У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

Головуючого - судді

Пошви Б.М.,

суддів

Кривенди О.В. і Мороза М.А.,

прокурора засудженого

Казнадзея В.В., ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 14 червня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1,
засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на вирок колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня
2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.
Губівка Компаніївського району Кіровоградської області, раніше не судимого,

засуджено за п.п. 4, 12 ч. 2 ст.
115 КК України на 14 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років
позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК
України на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання
ОСОБА_1 визначено 15 років позбавлення
волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженця та жителя с.
Тарасівка Новгородківського району цієї ж області,
раніше не судимого,

засуджено за п.п. 4, 12 ч. 2 ст.
115 КК України на 14 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання
ОСОБА_4 визначено 14 років позбавлення
волі.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця та жителя с. Губівка,
Компаніївського району цієї
ж області, не судимого,

засуджено за п.п.4, 12 ч. 2 ст.
115 КК України на 14 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання
ОСОБА_3 визначено 14 років позбавлення
волі.

Постановлено цивільні позови ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити:
стягнути із засуджених: ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_5 - 1666 грн.60 коп. матеріальної та 10.000 грн.
моральної шкоди; на користь
потерпілого ОСОБА_7 - 666 грн. 60 коп.; на користь ОСОБА_6 800 грн.;

-з ОСОБА_4 - на користь потерпілої ОСОБА_5 - 1666 грн. 6О
коп. матеріальної та 10.000 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_7 -666 грн.60 коп.;

- з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 - 1666 грн. 6О коп. матеріальної та 10 000 грн.
моральної шкоди;

на
користь потерпілого ОСОБА_7 -666 грн.60 коп.

За вироком ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винуватими та засуджено за
учинення умисного вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб;
умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного
ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я. Окрім того, ОСОБА_1
учинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин:

13.02.2005 року приблизно о 9.00 год. ранку ОСОБА_1 після
вживання спиртних напоїв в будинкуОСОБА_8, що по вул. Садовій в с. Губівка Компаніївського району, разом з ОСОБА_9 пішли в степ забрати спійману у
капкан лисицю. По дорозі ОСОБА_1 і ОСОБА_9 вжили пляшку горілки, яку взяли з будинку
ОСОБА_8.

ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, став бити
ОСОБА_9 по потилиці і штовхати. Забравши з капкана
лисицю та повертаючись у с. Губівку, біля місця, яке називається
"Бандашевий Рай", ОСОБА_1, штовхнув
ОСОБА_9, від чого той упав. Піднявшись, ОСОБА_9 у відповідь вдарив ногою
ОСОБА_1, який палицею з гумовим шлангом на кінці, яку він узяв із собою, завдав удар ОСОБА_9 в
голову, від чого той упав на сніг. ОСОБА_1 завдав 15 ударів ногами ОСОБА_9 по тулубу, не менше 6 ударів у різні частини тіла і 1 удар в голову.

Крім того, ОСОБА_1 двічі двома ногами стрибнув ОСОБА_9 на груди, заподіявши тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, від яких ОСОБА_9 помер на місці події.

Забрану разом із ОСОБА_9
з капкану лисицю ОСОБА_1 того ж дня віддавОСОБА_8

Крім
того, 1 червня 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, під час розпиття спиртних напоїв поблизу р. Інгул, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вступили у
попередню змову з метою помститися
ОСОБА_10 за завдану образу ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Приблизно о 14 год. цього ж дня ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 увійшли в будинок ОСОБА_10 в АДРЕСА_1, де стали руками й ногами умисно завдавати останньому удари в життєво важливі органи - голову і
тулуб.

Стомившись, засуджені вжили принесені з собою спиртні напої, а також дали вжити їх потерпілому,
який стогнав від болю і просив спиртного. У ході побиття у них виник умисел
заподіяти смерть ОСОБА_10. З цією метою ОСОБА_1 завдав потерпілому
удар дерев'яним стільцем в голову, від чого стілець розламався. Після цього ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розламавши
стілець, завдали дерев'яними ніжками від
нього, руками й ногами не менше 35
ударів у життєво важливі органи - голову і по тулубу потерпілого, спричинивши йому множинні тілесні ушкодження у
виді: синців та саден, а також масивний крововилив у м'які тканини голови, тупу травму грудної клітини у виді
переломів 2,3,4,5,6,7,8 ребер справа, 5,6,7
ребер по середньо ключичній лінії, з пошкодженням
плеври та внутрішньою кровотечею в грудну порожнину, які відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер
на місці. При цьому ОСОБА_3 забрав з
місця події радіоприймач, що не являє
собою цінності.

Також ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою
групою осіб 1.06.2006р. в будинку АДРЕСА_1,
під час учинення умисного вбивства
ОСОБА_10, завдали середньої тяжкості тілесні ушкодження
ОСОБА_7, який знаходився в будинку потерпілого та намагався захистити його від
засуджених.

У касаційних скаргах:

захисник ОСОБА_11 вважає неправильною кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_4
за епізодом умисного вбивства ОСОБА_10 за п.п. 4, 12. ч. 2 ст. 115 КК України,
оскільки у справі відсутні докази про наявність умислу на його вбивство, а тому
просить перекваліфікувати дії його підзахисного на ч. 2 ст. 121 КК України та
пом'якшити призначене покарання;

захисник ОСОБА_2
також просить перекваліфікувати дії його підзахисного ОСОБА_1 за епізодом
умисного вбивства ОСОБА_10 з п.п. 4, 12. ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст.
121 КК України, оскільки у справі відсутні докази про наявність умислу на
вбивство потерпілого та пом'якшити призначене йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК
України;

засуджені ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 просять вирок суду
змінити та перекваліфікувати їх дії з п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч.
2 ст. 121 КК України, оскільки у них не було умислу на вбивство потерпілого
ОСОБА_10 та пом'якшити призначене їм покарання. Крім того, засуджений ОСОБА_1
просить вирок у частині засудження його за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати і
провадження у справі закрити за недоведеністю його вини у вчиненому злочині.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1 на
підтримання касаційних скарг, міркування прокурора про залишення касаційних
скарг без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги захисника
ОСОБА_11, засуджених ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а касаційні скарги захисника ОСОБА_2 і
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Висновок
про доведеність винуватості ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10, вчиненому з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб за п.п. 4, 12. ч. 2 ст. 115 КК України; умисному заподіянні середньої
тяжкості тілесного
ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, а ОСОБА_1
також у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, передбаченого ч. 2 ст.
121 КК України, суд зробив на
підставі доказів, досліджених у судовому засіданні та детально викладених у
вироку.

Що стосується
твердження у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 про недоведеність його вини у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9, що спричинило його смерть і що він
оговорив себе у вчиненні цього злочину, внаслідок застосування недозволених
методів ведення слідства, то вони
перевірялися як органами прокуратури так і в суді першої інстанції і,
спростовуються зібраними та дослідженими у суді доказами.

Так на підтвердження
свого висновку, суд послався у вироку на показання самого ОСОБА_1, як під час досудового слідства так і
в суді, де він повністю визнав свою вину в обвинуваченні про заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9, що спричинило смерть останнього та
дав детальні показання про обставини його вчинення.

Наведені
ОСОБА_1
показання про обставини і характер заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому,
об'єктивно підтверджуються даними
протоколу огляду місця події від 23.02.05 р. та протоколу додаткового огляду місця події від 25.02.2005
року згідно яких о 20.10
хв. у степу, на відстані
приблизно 2 км. від с. Губівка Компаніївського району та у 150 метрах від р. Інгул на захід, виявлено труп ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями, які відповідають тим,
які зі слів засуджено ним спричинено. У
2,5 метрах від трупа виявлено частинку розбитого дзеркала та дві частини розірваного пояса коричневого кольору (т.1, а.с. 160), 3 білих ґудзики
діаметром 1 см., що також відповідає
показанням ОСОБА_1а про розбиття ним дзеркала та розірвання пояса потерпілого
при спробі перемістити труп (т 1,
а.с. 166).

Згідно
з даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 12 червня 2006
року ОСОБА_1 у присутності його захисника ОСОБА_7 та понятих дано детальні
показання про обставини, місце і спосіб заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9
(т. 1, а.с.257-262).

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №79 від 1.04.2005 року виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли
виникнути за обставин та у спосіб, повідомлений ОСОБА_1 під час відтворення
обстановки та обставин події від 12 червня 2006 року, його явці з повинною від
2 червня 2006 року, допиту як підозрюваного, обвинуваченого і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для
життя в момент спричинення. Причиною смерті
ОСОБА_9 є травматичний шок унаслідок множинного
перелому ребер, грудини, розриву печінки, внаслідок удару рукою чи ногою. Переломи ребер та грудини
мають ознаки стискання грудної
клітини в передньо - задньому напрямку (т.
1, а.с.251-252, т. 2, а.с.126).

