У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України

у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Таран Т.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 10 червня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_5. на судові рішення щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

встановила:

вироком Корюківського районного
суду Чернігівської області від 13 грудня 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженця м. Мена Чернігівської області, жителя с. Блистова Менського району
Чернігівської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 350 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію”
від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання.

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця та жителя с. Блистова
Менського району Чернігівської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 350 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання й роботи.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3народження,

уродженця та
жителя с. Блистова Менського району Чернігівської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 350 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання
й роботи.

Постановлено стягнути із засуджених у солідарному порядку
на користь потерпілого ОСОБА_4 на
відшкодування моральної шкоди 3
000 грн. та судових витрат - 1 328 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14
лютого 2008 року вирок щодо засуджених залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3визнано
винуватими та засуджено за те, що вони 11 листопада 2005 року близько 18 години
30 хвилин, будучи у стані алкогольного сп'яніння, у приміщенні пожежної частини
у с. Блистова Менського району Чернігівської області, яка знаходиться на
балансі Блистівської сільської ради, під час сварки, яка переросла у бійку, із
сільським головою ОСОБА_4., який є службовою особою та виконував свої службові
обов'язки, умисно нанесли останньому побої та заподіяли йому легкі тілесні
ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить судові рішення щодо
засуджених скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
однобічністю, необ'єктивністю та неповнотою судового слідства. Посилається на
те, що суд не дав належної оцінки неправомірним діям потерпілого та помилково
послався на наявність у засуджених обставини, що обтяжує покарання - скоєння
злочину у стані алкогольного сп'яніння, а при вирішенні цивільного позову не
врахував скрутне матеріальне становище засуджених. Вважає, що судом апеляційної
інстанції справу щодо засуджених розглянуто неповно та необ'єктивно.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, підтверджені
дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є
обґрунтованими.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 ствердив, що він як сільський голова був
зобов'язаний контролювати роботу пожежної частини, яка знаходилась на балансі сільської
ради. Вдень 11 листопада, виконуючи свої службові обов'язки, він виявив відсутність
пожежника ОСОБА_1 на робочому місці. Цього ж дня близько 18 години, вдруге зайшовши до приміщення пожежної
частини з метою проконтролювати її роботу, виявив, що ОСОБА_1 перебуває в стані
алкогольного сп'яніння і разом з ним у службовому приміщенні знаходяться у нетверезому
стані сторонні особи - ОСОБА_2та ОСОБА_6 Відкликавши ОСОБА_1 до підсобного приміщення
для розмови, він попросив надати йому письмові пояснення з приводу зазначених порушень
трудової дисципліни, але виконати цю його законну вимогу ОСОБА_7 відмовився. Після
цього, побачивши на столі банку з залишками самогону та пляшку горілки, намагався
їх забрати з наміром унеможливити їх вживання на робочому місці та повернути ОСОБА_1 по завершенню його чергування у пожежній частині. Проте цьому
став перешкоджати ОСОБА_2,
який втрутився у його розмову з ОСОБА_1 Через це між ними виник конфлікт, у ході якого він відштовхнув
від себе ОСОБА_2, а останній вдарив його кулаком у обличчя.
В цей час до підсобного приміщення зайшов і ОСОБА_3, який спровокував
продовження конфлікту. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тримали його за руки, а
ОСОБА_2наносив удари руками
у різні частини тіла. Свідок ОСОБА_6 не реагував на його прохання викликати міліцію. Захищаючись,
він схопив зі столу кухонний ніж, але засуджені стали викручувати йому руки, і ніж
зламався. ОСОБА_3 закрутив йому на правій руці алюмінієвий дріт і почав закручувати
на шиї. Вириваючись від них, він дотягнувся до лопати, але засуджені її вихопили
і продовжили втрьох бити його. У цей час до приміщення зайшли місцеві жителі, які
припинили побиття.

Перевіркою матеріалів справи встановлено,
що в ході досудового та судового слідства показання потерпілого ОСОБА_4були незмінні та послідовні.

Крім того, достовірність його показань об'єктивно підтверджується іншими
дослідженими судом доказами, зміст яких наведений у вироку: показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14, даними, що містяться у
протоколах огляду місця події, очних ставках, відтворення обстановки та
обставин події, висновках судово-медичних експертиз та іншими наведеними у
судових рішеннях доказами, сумніву щодо
достовірності яких немає.

Під час досудового слідства
засуджені також підтверджували показання потерпілого про причину виникнення
конфлікту, не заперечували і факту заподіяння йому тілесних ушкоджень,
намагаючись зменшити тільки свою особисту роль у вчиненні цього злочину.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції належним чином перевірив
твердження засуджених та їх захисника, що саме потерпілий учинив службовий
злочин, спровокувавши бійку у пожежній частині, і дійшов правильного висновку, що такі
показання суперечать фактичним обставинам справи і спрямовані на уникнення
відповідальності за скоєне.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги, що засуджені заподіяли
тілесні ушкодження потерпілому, захищаючись від неправомірних дій останнього, а
суд цьому належної оцінки не дав.

За
встановлених судом фактичних
обставин справи дії ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3за ч. 2 ст. 350 КК
України кваліфіковано правильно.

ОСОБА_1, який підпадав під дію п. ”б” ст.1 Закону України “Про амністію”
від 19 квітня 2007 року, правильно звільнено від призначеного покарання за актом
амістії.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 й ОСОБА_3покарання відповідає вимогам ст. ст.
65, 75 КК України, є справедливим та
достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника, що засуджені не перебували
у стані алкогольного сп'яніння, спростовуються
наведеними у вироку доказами. Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14 Крім того, ці доводи
перевірялися судом як першої, так і апеляційної інстанції і свого підтвердження
не знайшли.

Не заслуговують на увагу і доводи касаційної
скарги щодо неповноти судового слідства, оскільки, як убачається з протоколу судового
засідання, суд з достатньою повнотою дослідив усі наявні у справі докази і захисник
не заявляв будь-яких клопотань про необхідність доповнення судового слідства.

Цивільний позов про відшкодування заподіяної
потерпілому шкоди вирішено відповідно до вимог цивільного та кримінально-процесуального законодавства.

Як убачається із ухвали Апеляційного суду Чернігівської
області від 14 лютого 2007 року, апеляційним судом була розглянута апеляційна
скарга захисника ОСОБА_5. Суд належним чином перевірив доводи апеляційної
скарги саме цього захисника та зазначив підстави, через які дану апеляцію
визнано необґрунтованою.

Та обставина, що у резолютивній частині ухвали
апеляційного суду помилково вказано інше прізвище адвоката, не є істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке тягне за собою скасування
судового рішення.

Не вбачаючи підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги захисника
ОСОБА_5.

Судді:

Федченко О.С. Таран Т.С. Глос Л.Ф.