Справа № 1- 319
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Шевчука М.П.

при секретарі - Заковоротній Т.І.

з участю прокурора - Лавренюка М.І. Висоцького М.В.

представника Семиполківської сільської ради - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, 08 квітня 1991 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

Київської області, українця, громадянина України, із повною

середньою освітою , не одруженого, не працюючого ,

проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2

Броварського району Київської області, раніше судимого:

- 27 квітня 2010 року Броварським міськрайонним судом

Київської області за ст.ст.296 ч.1.,121 ч.1.,28,186 ч.1, 70 ч.1

КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст.75

КК України, звільнений від відбування покарання з

Випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України (ред. 2001 р.)

ОСОБА_3, 17 травня 1991 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

Київської області, українця, громадянина України, із не

повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не

працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 буд.

№ 15 кв.15 Броварського району Київської області, раніше

судимого:

- 27 квітня 2010 року Броварським міськрайонним судом

Київської області за ст. 28, 186 ч.1 КК України до 2-х років

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений

від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим

строком на 1 рік.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України (редакція 2001р.)

ОСОБА_4, 06 липня 1991 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

Київської області , українця , громадянина України , із

повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не

працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 буд.

№ 15 кв.17 Броварського району Київської області, раніше

не судимого.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України (редакція 2001р.)

в с т а н о в и в:

Підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб з проникненням у сховище, крім цього підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили це повторно, за таких обставин.

Так, 11 квітня 2010 року, близько 21-ї години в с. Семиполки Броварського району Київської області, підсудний ОСОБА_2 разом з знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходився на сільському стадіоні, де відпочивали. Після цього, підсудні за попередньою змовою між собою, через пролом у огорожі, пройшовши на територію Семиполківської дільничої лікарні, що розташована на вул. Миру 11 та огороджена парканом, проникши таким чином у сховище та впевнились, що за їх діями ніхто не спостерігає. В подальшому підсудні, з корисливих мотивів, таємно викрали з території Семиполківської дільничої лікарні, яке являється сховищем, бойлер для гарячої води, ємністю 150 літри, який належав Семиполківській сільській раді, вартістю 506 гривні. Викрадений бойлер, підсудні здали в пункт прийому металолому в с.Семиполки за 100 гривні, виручені кошти витратили на власні потреби. Своїми незаконними злочинними діями, підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили Семиполківській сільській раді матеріальну шкоду на загальну суму 506 гривні.

Органом досудового слідства ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 предявлено обвинувачення в вчиненні злочину передбаченогост.185 ч.3 КК України.

Підсудний ОСОБА_2 допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що він дійсно 11.04.2010 року, близько 21-ї години в с. Семиполки Броварського району Київської області, разом з знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходився на сільському стадіоні, де відпочивали та грали в футбол. Після цього, вони повертались додому через територію Семиполківської дільничої лікарні, яка огороджена парканом, в одній частині паркану немає. В подальшому вони побачили, що біля дрів лежить бойлер для гарячої води, поряд з корпусом, подумали, що його викинули і вирішили його забрати. Викрадений бойлер, вони здали в пункт прийому металолому в с.Семиполки за 100 гривні, виручені кошти витратили в цей же вечір на власні потреби, купивши сигарети та пиво. Просить не наказувати суворо, він не подумав, що зробив, кається в скоєному, просить не позбавляти волі та надати шанс на виправлення, більше подібного не допустить.

Підсудний ОСОБА_3 допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що дійсно він 11.04. 2010 року, близько 21-ї години в с. Семиполки Броварського району Київської області, разом з знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходився на сільському стадіоні, де грали в футбол, відпочивали. Після цього, стали повертатися додому та ішли через територію Семиполківської дільничої лікарні, що розташована на вул. Миру 11, вона з однієї сторони огороджена парканом, а з іншої сторони його немає. Вони побачили території Семиполківської дільничої лікарні, бойлер для гарячої води, який лежав біля дрів, недалеко від корпусу лікарні та подумали, що його викинули, вирішили разом викрасти та здати на металолом. Між собою разом переговорили, викрали бойлер та зразу ж здали в пункт прийому металолому в с.Семиполки за 100 гривні. Виручені кошти витратили на власні потреби, купили сигарети, пива в той же вечір всі гроші витратили. Просить не позбавляти волі та врахувати, що він визнав повністю свою вину, матеріальну шкоду відшкодував повністю, більше не допустить подібного, надати шанс на виправлення.

