Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/613/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2015 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

інспектора КВІ ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець подання інспектора Сторожинецького районного підрозділу кримінально-виконавчої iнспекцiї відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області, про скасування звiльнення вiд вiдбування покарання з випробуванням вiдносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2014 року за ст.186 ч.2 КК України до 2 років шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців

встановив
Інспектор Сторожинецького районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції, за погодженням із начальником міжрайонного відділу КВІ державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (в подальшому КВІ) звернувся в суд з поданням про скасування звiльнення вiд вiдбування покарання з випробуванням вiдносно ОСОБА_5 , зазначивши, що ОСОБА_5 будучи засудженим вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.04.2014 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі з iспитовим строком на 1 рік 6 місяців, не виконував покладенi на нього судом обов`язки, оскільки будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та явку його до КВІ Сторожинецького району для проведення профілактичної роботи та реєстрації, ОСОБА_5 на реєстрацію до інспекції не з`являвся, без поважних причин 01.09.2014 року 08.09.2014 року та 20.10.2014 року, а також 02.02.2015 року, 09.02.2015 року та 16.02.2015 року.

Крім того засуджений ОСОБА_5 всупереч обов`язку покладеного на нього судом в трьохденний термін не повідомив Сторожинецький РП КВІ про зміну місця проживання та скоїв адміністративне правопорушення за що притягався 26.02.2015 року до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

З огляду на те, що така поведінка засудженого ОСОБА_5 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а також негативно впливає на інших засуджених, які відбувають покарання не пов`язані з позбавленням волі, підриває авторитет правоохоронних органів і довіру суду, КВІ просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбуття призначеного судом покарання.

В судовому засiданнi прокурор та представник КВІ ОСОБА_4 подання пiдтримали, посилаючись на зазначені підстави і просили його задовольнити. Подану засудженим довідку про його хворобу просили не брати до уваги так як про таку хворобу засуджений органи КВІ не повідомляв.

ОСОБА_5 в судовому засiданнi пояснив, що він був попереджений про можливе скасування звiльнення вiд вiдбування покарання з випробуванням, а на реестрацiю до КВI у 2014 році не з`являвся внаслідок того що забував про необхідність явки, оскільки не до кінця розумів те, що йому необхідно кожного понеділка з`являтися до КВІ. У 2015 році він не з`являвся до КВІ так як хворів на нежить, про що він заявляв у КВІ в своєму письмовому поясненні. Крім того він не міг ходити так як пошкодив ногу, що підтверджено відповідним медичним документом, приєднаним до справи. Місце проживання він не змінював але якийсь час жив у м.Чернівці так як батько вигнав його з дому. До адміністративної відповідальності притягався один раз але він нічого не порушував і працівники міліції безпідставно на нього склали протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.173. Він став на шлях виправлення, обіцяє виправитись і просить його не позбавляти волі.

Вивчивши подання і додані документи та дослідивши матеріали особової справи на ОСОБА_5 , заслухавши представника КВI, засудженого та думку прокурора, з приводу поданого до суду подання суд встановив, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.04.2014 року за ст.186 ч.2 КК України, до двох років шести місяців позбавлення волі та звiльнений вiд вiдбування призначеного йому покарання з iспитовим строком один рік шість місяців, тобто з випробуванням та покладенням на нього обов`язкiв в т.ч. щодо перiодичної явки в органи кримiнально-виконавчої системи для реєстрацii та повідомлення органів кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Постановою iнспектора КВI вiд 23.06.2014 року, засудженому ОСОБА_5 встановлювались дні явки на реєстрацiю, із якими засуджений був ознайомлений.

01.09.2014 року, 08.09.2014 року та 20.10.2014 року ОСОБА_5 не з`являвся для реєстрації в КВІ, за що йому було винесено офіційні застереження у виді письмових попереджень про те, що у разі подальшого невиконання обов`язків, КВІ може направити до суду матеріали про відміну покарання з випробуванням.

02.02.2015 року, 09.02.2015 року та 16.02.2015 року ОСОБА_5 знову не з`явився на реєстрацію в КВІ, давши, з приводу цього, 23.02.2015 року пояснення, в якому вказав причину неявки хворобу на нежить, з приводу якої він до лікаря не звертався.

Крім цього в суді підтверджена інформація зазначена в поданні КВІ, що відносно ОСОБА_5 складався протокол про адміністративне правопорушення і він притягувався до адміністративної відповідальності, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 лютого 2015 року ст.173 КУпАП.

Дослідженими судом документами особової справи на ОСОБА_5 , встановлено, що порушення обов`язку у вигляді періодичної явки на реєстрацію в органи КВІ, 01.09.2014 року, 08.09.2014 року та 20.10.2014 року, не носили характеру умисності і безперервності дій, а були періодичним ухиленням за ч.1 ст.166 КВК України, що спонукало також і КВІ не направляти на засудженого до суду подання на скасування звільнення від відбування покарання, а застосовувати до нього за такі порушення, застереження у виді письмового попередження про майбутнє скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Неявка засудженого на реєстрацію до КВІ 02.02.2015 року, 09.02.2015 року та 16.02.2015 року по своєму характеру є безперервною, однак, на думку суду також є не умисною.

