АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/862/15 Справа № 200/3911/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши 01 липня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000139 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше судимого:
- 16.06.2010 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185, 71, 78 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 24.07.2013 умовно-достроково на не відбутий строк 1рік 7 місяців,
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначене покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців .
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судове рішення щодо яких не оскаржено.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , солідарно, на користь потерпілого ОСОБА_13 спричинену моральну шкоду в сумі 6000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , солідарно, на користь потерпілого ОСОБА_14 , спричинену моральну шкоду в сумі 6000 гривень.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 05.01.2014 року приблизно о 22.00 годині, знаходячись на вул. Корнійчука в м. Дніпропетровську, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, скоюючи злочин повторно, вступив в попередній зговір з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину і реалізуючи злочинний умисел, підійшли до раніше не знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і діючи в групі осіб, застосовуючи насильство, а саме нанесення ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, відкрито викрали майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме:
- мобільний телефон «Самсунг» вартістю 300 гривень;
- гаманець вартістю 150 гривень;
- грошові кошти в сумі 1300 гривень, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 1750 гривень, та майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме:
- мобільний телефон «Самсунг 2100» вартістю 500 гривень;
- грошові кошти в сумі 20 гривень, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 520 гривень.
Після чого, ОСОБА_7 разом із співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли.
В апеляціях:
Захисник ОСОБА_12 не оскаржуючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у скоєнні правопорушення, вказує на те, що призначене йому судом покарання є суворим та несправедливим. Просить вирок скасувати.
Обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду щодо нього незаконним та необґрунтованим, а призначене покарання за своїм видом і розміром явно несправедливим через суворість. Просить вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року скасувати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою апеляцію доповнив, вказав, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.296 КК України та просив застосувати покарання передбачене цим кримінальним законом.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію обвинуваченого, з урахуванням внесених доповнень, та апеляцію захисника ОСОБА_12 , думку прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти апеляції обвинуваченого та його захисника, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами провадження.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_7 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження в скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та доводи в судовому засіданні його захисника ОСОБА_10 про однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, що потягло неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , безпідставні.
Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджений показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказали на те, що пограбування відносно них скоїло три особи, які підійшли до них одночасно та припинили наносити удари після того, як забрали в них майно. При цьому, не вказуючи конкретно хто з обвинувачених кого з них бив, вказали на ту обставину, що ОСОБА_15 били дві особи, а ОСОБА_13 одна, що співпадає з показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про місце знаходження кожного в момент побиття потерпілих з метою заволодіння грошима потерпілих. До того ж,обвинувачений ОСОБА_8 вказав на те, що ОСОБА_7 казав одному з потерпілому «Давай гроші», а після того, як вони відійшли з місця події, ОСОБА_7 дав йому мобільний телефон «Самсунг», сказавши при цьому, що відібрав його у потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_9 також пояснив, що чув, як хтось з його знайомих казав одному з потерпілих «Давай гроші», а наступного дня ОСОБА_7 передав йому мобільний телефон «Самсунг», сказавши при цьому, що у потерпілих забрали гаманці та 2 мобільних телефони.
Ці показання в судовому засіданні потерпілих та обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він лише прибіг на допомогу до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час бійки з потерпілими, а в пограбуванні участі не брав.
Узгодженість дій обвинувачених свідчить про те, що між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була змова на скоєння вказаного злочину. Обставин того, що потерпілі чи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обмовляють ОСОБА_16 в судовому засіданні встановлено не було. Тому суд обґрунтовано визнав їх достовірними.
Крім того, доводи ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на пограбування потерпілих також спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
-протоколом огляду та вилучення у підозрюваного ОСОБА_9 мобільного телефону «Самсунг», який, як пояснив останній, йому передав ОСОБА_7 (т.1 а.с.23-24);
-протоколом огляду та вилучення у підозрюваного ОСОБА_8 мобільного телефону «Самсунг», який, як пояснив останній, вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 забрали у одного з потерпілих )%.)!.»)!; року (т.1 а.с.73-74);
-протоколами пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2014 р., під час якого потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , кожний окремо, впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка викрала в них майно 05.01.2014 р.(т.1 а.с. 97-99, 100-102);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.02.2014 р., під час якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка викрала його майно 05.01.2014 р.(т.1 а.с.128-129).
Таким чином, як вбачається з журналу судового засідання і вироку, суд ретельно перевірив версію ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на пограбування потерпілих, а його дії слід кваліфікувати за ст.296 ч.1 КК України, про що йдеться і в апеляційній скарзі, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона є вигаданою.
Дії ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст. 186 України кваліфіковані правильно.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, та вчинив і знову скоїв кримінальне правопорушення у період іспитового строку після звільнення від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_7 відповідну міру покарання, яка передбачена санкцією ч.2 статті 186 КК України.
Суд також обґрунтовано застосував вимоги ст. 71 КК України та остаточно призначив покарання у вигляді позбавлення волі, яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з вироку, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст.69,75 КК України, з чим колегія суддів погоджується.
Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння нових правопорушень. Підстав для пом`якшення покарання, в тому числі в порядку ст.ст. 69, 75 КК України, як про це ставиться питання в апеляціях, колегія суддів не знаходить.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: