чернігова. Автомобіль Опель знаходиться на протилежному узбіччі до напрямку м. Чернігова. Пошкоджений саморобний причіп знаходиться на протилежному узбіччі біля автомобіля Опель. Наявний слід юзу від автомобіля Опель, слід тертя на асфальтобетонному покритті. Сліди гальмування відсутні.

В транспортному засобі Ауді 90 днз НОМЕР_3 ( т.1 а.с. 149-150) встановлено розбите лобове та заднє оглядове скло, деформований капот, передній та задній бампери, передні праві та ліва задня дверцята, переднє та заднє праве та ліве крило, багажник, розбита ліва та права передня фара та показник повороту, задні фари та показники поворотів.

У саморобного причепа днз НОМЕР_4 ( т.1 а.с. 153-154) деформовано ліву та центральну частину причепа.

В транспортному засобі Опель Віваро ПГА 6 днз НОМЕР_5 ( т.1 а.с. 151-152) деформовано капот, переднє праве та ліве, праве заднє крило, передні праві дверці, лівий бік, розбиті передній бампер, передня права фара, правий показник повороту.

Такі пошкодження транспортних засобів відповідно до висновків автотехнічних експертиз №№ 464, 465, транспортно -трасологічної експертизи № 463, пояснень експерта ОСОБА_23 , є наслідками ДТП, відповідають характеру зіткнення - правою передньою стороною автомобіля Опель із задньою лівою частиною автопричепа легкового, на якому знаходився човен «Крим» з мотором Хонда -30, стоячого автомобіля «Ауді -90», та узгоджуються з висновками судово-медичних висновків щодо механізму виникнення тілесних ушкоджень потерпілих, тяжкості тілесних ушкоджень та причин їх смерті.

Дані докази спростовують тавердження сторони захисту щодо неповноти, необ"єктивності та упередженності розгляду справи.

Відповідно до досліджених доказів судом першої інстанції, доводи сторони захисту в апеляціях про порушення вимог ст.ст. 2, 91, 92 КПК України під час кримінального провадження, та порушення судом ст. 411 КПК України, є неспроможними та не заслуговують на увагу.

Твердження сторони захисту про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, припустивши час вчинення події ДТП близько 21.20 21.30 год., в той час як час вчинення правопорушення органами досудового слідства встановлено о 21.00 год., і не зіткнення, а наїзд, колегія суддів вважає безпідставними, бо вони спростовуються матеріалами досудового та судового провадження, показаннями самого ОСОБА_13 , та погоджується з тим обґрунтуванням, що зазначив суд у вироку.

З огляду на суперечливі, непослідовні дії та поведінку ОСОБА_13 на досудовому слідстві та у судовому засіданні, неоднозначне, мінливе ставлення обвинуваченого до події ДТП та потерпілих, суд зазначив, що хоча обвинувачений і зазначає про визнання вини у судовому засіданні, однак суд прийшов до переконання, що вину він визнає частково, щирого каяття в його діях не вбачається, бо його поведінка не ґрунтується на виявленні жалю до потерпілих з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, а зводиться до сухого формального вибачення. Зазначені дії суд першої інстанції вважає таким, що лише спрямовані на намагання зменшити відповідальність за вчинене, з чим колегія суддів погоджується.

Тому доводи сторони захисту про безпідставність невизнання та неприйняття судом як пом`якшуючих обставин ті, що перераховані в апеляційних скаргах, з урахуванням викладеного, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

Посилання сторони захисту на нібито істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, ст. 367 КПК України, таємниці нарадчої кімнати під час розгляду справи, шляхом дачі дозволу на присутність представників ЗМІ на оголошенні вироку 09.02.2015 р. на їх письмові клопотання /а.с. 202-203 т. 2/, не заслуговують на увагу, бо не підтверджені матеріалами провадження резолюція судді не датована, а є тільки штамп суду з датою надходження 09.02.2015 року, що не може свідчити про порушення таємниці наради суддів.

Щодо посилання апелянтів на допуск до участі у судовому провадженні представника сім`ї потерпілих ОСОБА_24 , адвоката ОСОБА_25 , без перевірки його повноважень, які у нього закінчились 06.02.2015 року в час проведення судом судових дебатів, що є нібито істотним порушенням КПК, то колегія суддів вважає їх безпідставними, бо згідно ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

Після проведення судових дебатів та останнього слова обвинуваченого, 06.02.2015 року о 15 год. 06 хв. суд вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої проголосив вирок 09.02.2015 року о 16 год. 37 хв. /а.с. 200, 204, журнал судового засідання/.

З аналізу вищенаведених та перевірених доказів колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду обґрунтований доказами, які є достатні, достовірні та допустимі, і підстав для скасування або зміни рішення суду немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих та їх представників, які наполягали на суворому покаранні, та визначився, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті за даний злочин, з призначенням обовязкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З матеріалів провадження вбачається, що суд з достатньою повнотою досліджував особу обвинуваченого, обставини справи, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, вказав, що злочин ОСОБА_13 вчинив за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. За місцем роботи обвинувачений характеризується посередню( т.2 а.с. 89), за місцем проживання характеризується формально позитивно ( т.1 а.с. 59), за місцем ув`язнення порушень не допускав ( т.1 а.с. 60), має відзнаки по службі ( т.1 а.с. 62-64), батьків пенсійного віку ( т.1 а.с. 116), малолітнього сина ОСОБА_27 ( т.1 а.с. 65), хворіє на хронічні захворювання ( т.1 а.с. 66- 74, 87,113- 115).

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності пом`якшуючих обставин по справі, які сторона захисту вказувала як у суді першої, так і у апеляційній інстанції, : суд належно і цілком справедливо вказав, що хоча обвинувачений і зазначає про визнання вини, але це не є переконливим та сумлінним, бо з його поведінки, непослідовності в показаннях та заявленні численних клопотань, що ставить під сумнів достовірність, допустимість та достатність доказів по справі, правильність дій потерпілих в ДТП, вбачається, що він сумнівається у своїй винуватості, тобто вину визнає частково, відсутні щирість каяття, співчуття та жаль до потерпілих.

Часткове відшкодування шкоди потерпілим частинами у незначному розмірі під час досудового слідства, перед направленням справи до суду, перед закінченням судового слідства по справі, суд також цілком вірно не визнав пом`якшуючою обставиною, що може свідчити не про розкаяння обвинуваченого та намагання відшкодувати шкоду, а має на меті лише зменшення покарання за вчинене, з чим також колегія суддів погоджується.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що призначене покарання ОСОБА_13 буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції немає, і в цій частині апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції також вірно виключив з обвинувачення як обтяжуючу обставину перебування ОСОБА_13 у стані алкогольного спяніння під час вчинення злочину, бо диспозиція ч. 3 ст. 286 КК України є бланкетною, відсилає до Правил дорожнього руху, порушення яких стало причиною ДТП, в числі яких обвинуваченому вмінено п. 2.9 „а ПДР - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому повторно враховуватись як обтяжуюча покарання обставина не може.

Рішення суду щодо позбавлення ОСОБА_13 спеціального звання майор міліції - , згідно ст. 54 КК України, прийняте на підставі дослідження всіх обставин конкретної справи, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, його перебування на посаді, прав та обов`язків працівника міліції, який повинен бути взірцем у поведінці, його поведінки до і після вчинення злочину, та з урахуванням того, що стаття 54 КК України не ставить можливість призначення передбаченого в ній покарання в пряму залежність від характеру вчиненого особою злочину, тобто незалежно від того чи був вчинений злочин пов`язаний з використанням службового становища чи ні, на що посилається сторона захисту, а тому підстав для перегляду такого рішення суду колегія суддів не вбачає.

Рішення суду щодо заявлених потерпілими цивільних позовів прийняте у відповідності з вимогами ст. ст. 128, 205 КПК України, ст. 1219, 270 ЦК України, і є вірним у даних обставинах.

За даних обставин порушень КПК судом також не допущено, і підстав для зміни або скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника, адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року щодо ОСОБА_13 без змін.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4