Згідно вимог ч.5 ст.166 КВК України, поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Згідно представленої засудженим ОСОБА_5 , виписки з медичної карти хворого від 16.03.2015 року, засуджений хворів на травматичний, частковий підрив зовнішньої бокової зв`язки правої ноги і йому призначалось лікування та рекомендовано було дозовану ходьбу.

Оцінюючи вказаний медичний документ, як належний і допустимий доказ хвороби засудженого ОСОБА_5 , в контексті вимог ч.5 ст.166 КВК України, суд знаходить його належним доказом, оскільки саме таким документом слід підтверджувати зазначені в ньому обставини, які являються причинами неявки засудженого до КВІ для реєстрації. Вказані причини на думку суду є поважними і безпосередньо впливають на висновки суду щодо скасування чи відмови в скасуванні звільнення від відбування покарання. Крім цього суд знаходить представлену виписку з медичної карти також і допустимим доказом, а допущену у прізвищі засудженого помилку, вважає механічною помилкою, яка не впливає на висновки суду.

В зв`язку з цим суд вважає, що доводи прокурора і інспектора КВІ, щодо неможливості прийняття вказаної виписки, не змінюють і не спростовують висновків суду і до уваги судом не приймаються. Вина ОСОБА_5 в не представленні вказаної довідки, безпосередньо інспектору КВІ ще до направлення подання до суду, спростовується як датою видачі довідки (16.03.2015 року) так і поясненням ОСОБА_5 від 23.02.2015 року, яке власноручно написане не засудженим, а з його слів інспектором КВІ.

Крім цього, при вирішенні цього подання, судом до уваги не приймається підтверджений в суді факт притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, зважаючи на відсутність систематичності вчинення правопорушень, як це передбачено і визначено в ч.2 та 4 ст.166 КВК України, де систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи невиконання одного із покладених на ОСОБА_5 судом обов`язків, а саме неповідомлення КВІ про зміну місця проживання, на невиконання якого посилається в своєму поданні інспектор КВІ, суд знаходить, що засуджений давши пояснення від 23.02.2015 року, визнав, що він змінив місце проживання із АДРЕСА_1 . Внаслідок вказаної зміни, ОСОБА_5 піддавався приводу до КВІ на 18.02.2015 року (42 аркуш о.с.) на що від органів внутрішніх справ 23.02.2015 року була дана відповідь, яка отримана в КВІ також 23.02.2015 року (43 аркуш о.с.) про неможливість здійснення приводу так як останній відсутній за місцем проживання. Разом з тим викликає сумнів вказана перевірка ОСОБА_5 по місцю його проживання, оскільки саме 23 лютого 2015 року ОСОБА_5 давав пояснення інспектору КВІ, яке той зафіксував в письмовій формі (47 аркуш о.с.) і згідно якого ОСОБА_5 повідомив про зміну місця проживання.

Таким чином, оцінюючи вказане, суд тлумачить всі сумніви на користь засудженого і вважає, що ОСОБА_5 змінивши своє місце проживання повідомив своїм поясненням орган КВІ про таку зміну, виконавши таким чином свій обов`язок, покладений на нього судом. Крім того суд враховує, що згідно положень ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Давши в суді пояснення ОСОБА_5 вказав, що в даний час він проживає в с. Михальча, Сторожинецького райну, а зміна місця проживання була вимушеною так як батько вигнав його з дому.

Таким чином, очевидним є те, що всі порушення умов відбування покарання засудженим ОСОБА_5 , які зазначені у розглядуваному поданні, КВІ, є спростованими в ході його розгляду, а тому подання задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо цього, підтверджуються також і тим, що подання взагалі не містить доводів, які б свідчили про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а зазначення про це в поданні носить формальний характер.

Натомість суд вважає, що доказування небажання засудженої особи стати на шлях виправлення, повинно носити першопорядковий характер, оскільки вказана умова є основоположною як в розумінні вимог ч.2 ст.166 КВК України так і вимог ст.78 КК України.

Виходячи із матеріалів провадження і пояснень ОСОБА_5 даних в суді вбачається, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення і пообіцяв суду без порушень виконувати обов`язки покладені на нього судом при призначенні покарання.

При цьому суд не бере до уваги посилання інспектора КВІ на негативність впливу поведінки засудженого на інших засуджених, які відбувають покарання не пов`язані з позбавленням волі, підрив авторитету правоохоронних органів і довіри суду з огляду на те, що вказане не передбачено нормами законодавства яке регулює розглядувані правовідносини.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України та ст.ст.13, 163,164,166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ
Вiдмовити інспектору Сторожинецького районного підрозділу кримінально-виконавчої iнспекцiї відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області в скасуванні звiльнення вiд вiдбування покарання з випробуванням вiдносно ОСОБА_5 .

Особову справу відносно ОСОБА_5 направити до Сторожинецького районного підрозділу КВІ Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області, для здійснення подальшого контролю за виконанням вироку суду.

На ухвалу суду може бути подана апеляцiя до Апеляцiйного суду Чернiвецької областi через Сторожинецький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