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, колегія
суддів дійшла вірного висновку, про те, що дані про обставини, місце і
спосіб заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 могли бути відомі тільки особі, яка їх заподіяла, а
визнання винуватості ОСОБА_1 у
цьому злочині через рік після його вчинення, свідчить про їх правдивість і
об'єктивність та спростовує твердження у касаційній скарзі засудженого, що ці
показання здобуто внаслідок застосування насильства до нього з боку органів
досудового слідства.

Що стосується твердження у касаційних скаргах засуджених
та їх захисників про відсутність у ОСОБА_1,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 умислу на
вбивство потерпілого ОСОБА_10 та про перекваліфікацію їх дій з п.п. 4, 12 ч. 2
ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України, то вони є безпідставними.

Обґрунтовуючи
висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні умисного
вбивства ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб, суд
послався на показання самих засуджених про те, що 1 червня 2006 р. вони увійшли в будинок ОСОБА_10 в АДРЕСА_1, де стали
руками й ногами умисно завдавати останньому удари в голову і тулуб. Коли стомились, то вжили принесені з собою спиртні напої, а також дали
випити потерпілому, який стогнав від болю і просив спиртного.

Після цього у них виник умисел на позбавлення життя потерпілого. З цією
метою ОСОБА_1 завдав потерпілому удар дерев'яним стільцем в голову, від чого
стілець розламався і кожен з них завдав дерев'яними ніжками від нього не менше ніж
по 10 ударів в голову та по тулубу ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 58) до тих пір, поки не
побачили, що він мертвий. При цьому
вони чули, як ОСОБА_10 стогнав від болю, чинив опір і просив не бити його,
однак побиття засудженими продовжувалось.

Крім того, вони завдали приблизно по 5 ударів ОСОБА_7, який захищав
ОСОБА_10.

Об'єктивність
показань засуджених підтверджується даними протоколів відтворення обстановки та
обставин події за участю ОСОБА_1, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_7, в ході яких вони детально показали про обставини заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 86,
93, 98, 257, т. З, а.с. 56).

Даними протоколу огляду місця події від 2.06.2006 року
встановлено, що у власному домоволодінні АДРЕСА_1 виявлено
труп ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями,
виявлено та вилучено пляшку прозоро-синього кольору місткістю
1,5 літра, 4 відламки від дерев'яного стільця зі слідами речовини бурого кольору, недопалки від цигарок (т. 1,
а.с. З), чим також підтверджуються показання засуджених про спосіб заподіяння
тілесних ушкоджень потерпілому.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 99 від
5.07.2006 року, причиною смерті гр. ОСОБА_10 є травматичний
шок унаслідок тупої травми грудної клітини, у вигляді переломів ребер
зправа: 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8-го ребра, зліва:
5, 6, 7-го ребра по середньо-ключичній лінії, з пошкодженням плеври та внутрішньою кровотечею в грудну порожнину у
вигляді 1000 мл рідкої крові, які відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення, та знаходяться в прямому
причинно-наслідковому зв'язку зі смертю
ОСОБА_10

При судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_10 виявлено
множинні тілесні ушкодження у виді синців та ран різних частин тіла, масивний крововилив у м'які тканини голови, які завдані прижиттєво. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від не менше ніж 35 травматичних дій тупих предметів. Тілесні
ушкодження в ділянці кистей рук та передпліч можуть свідчити про боротьбу чи
самозахист (т. 2, а.с. 5).

Даними висновку додаткової судово-медичної експертизи від
5.07.2006 року встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа
ОСОБА_10, могли виникнути за тих обставин, що
вказані у протоколах відтворення обстановки та обставин події за участю
ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 5.06.06 р.(т.
2, а.с.175, 183, 191) та
ОСОБА_7 від 28.07.2006 року (т. 2, а.с. 232).

Винність засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, суд
обґрунтував також і показаннями свідків: ОСОБА_7 про те, що всі засуджені
завдали ОСОБА_10 приблизно однакову кількість ударів ногами,
руками та дерев'яними ніжками від стільця. Вони чули, як ОСОБА_10 стогнав від
болю і він просив їх не бити його, однак вони били до тих пір, поки ОСОБА_1 не
переконався, що потерпілий мертвий. Крім того, вони завдали йому удари руками й
ногами, коли він захищав ОСОБА_10; свідка
ОСОБА_12. про те, що ОСОБА_3 приніс з собою радіоприймач чорного кольору, який взяв у будинку ОСОБА_10; свідка ОСОБА_13 про те, що зранку наступного дня після вбивства, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3
піти в сільську Раду та зізнатися у вбивстві ОСОБА_10, що вони і зробили; свідка ОСОБА_14 - сільського голову про те, що
2.06.06 р. приблизно о 8.00 год. вона
побачила біля сільської ради ОСОБА_1
та ОСОБА_3, які повідомили їй, що ОСОБА_10 убили вони, у зв'язку з чим вона викликала міліцію.