Підсудний ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що дійсно він 11.04.2010 року, близько 21-ї години в с. Семиполки Броварського району Київської області, підсудний разом з знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_2. знаходився на сільському стадіоні, де грали в футбол та відпочивали. Після цього, вони поверталися додому та ішли через територію Семиполківської дільничої лікарні, що на вул. Миру 11, її територія огороджена в основному парканом, але є місце де він поламаний. Коли проходили, то побачили бойлер для підігріву води, він лежав біля дрів, недалеко від корпусу лікарні. Вони подумали, що його викинули через непридатність та вирішили його викрасти, що і зробили. Викрадений бойлер, вони здали в пункт прийому металолому в с.Семиполки за 100 гривні, виручені кошти витратили на купівлю сигарет, пива в основному на власні потреби в той же вечір. Про те, що бойлер був справний узнали пізніше, як їх стали розшукувати, жаліє що так зробив. Просить при можливості його не наказувати його суворо та врахувати, що він визнав повністю свою вину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, матеріальну шкоду повністю відшкодував, більше не допустить подібного.

Підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки вони вину визнають і факт таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, крім того ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили це повторно, не заперечують та їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст. ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виключенням дослідження документів, що характеризують їх особу.

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), на загальну суму 506 гривні, тобто вчинили крадіжку чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, крім цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили це повторно, винність їх доведена і вони повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Так, дії підсудного ОСОБА_2, суд кваліфікує : - за ст. 185 ч.3 КК України / в ред. 2001 р./, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Дії підсудного ОСОБА_3, суд кваліфікує : - за ст. 185 ч.3 КК України / в редакції КК 2001 р./, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Дії підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує : - за ст. 185 ч.3 КК України / в редакції КК 2001 р./, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про їх особи та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_2 суд визнає, як каяття в скоєному, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно підсудного ОСОБА_2 в обвинувальному висновку затвердженого прокурором не вказано.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_3 суд визнає, визнання вини та каяття в вчиненому, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_3 в обвинувальному висновку затвердженого прокурором не вказано.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_4 суд визнає, визнання вини та каяття в вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_4 органом досудового слідства та в судовому засіданні не встановлено.

Приймаючи до уваги, що підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнали вину та щиро в цьому розкаялися, повністю відшкодували спричинену матеріальну шкоду, сільський голова звернувся до суду з клопотанням, про закриття справи провадженням, так як матерільна шкода повністю відшкодована, значних негативних для суспільства наслідків не наступило, підсудні як особи не являються суспільно небезпечними, вказані обставини є виключними та значно знижують ступіть тяжкості вчиненого та дають суду підстави, призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, тобто для примінення вимог ст.69 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про його особу, що він негативно характеризується по місцю проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак він визнав вину в скоєному, має постійне місце проживання, добровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду, сільський голова звернувся до суду з клопотанням, про закриття справи провадженням, так як матерільна шкода повністю відшкодована. Тому суд приходить до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання у вигляді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про його особу, що він хоча і негативно характеризується по місцю проживання, та раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак визнав свою вину в вчиненому злочині, має постійне місце проживання, добровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду, сільський голова звернувся до суду з клопотанням, про закриття справи провадженням, так як матерільна шкода повністю відшкодована. Тому суд приходить до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про його особу, що він хоча і негативно характеризується по місцю проживання, однак раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, визнав свою вину в вчиненому злочині, має постійне місце проживання, добровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду, сільський голова звернувся до суду з клопотанням, про закриття справи провадженням, так як матерільна шкода повністю відшкодована. Тому суд приходить до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні.

Судових витрат немає .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (редакція 2001 р.), та призначити йому покарання за цією статтею, з урахуванням вимогст.69 КК України, в виді штрафу в сумі - 1020 (одна тисяча двадцять) гривні, в прибуток держави.

До набрання вироком законної чинності, засудженому ОСОБА_2 міру запобіжного заходу, залишити без зміни - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання.

ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України (редакція 2001 р.) та призначити йому покарання за цією статтею, з урахуванням вимогст.69 КК України, в виді штрафу в сумі - 1020 (одна тисяча двадцять) гривні, в прибуток держави.

До набрання вироком законної чинності, засудженому ОСОБА_3 міру запобіжного заходу, залишити без зміни - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України (редакція 2001 р.) та призначити йому покарання за цією статтею, з урахуванням вимогст.69 КК України, в виді штрафу в сумі - 1020 (одна тисяча двадцять) гривні, в прибуток держави.

До набрання вироком законної чинності, засудженому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу, залишити без зміни - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом 6-ти місяців з моменту набрання вироком суду законної сили, безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя М.П.Шевчук