Справа №: 1-58/2012
Провадження №: 1/906/33/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Вигода Долинського району Івано-Франківської області кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не судимого -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану з проникненням в інше приміщення.
Злочин скоєно при наступних обставинах.
25 грудня 2011 року близько 15 години ОСОБА_4 шляхом зриву навісного замка проник в приміщення стайні Ільмянського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство», розташоване поблизу с.Шевченково Долинського району Івано-Франківської області, звідки таємно викрав двох коней загальною вартістю 3144,94 гривень, чим завдав ДП «Вигодське лісове господарство» майнових збитків.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що 25 грудня 2011 року він пішов до будинку, який знаходиться в лісі неподалік від Ільмянського лісництва, де він проживав, коли працював у лісгоспі, забрати свої речі. Коли побачив, що його речей там не було, він пішов у Ільмянське лісництво запитати, коли виплатять гроші, однак там був тільки лісник ОСОБА_5 , з яким він поговорив, випив чаю і близько 15 години зібрався їхати додому. Проходячи по території лісництва, він побачив двох коней.
Вийшовши з території лісництва до центральної дороги, він став зупиняти попутні автомобілі, однак жодний автомобіль йому не зупинився, тому він вирішив повернувся в Ільмянське лісництво, оскільки надворі було дуже холодно. Приміщення лісництва було вже зачинене. Помітивши, що стайня відчинена, він вирішив взяти коня і поїхати на ньому додому через ліс короткою дорогою.
Він знав, що кінь належить лісництву, і його не можна брати. Розумів, що вчиняє крадіжку, але дуже замерз, тому хотів швидше потрапити додому, у зв`язку з чим і вирішив викрасти коня. На кобилу була одягнена уздечка, а на коні ніякої збруї не було. Оскільки він на цій кобилі ніколи не їздив, то вирішив викрасти коня.
Знайшовши шнурок, яким обв`язав шию коня, сів на нього і лісовою стежкою поїхав в напрямку до с.Суходіл Рожнятівського району Івано-Франківської області. Знав, що кобила побіжить за конем, тому коли він проїхав приблизно 7-8 кілометрів від Ільмянського лісництва, його наздогнала кобила. Він зупинився, прив`язав коня до дерева і став відганяти кобилу, але вона знову поверталася і йшла за конем.
Приїхавши в урочище «Бездежжя», він завів коня та кобилу у хлів,,кинув їм сіна, зачинив двері на ланцюг і пішов додому. Додому він прийшов після опівночі 26 грудня 2011 року і ліг спати.
Ранком 26 грудня 2011 року до нього додому приїхали працівники міліції, які сказали, що підозрюють його у вчиненні крадіжки коней та запропонували проїхати з ними. Він одягнувся і поїхав з працівниками міліції. Коли вони під`їжджали до с.Луги Рожнятівського району, він зізнався працівникам міліції, що коні у нього і розповів, де їх залишив. Після цього вони поїхали до хліва в урочищі «Бездежжя» і він показав коней. Працівники міліції склали протокол і сфотографували хлів та коней.
Коні повернуті лісгоспу, кається у вчиненому, просить суворо не карати його, оскільки в нього на утриманні хвора матір, яку він доглядає, а брати на заробітках в Росії.
За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнає свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану з проникненням в інше приміщення.
Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він визнав себе винним у вчиненні злочину, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно відшкодував лісгоспу завдані злочином збитки.
Щире каяття підсудного, активне сприяння ним розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які пом`якшують покарання підсудного; обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, обставин, які пом`якшують покарання підсудного та його особи: він визнав себе винним у вчиненні злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, має на утриманні матір пенсійного віку, яка потребує догляду, суд вважає за необхідним призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч.3 ст.185 КК України та з застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.81 КПК України.
Керуючись ст.ст.323,324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України, та покарати позбавленням волі на строк 3 (три) роки.
Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 - підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.
Речові докази: двох робочих коней (а.с.21) повернути ДП «Вигодське лісове господарство», як законному власнику.
Апеляція на вирок суду може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з часу його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.
Суддя: