Справа №
10-277/2007 р. Суддя 1-І
інстанції: Ткаченко Я. Я.
Категория: ст. 186
ч.3 КК. України Доповідач: Гудков Д.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року м. Донецьк

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області
у складі:

головуючого Калашнікова
В.М.

суддів Гудкова
Д.Ф., Артамонова О.О.

з участю
прокурора Шаіпова P.P.,

захисника ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької
області апеляцію захисника ОСОБА_2 на
постанову судді Харцизького міського суду Донецької області від 08 травня 2007
р. про обрання щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Харцизька Донецької
області, громадянина України, росіянина,
з середньою освітою, не одруженого, студента 3 курсу Харцизького професійного
ліцею, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1, який обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч.3, 357 ч.3 КК України,

запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту,

ВСТАНОВИЛА:

В
провадженні слідчого СВ Харцизького MB УМВС України в
Донецькій області знаходиться кримінальна справа, порушена 26 квітня 2007 року за фактом
розбою, поєднаного з проникненням у
житло ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

28
квітня 2007 р. у відношенні
ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

28
квітня 2007 року о 19 год.
ЗО хв. ОСОБА_1 затриманий на підставі
ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні зазначеного злочину.

08
травня 2007 року ОСОБА_1 пред"явлено обвинувачення а тому, що він 13 жовтня 2007 року за попередньою
змовою з ОСОБА_5., ОСОБА_6 та
неповнолітнім ОСОБА_7 з метою відкритого
заволодіння чужим майном,
шляхом вибивання дверей

проникли у квартиру, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, де з застосуванням насильства
до потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.,
котрі є інвалідами, відкрито
заволоділи їх майном на суму 98 грн.,
та паспортами з метою отримання споживчих кредитів.

08
травня 2007 року слідчий СВ Харцизького MB УМВС
України в Донецькій області, в провадженні
якого перебуває справа, звернувся до Харцизького міського суду Донецької
області з поданням, в якому прохав
обрати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Також 08
травня 2007 року до Харцизького міського суду Донецької області надійшла скарга
захисника ОСОБА_2., в якій ставилося питання про визнання
затримання ОСОБА_1. в порядку ст. 115 КПК України незаконним.

Постановою
судді Харцизького міського суду Донецької області від 08 травня 2007 року
подання слідчого задоволено та щодо ОСОБА_1обрано запобіжний захід у вигляді
взяття під варту. У задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 про визнання затримання ОСОБА_1. незаконним відмовлено.

В
апеляції захисник ОСОБА_2. прохав
постанову судді скасувати, обрати щодо
ОСОБА_1запобіжний захід.у вигляді підписки про невиїзд та визнати затримання
ОСОБА_1. незаконним. Мотивував
тим, що підстав до затримання ОСОБА_1та
обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає.
Свідчення потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4. не можуть бути підстави до затримання
ОСОБА_1, оскільки потерпілі страждають
психічним захворюванням і давали свідчення без участі спеціаліста. За місцем
проживання ОСОБА_1слідів скоєння злочину не виявлено. С часу інкримінованого
злочину ОСОБА_1 мешкає за місцем свого,
проживання. Характеризується він позитивно. Навчається у Харцизькому
професійному ліцеї. Має батьків - інвалідів 1 та 2 групи. Тобто даних, які свідчать про те, що ОСОБА_1 може ухилитися від слідства та
суду, перешкодити встановленню істини
по справі або займатися злочинною діяльністю у справі не має. Крім того, суд обрав щодо ОСОБА_1запобіжний захід у
вигляді взяття під варту, а повинен був
змінити вже обраний слідчим запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд на
взяття під варту.

Заслухавши
доповідача, з'ясувавши думку
прокурора, який заперечував проти
апеляції, захисника ОСОБА_2., який підтримав апеляцію, ознайомившись з витребуваними матеріалами
справи, на підставі яких застосовано
запобіжний захід, та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів прийшла до
висновку про те, що апеляція
задоволенню не підлягає за таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що
органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого
злочину, за який передбачена
кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Обвинувачення ОСОБА_1грунтується на встановлених органом досудового слідства у
визначеному законом порядку достатніх даних,
які свідчать про наявність ознак інкримінованого обвинуваченому злочину
саме цією особою.

Запобіжний
захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 у вигляді взяття під варту судом першої
інстанції, на думку колегії суддів, обрано обґрунтовано, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується
ОСОБА_1, особи обвинуваченого, з метою запобігти можливості перешкодити
встановленню істини по справі, спробам
ухилитися від слідства та суду, а також
для запобігання можливості займатися злочинною діяльністю, із дотриманням вимог, передбачених
ст. ст. 148, 150,
155 КПК України, і підстав для
зміни цього запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Колегія
суддів не може погодитися з доводами апелянта про неврахування судом особи
обвинуваченого, а також стану здоров'я
його батьків, оскільки такі обставини
судом враховані при обранні щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу, та з урахуванням цих обставин, на думку судової колегії, суд прийшов до правильного висновку про
необхідність обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту. Колегія суддів вважає, що саме
такий вид запобіжного заходу відповідає меті попередити перешкоджанню
встановлення істини по справі, спробам
ухилитися від слідства та суду,
можливості займатися злочинною діяльністю, а також для забезпечення виконання
процесуальних рішень.

Не може
погодитися судова колегія і з доводами захисника про порушення судом вимог
кримінально-процесуального закону, так
як істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які обумовлюють скасування судової
постанови, з матеріалів справи не
вбачається.

Також не
є обгрунтованими вимоги апелянта про визнання затримання ОСОБА_1 незаконним за
тих підстав, що свідчення потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. отримані без участі спеціаліста, а також що за місцем проживання ОСОБА_1
слідів скоєння злочину не виявлено,
оскільки в матеріалах справи є дані про причетність ОСОБА_1 до вчинення
інкримінованого йому злочину. При цьому досліджувати докази, давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти
доведеність або недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого
злочину на цій стадії кримінального процесу суд першої інстанції не вправі.

В
матеріалах кримінальної справи на теперішній час відсутні відомості про
існування обставин, які можуть свідчити
про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього
процесуальних обов'язків. Тому, на думку
судової колегії, менш суворі запобіжні
заходи, передбачені ст. 149 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим
процесуальних обов'язків, що випливають із
ч.2 ст. 148 КПК України, і його належної процесуальної поведінки.

З огляду
на викладене колегія суддів вважає, що
постанову суду слід залишити без змін, а
апеляцію захисника - без задоволення.

Керуючись ст.
ст. 365-366, 377 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Постанову
Харцизького міського суду Донецької області від 08 травня 2 007 року, яким відмовлено у задоволенні скарги
захисника ОСОБА_2 про
визнання затримання ОСОБА_1 незаконним-,
а також обрано щодо ОСОБА_1,
обвинувачуваного у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 186 ч.3,
357 ч.3 КК України, запобіжний
захід у вигляді взяття під варту,
залишити без зміни, а апеляцію
захисника ОСОБА_2 - без
задоволення.

Ухвала
оскарженню не підлягає, на неї не може
бути внесено подання прокурором.