Справа № 716/1719/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.12.2014 року м.Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

з участю потерпілого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до ЄРДР під №0000339 від 20.10.2014 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не працює, раніше не судимого,
в скоєнні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 19.10.2014 року приблизно о 14-00 години, знаходячись в смт.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області на вул.Заводській поблизу каплички в центрі вказаного селища, на ґрунті неприязних стосунків, розпочав словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_6 . В ході цього він умисно наніс потерпілому декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла. Внаслідок вказаних дій обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців і забійних ранок по слизовій нижньої і верхньої губ та закритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки, які в своїй сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та показав, що 18.10.2014 року він перебував зі своєю дружиною ОСОБА_7 на дискотеці в смт.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області. Там у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 та його друзями, який був припинений. Наступного дня, 19.10.2014 року, в центрі селища по вул.Заводській близько 14-00 години він зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який був зі свідком ОСОБА_8 . Під час спілкування він намагався з`ясувати причини попереднього конфлікту та в ході цього штовхнув його руками в груди. Від поштовху потерпілий втратив рівновагу та впав. Він ще наніс йому два удари ногою ззаду по тулубу. Конфлікт був припинений свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Всього конфлікт тривав близько п`яти хвилин. Вказав, що він щиросердечно розкаюється.

Цивільний позов потерпілого не визнав, оскільки вважає, що його діями ні майнова ні моральна шкода потерпілому не завдана.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що дійсно він 18.10.2014 року перебував на дискотеці в смт.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області. При цьому він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, заперечив наявність між ним та обвинуваченим будь-якого конфлікту, який мав місце між його друзями та обвинуваченим. Наступного дня 19.10.2014 року близько 14-00 години він перебував в центрі смт.Кострижівка на вул.Заводській поблизу каплички. Разом з ним був свідок ОСОБА_8 . До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та розпочав конфлікт в ході якого наніс удар рукою в область обличчя. Від вказаного удару він впав на землю, а обвинувачений наніс приблизно три удари ногою в тулуб, який він захищав руками. Підбіг свідок ОСОБА_9 , який разом з іншим свідком припинили конфлікт. В подальшому він звернувся за медичною допомогою у заклад охорони здоров`я та виявилося, що у нього перелом лівої руки. Під час лікування він поніс значні матеріальні витрати, йому робили операцію та імплантували пластину в руку. Просив відшкодувати понесені ним майнові витрати. Крім того, просив стягнути на його користь з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, оскільки останній принизив його перед друзями, він пропустив навчання, пропустив курси, які давали йому змогу влітку працевлаштуватися.

Вислухавши думку прокурора, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ст.325, ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідженням матеріалів провадження відносно висновку експерта та документів, що характеризують особу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 19.10.2014 року близько 14-00 години в смт.Котрижівка по вул.Заводській обвинувачений ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_6 удар від якого він впав, в подальшому продовжив наносити удари ногою по тулубу. Він разом з свідком ОСОБА_9 припинили конфлікт, який тривав близько 2-4 хвилин.

Свідок ОСОБА_9 дав аналогічні покази в частині локалізації та механізму нанесення тілесних ушкоджень.

Як видно з висновку експерта №256-Е (а.с. 22), у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців і забійних ранок по слизовій нижньої і верхньої губ та закритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо внаслідок нанесення одного удару кулаком в обличчя потерпілому сторонньою особою, з послідуючим падінням з прискоренням на землю і одного удару взутою ногою сторонньої особи в ліву руку потерпілому в лежачому положенні під час захисту голови руками. Можуть відповідати терміну на 19.10.2014 року і відносяться в своїй сукупності до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я. Вказані ушкодження не характерні для падіння потерпілого з положення стоячи на тверду поверхню.

В решті змісту в обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно по ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило потерпілому тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше несудимий, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії середньої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України і внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_6 завдано моральні та фізичні страждання, порушено нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в сумі 15 000 гривень підлягає частковому задоволенню.

В частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 9401,93 гривень, суд вважає, що ця вимога також підлягає частковому задоволенню. Потерпілим ОСОБА_6 належним чином доведено витрати на придбання ліків та необхідних медикаментів, інших матеріалів, а також вартості лікування в медичній установі. Дана обставина вбачається з доданих до позовної заяви квитанцій, рахунків та товарних чеків на їх придбання та оплату в сумі 9243,93 гривні. Суд вважає дані докази належними та допустимими. Разом з тим, потерпілий як цивільний позивач не довів витрати пов`язані на оплату в проїзді приватним автомобілем до лікарні та з неї додому, не надав витратних чеків про придбання паливно-мастильних матеріалів, чеків про оплату послуг таксі тощо. Тому в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 158 гривень необхідно відмовити, оскільки така шкода не доведена.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 127-129, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винуватим за ст.122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 9243,93 (дев`ять тисяч двісті сорок три) гривні 93 копійки. В решті позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1