При цьому суд вірно критично оцінив доводи засуджених про
відсутність попередньої змови на спільні дії та
умислу на вбивство ОСОБА_10, оскільки
підтвердженням цьому є їх показання та потерпілого
ОСОБА_7, спільність і узгодженість їх
дій.

Твердження у касаційних скаргах про те, що вони не мали наміру убивати ОСОБА_10, є безпідставними,
оскільки їх дії були тривалими, удари завдавалися зі значною силою у життєво
важливі органи - голову та грудну клітину, руками,
ногами та дерев'яними ніжками від стільця, який від
удару ОСОБА_1а розлетівся. Про силу та тривалість завдання ударів свідчить і та обставина, що дерев'яна ніжка від
завданих ударів ОСОБА_3 переламалася. ОСОБА_1,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, втомившись бити потерпілого, два рази відпочивали,
курили і вживали спиртні напої, а
потім продовжували побиття з метою доведення умислу до кінця, тобто до настання смерті потерпілого.

При цьому всі засуджені з метою помститися потерпілому,
бажали спричинити йому страждання, розуміли, що той
відчуває гострий біль та страждання, оскільки оборонявся, просив не бити його і
дати горілки, так як страждав від болю, але бажаючи настання смерті
потерпілого, вони продовжували побиття до тих пір, поки не пересвідчилися,
що ОСОБА_10 не подає ознак життя.

Про намір причинити страждання потерпілому і вбити його з особливою жорстокістю,
свідчить також велика кількість завданих ударів, яких згідно висновку
експертизи трупу № 99 від 5.07.2006 р. було
не менше 35, які завдавалися зі значною силою, тривалий час, їх спрямованість у життєво важливі органи - в голову та грудну клітку.

За
викладених обставин, колегія суддів дійшла вірного висновку про доведеність
винуватості ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 з
особливою жорстокістю, за попередньою
змовою групою осіб, і такий висновок відповідає роз'ясненням, даним у
п.п. 8, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2
“Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи”.

Зібраними та дослідженими у справі
доказами доведено вину засуджених і в умисному
заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_7

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні
покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КК України, суд допустився помилки, оскільки
за тяжкий злочин призначив йому 8 років позбавлення волі, хоча відповідно до
вимог ст. 102 КК України, за вчинення тяжкого злочину неповнолітньому може бути
призначено не більше 7 років позбавлення волі, у зв'язку з чим вимоги
касаційних скарг захисника ОСОБА_2 і засудженого ОСОБА_1 у цій частині слід задовольнити, і пом'якшити покарання
останньому.

Також необхідно виключити з мотивувальної частини вироку
і посилання суду на обставину про заподіяння ОСОБА_1 тяжких
тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у стані алкогольного та наркотичного спяніння, оскільки вона засудженим заперечується, а
інші докази про це у справі відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом
норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування або
зміни судового рішення, не встановлено.

При
вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_1,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, апеляційний
суд керувався вимогами ст. 65 КК України, зокрема, з достатньою повнотою
врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, дані про особи винних,
зазначені у вироку, в тому числі й ті, на які звертається увага в скаргах.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання
засудженим є необхідним і достатнім для їх виправлення, попередження вчинення
ними нових злочинів, і підстав для пом'якшення покарання не вбачає.

У зв'язку з
чим касаційні скарги засуджених та їх захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,

У Х В А Л И
Л А :

касаційні скарги захисника ОСОБА_11, засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок
колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Кіровоградської області щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_3 - без зміни.

Касаційні скарги захисника ОСОБА_2 і засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Цей же
вирок щодо засудженого ОСОБА_1 змінити: за ч. 2 ст. 121 КК України пом'якшити йому покарання до 7 років позбавлення
волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
передбачених п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 визначити 15 років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про заподіяння ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у стані алкогольного та
наркотичного сп'яніння.

У решті
вирок залишити без зміни.

Судді:

Пошва Б.М.
Кривенда О.В. Мороз М.А.