Справа № 199/11/15-к
ВИРОК
іменем України
06.03.2015 року місто Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0002580 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Хинельське лісничество, Севського району, Брянської області, Російської Федерації, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, останній раз 27.02.2013 року Амур-Нижньодніпровським райсудом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнився 14.03.2014 року умовно-достроково на 1 місць та 21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , раніше судимий за злочини проти власності, повторно скоїв умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення грабіж, поєднаний з проникненням у житло, за наступними обставинами.

Так, ОСОБА_6 , 26.11.2014 року близько 01-00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виконуючи свій злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна, тобто таємне викрадення чужого майна, здогадуваясь, що у квартирі хтось є, протиправно проник у житло квартиру АДРЕСА_2 , де на той час відпочивала сім`я ОСОБА_5 і ОСОБА_8 .

Знаходячись у квартирі, ОСОБА_6 почав шукати речі, які мають матеріальну цінність і біля вхідних дверей побачив та таємно викрав мобільний телефон «Prestigio Multiphone 31», вартістю 959,5 гривень після чого направився у спальню, де на столі побачив та таємно викрав ноутбук марки «Acer» 5920 G, вартістю 5950 гривень, а всього на загальну суму 6909,5 гривень, які належать ОСОБА_5 , після чого з викраденим вирішив піти з квартири. В цей час від шурхоту прикинулись господарі квартири - ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які намагались затримати злочинця та присікти злочин.

Однак, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії стали явними для господарів квартири, а він, як винна особа, усвідомивши, що викрите, маючи злочинний намір, спрямований на відрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, з метою заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_5 та його утримання з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив останній майновий збиток на загальну суму 6909,5 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 провину визнав частково. Суду показав, що 25.11.2014 року він пив пиво. 26.11.2014 приблизно 01-00 години він на АДРЕСА_3 , де на другому поверху побачив відкриту квартиру, у яку зайшов. Перед цим залишив у під`їзді свою куртку з речами та паспортом, щоб вони йому не заважали. В прихожій взяв телефон, який положив у карман, зайшов до зали, де взяв ноутбук і вийшов з кімнати. Ноутбук та телефон виніс на вулицю і сховав їх за гаражами. Повернувся другий раз, коли заходив до квартири, почув плач дитини. Він зрозумів, що зараз можуть проснутися і вийшов з квартири. Почав спускатися по поверхам, почув, що хтось відчинив двері і вийшов. На вулиці почув, що хтось за ним вибіг і біжить, тоді він втік. Визнає себе винним у скоєнні крадіжки за ч.3 ст.185 КК України, а не грабіж. Він не бачив ні потерпілу ні її чоловіка. Вони не намагалися його зупинити та затримати.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 свою провину визнав частково, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, за ч.3 ст.186 КК України, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджується доказами, отриманими в ході досудового розслідування, долученими та дослідженими судом.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що у ніч з 25 на 26 листопада 2014 року перебувала у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 прокинулась від плачу своєї дитини приблизно о 01-00 години та побачила, що по квартирі ходить невідома людина. Придивившись, побачила, що це раніше їй незнайомий обвинувачений ОСОБА_6 , якого вона добре роздивилася, тому що у них добре освітлювання, який у прихожій щось шукав у шафі у кармані пальто, і як би не учувши плач дитини він продовжував шукати у карманах та гуляти по квартирі, присвічуючи собі ліхтариком або телефоном. Після того, як вона сіла на ліжко, її побачив обвинувачений і зупинився. Він не вибіг, а зробив один крок назад і став біля дверей. Він дочекався, поки вона встала і підійшла до дверей, після чого почав відходити назад тримаючи щось у руках. Оскільки його руки були чимось зайняти, він відходив назад спиною. Вона схватилася за двері, а ОСОБА_6 намагався ці двері закрити перед нею. Потім вона запитала його, хто він, після чого ОСОБА_6 вибіг, а вона розбудила чоловіка з криками, що їх ограбили. Чоловік миттєво вибіг за ОСОБА_6 з квартири до поверху, та з голосними криками на весь під`їзд з вимогою повернути викрадене, побіг за обвинуваченим, який намагався втекти. Після цього вона побачила, що з прихожій зник її телефон. Повернувся чоловік та розповів, що не зміг наздогнати обвинуваченого, а потім вони виявили, що у залі відсутній комп`ютер. Також чоловік сказав, що в під`їзді лежить якась куртка, яку він заніс до квартири. В куртці були ніж, рукавиці, зв`язка ключів, картка «Приватбанку» і паспорт на ім`я ОСОБА_6 . Вона вважає і наполягає, що її ОСОБА_6 бачив та чекав на те, встане вона з ліжка чи ні. Вона зверталась до нього і він це чув, коли виходив з квартири. Його руки були чимось зайняті, чим саме, зрозуміла пізніше, це були її телефон та ноутбук.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він у ніч з 25 на 26 листопада 2014 року, перебуваючи у своєї квартирі АДРЕСА_2 прокинувся від крику своєї дружини ОСОБА_5 та відразу побіг за людиною, якій кричав, щоб той зупинився та повернув речі. Біля вхідної двері у під`їзді будинку побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , у якого в руках було щось, який загубив свою куртку, вибіг з під`їзду та побіг у напрямку гаражів, але наздогнати його не зміг, оскільки склом пошкодив свою ногу.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона проживає за у квартирі АДРЕСА_4 , а ОСОБА_5 і ОСОБА_8 її сусіді. У ніч з 25 на 26 листопада 2014 вона чула, як вхідні двері під`їзду сильно грюкнули, чула як кричав сусід.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_6 до нього до дому прийшов у стані алкогольного сп`яніння десь о 06-00 години ранку. У ОСОБА_6 не було речей та обвинувачений був занадто легко одягнутий для пізньої осені. Він сказав, що загубив куртку і ключі від квартири.

Крім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту підтверджується іншими доказами:

-протоколом огляду від 26.11.2014 року квартири АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , та де виявлені і вилучені речі, які належать ОСОБА_6 : 5 ключів від замків; 3 електро-магнітних ключа; куртка; чоловічі рукавиці; банківська картка «Приватбанк»; паспорт ОСОБА_6 , визнані речовими доказами;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2014 року, відповідно яких потерпіла ОСОБА_5 і свідок ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_6 , як особу, яка 26.11.2014 року приблизно о 01-00 годині, у квартирі АДРЕСА_2 , заволоділа майном ОСОБА_5 ;

-протоколами огляду від 27.11.2014 року та 02.12.2014 року, фототаблицями до протоколів, мобільного телефону «Prestigio Multiphone 31» та ноутбуку марки «Acer» 5920 G, які належать ОСОБА_5 та добровільно повернуті ОСОБА_6 , визнані речовими доказами;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який вказав місце скоєння ним злочину - квартиру АДРЕСА_2 , та місце в під`їзді цього будинку, де він залишив свої куртку з речами і паспорт;

-висновком судової дактилоскопічної експертизи №61/01-357 від 05.12.2014 року, що п`ять слідів пальців рук, один слід долоні руки, вилучених 27.11.2014 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_5 , залишені відповідно мізинцем, безіменним, середнім, вказівним пальцями та долонею лівої руки ОСОБА_6 , визнані речовими доказами;

-висновком судово-товарознавчої експертизи №4286-14 від 10.12.2014 року, що станом на момент скоєння кримінального правопорушення майновий збиток по середньо ринковій вартості на території України спричинено потерпілій за ноутбук марки «Acer», мобільний телефон «Prestigio Multiphone 31» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 складає 6909,5 гривень.

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_6 повинні бути кваліфіковані, як грабіж, тобто, як відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, тобто за ч.3 ст.186 КК України.

Суд вважає, як такою, що не відповідає дійсності, заяву ОСОБА_6 про те, що він є винний у скоєнні крадіжки. Тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, а не грабіж. Він не бачив ні потерпілу, ні її чоловіка. Останні не намагалися його зупинити та затримати, за його діями ніхто не спостерігав, а для потерпілої вони не були відкритими та явними.

Суд вважає, що вказана заява ОСОБА_6 повністю спростовується об`єктивними доказами, оцінку яким суд надав. Це послідові показання потерпілої ОСОБА_5 , свідків, висновки експертиз, речові докази.

Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 3 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на те, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

З огляду на показання потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд вважає, що дії ОСОБА_6 , розпочаті як таємне викрадення чужого майна, а закінчені у присутності сторонніх вказаних осіб, повинні бути кваліфіковані не як крадіжка, а як грабіж, оскільки обвинувачений в такому випадку розумів і усвідомлював, що він діє викрито, але від закінчення злочину, від утримання майна, не відмовився.

Під час судового розгляду не встановлено ніяких підстав щодо потерпілої та свідків, оговорювати обвинуваченого, оскільки до подій злочину вони не були знайомі, не перебували між собою у неприязних стосунках, або між ними були якісь особисті рахунки.

Суд розцінює не визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, як обрану останнім лінію захисту і бажання будь-яким засобом уникнути відповідальності за вчинений ним корисливий умисний тяжкий злочин.

Таким чином, суд вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння або на кваліфікацію вчиненого, тому суд не може його свідчення взяти до уваги.

Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працював, обрав шляхом свого матеріального забезпечення скоєння корисливих злочинів. Маючи не зняту та не погашену судимість, повторно скоїв умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення проти власності, яке представляє велику суспільну небезпеку - грабіж, поєднаний з проникненням у житло.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, його велику суспільну небезпеку, виняткову стійкість злочинних намірів ОСОБА_6 , який раніше неодноразово засуджувався, характер скоєного злочину, тому суд вважає, що це свідчить про небезпеку підсудного для суспільства, і, на думку суду, є обставиною для призначення підсудному покарання тільки у вигляді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є повернення викраденого майна потерпілій, наявність у нього неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта: з боку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ГУМВС України в Дніпропетровській області у розмірі 393,12 гривень (а.с.41); з боку Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз 196,80 гривень (а.с.59).

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України повернути за належністю власнику ОСОБА_5 мобільний телефон «Prestigio Multiphone 31» та ноутбук марки «Acer» 5920 G.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 28 листопада 2014 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта: з боку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ГУМВС України в Дніпропетровській області у розмірі 393,12 гривень (а.с.41); з боку Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз 196,80 гривень (а.с.59).

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України повернути за належністю власнику ОСОБА_5 мобільний телефон «Prestigio Multiphone 31» та ноутбук марки «Acer» 5920 G.

Обвинувачений, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпіла і захисник копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1