Справа №11 -505/07. Головуючий
інстанції Мосієвич І.В.
140 ч 2 КК України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 11
вересня 2007 року.

Колегія судців
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
-судді: Оксентюка
В.Н.

суддів: Матата
О.В., Па пока О.С.

за
участю прокурора: Ендрущака
В.В.

захисника: ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Луцьку кримінальну справу за апеляцією старшого помічника Любомльського
міжрайонного прокурора на постанову Любомльського районного суду від 26 липня
2007 року про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ст. . 140 ч. 2 КК України Любомльстькому
міжрайонному прокурору в порядку ст. . 249-1 КПК України, -

встановила:

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 звинувачується у тому, що вона перебуваючи на посаді
лікаря-гінеколога Любомльської ЦРЛ та 5 серпня 2006 року перебуваючи на
чергуванні у пологовому відділенні лікарні отримавши об 15-00 годині виклик з
пологової зали де в той час перебувала новонароджена дівчинка Богачевська і яка
потребувала невідкладної медичної допомоги із-за асфіксії дихальних шляхів
через перекриття їх харчовими масами,
неналежно віднеслась до виконання своїх професійних обов'язків внаслідок
недбалого та несумлінного ставлення до них,
не виявила причини поганого стану новонародженої, не встановила правильного діагнозу, не приступила до надання невідкладної
медичної допомоги та реанімаційних заходів,
які повинна була сама здійснити,
виходячи із займаної посади та кваліфікаційного рівня, що призвело до незворотніх паталогічних
наслідків у виді смерті новонародженої дитини.

Постановою
попереднього розгляду від 26 липня 2007 року дана кримінальна справа щодо
ОСОБА_1 за ст.
140 ч 2 КК України в порядку
ст. 249-1 КПК України повернута
Любомльському міжрайонному прокурору.

2

Своє
рішення суд першої інстанції мотивував тим,
що при проведенні досудового слідства та призначенні комплексної судово
медичної експертизи слідчим були грубо порушенні права обвинуваченої ОСОБА_1
, передбачені ст.
197 КПК України.

Зокрема, з постановою про призначення експертизи
ОСОБА_1. ознайомлена лише 4 липня 2007
року, тобто після її проведення, що на думку суду позбавило можливості
обвинуваченої скористатись своїми правами,
передбаченими ст. 197 КПК України і чим були порушенні права
обвинуваченої на захист.

Старший
помічник Любомльського міжрайонного прокурора,
який приймав участь у попередньому розгляді справи, у поданій на постанову апеляції посилається
на те, що висновки суду про порушення
права обвинуваченої на захист є безпідставними та необгрунтованими. Вказана
кримінальна справа порушена 29 листопада 2006 року по факту неналежного
виконання професійних обов'язків працівниками Любомльської ЦРЛ, що спричинило тяжкі наслідки. 19 червня 2007
року кримінальна справа порушена відносно ОСОБА_1 за
ст. 140 ч 2 КК України. 20 червня
2007 року її притягнуто в якості обвинуваченої і в той же день її ознайомлено з
правом на захи ст. При ознайомленні з
постановою про призначення експертизи обвинувачення ОСОБА_1. ніяких клопотань не заявляла. Прохає
постанову скасувати, а справу направити
на навий судовий розгляд в той же суд.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть постанови
та доводи апеляції, міркування
прокурора, який апеляцію підтримав, пояснення захисника ОСОБА_2, який апеляції не визнав, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволення.

Згідно ст.
249-1 КПК України суддя своєю постановою повертає справу прокурору у
разі, якщо прокурором суттєво були
порушені вимоги статей 228-232 КПК України,
для усунення виявлених порушень. Як вбачається зі змісту постанови суду
підставою для повернення справи прокурору стало те, що обвинувачена ОСОБА_1. з постановою про призначення комплексної
судово-медичної експертизи була ознайомлена лише після її проведення, що на думку суду перешкодило обвинуваченій
ОСОБА_1. скористатись своїми
правами, передбаченими ст.
197 КПК України. При цьому суд прийшов до висновку, що вказані порушення КПК України потягли за
собою порушення права обвинуваченої на захист.

Такі
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і є помилкові. Крім
цього, судом не вказано яким чином слід
усунути виявленні порушення.

Як
вбачається із матеріалів справи ( а.с. 1
) вказана кримінальна справа порушена по факту неналежного виконання
працівниками Любомльської ЦРЛ своїх професійних обов'язків. Кримінальна справа
щодо ОСОБА_1 порушена 19 червня 2007
року ( а.с. 262-263 ). В якості обвинуваченої ОСОБА_1. притягнута 20 червня 2007 року, в той же день її було ознайомлено з правом на
захист ( а.с. 266-268 ), після укладення з адвокатом угоди на захист в
якості захисника бав допущений адвокат ОСОБА_2. ( а.с. 277-278 ).
При ознайомленні з постановою про призначення комплексної судово-медичної
експертизи обвинувачена ніяких клопотань не заявляла. Судом першої інстанції
також не враховані вимоги п.3 абзацу 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду
України від 11 лютого 2005 року „Про практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування" згідно яких допущені при
вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону , що призвели до ущемлення прав та інтересів
учасників процесу, поновити які не
можливо, не можуть бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Постанова
суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області, -

ухвалила:

Апеляцію
старшого помічника Любомльського міжрайонного прокурора задовільнити.

Постанову
судді Любомльського районного суду від 26 липня 2007 року про повернення справи
щодо обвинуваченої ОСОБА_1 за ст. 140 с
2 КК України Любомльському міжрайонному прокурору скасувати, а кримінальну справу направити в Любомльський
районний суд на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду.