Провадження № 11-кп/792/175/15
Справа № 674/1552/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0000546 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дунаєвецького районного суду від 29 грудня 2014 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Дунаєвецького районного суду від 29 грудня 2014 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 04.02.1993 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі;
- 28.07.1997 року Хмельницьким міським судом за ст. ст. 19, 142 ч. 2, 206 ч. 2, 222 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- 02.11.2006 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 2 ст. 189 КК України на 4 роки позбавлення волі.
26 січня 2010 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
визнано ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та призначено покарання :
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 21 вересня 2014 року.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 повернуто ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати в дохід держави в сумі 607 грн. 61 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
За вироком суду, 21 вересня 2014 року біля 03 год. по вулиці Київській в м. Дунаївці, біля кафе-бару „Вагон, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння повторно, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем „Мерседес-бенц ВІТО д.н. НОМЕР_1 вартістю 95379 грн. 36 коп., який належить ОСОБА_10 , на якому здійснив поїздку до с. Міцівці Дунаєвецького району, де на АЗС „Нафтоінвест був затриманий працівниками міліції.
Крім того, 21 вересня 2014 року біля 3 год. по вул. Київській в м. Дунаївці, біля кафе бару „Вагон, ОСОБА_8 повторно, з метою крадіжки, скориставшись з того, що ОСОБА_10 заснув у своєму автомобілі „Мерседес-бенц ВІТО д.н. НОМЕР_1 , шляхом вільного доступу, з кишені штанів ОСОБА_10 таємно викрав мобільний телефон „Nokia - 107, вартістю 225 грн. із сім-карткою „Київстар вартістю 15 грн., мобільний телефон „Fly DS 125 вартістю 360 грн. із сім-карткою „Київстар вартістю 15 грн., гаманець чорного кольору вартістю 180 грн. з грошима в сумі 10 000 російських рублів, що по курсу становить 3500 грн., та в сумі 1500 грн., а також з панелі автомобіля викрав GPS навігатор „Ріоneer вартістю 315 грн., а всього на загальну суму 6110 грн., які належали потерпілому ОСОБА_10
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що участі у вчиненні злочинів не приймав. Тому просить вирок суду скасувати та кримінальне провадженням відносно нього закрити, вважає, що його провина під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду не доведена. Акцентує увагу, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На його думку, суд не звернув увагу на розбіжності в показаннях потерпілого та ряду свідків, залишив поза увагою його послідовні показання щодо непричетності до вчинення злочинів. Це, на думку обвинуваченого, свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_8 не заперечував та ствердив обставини заволодіння належним потерпілому ОСОБА_10 транспортним засобом та майном останнього у нічну пору 21 вересня 2014 року, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка незаконно, поза його волею, у 20-х числах вересня 2014 року в м. Дунаївці, шляхом викрадання заволоділа належним йому транспортним засобом та майном, в тому числі грошовими коштами.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який заперечив обставини передання потерпілим ключів від належного йому транспортного засобу, а також свого майна обвинуваченому в процесі спільного вживання алкогольних напоїв у нічну пору 21 вересня 2014 року.

Показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які ствердили обставини затримання ОСОБА_8 у нічну пору 21 вересня 2014 року під час керування належним потерпілому автомобілем, а також виявлення та вилучення в обвинуваченого майна і грошових коштів ОСОБА_10 .
Показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які показали, що побачивши машину ДАІ, обвинувачений залишив транспортний засіб „Мерседес-бенц ВІТО на АЗС „Нафтоінвест с. Міцівці Дунаєвецького району та намагався втекти, однак був затриманий працівниками міліції і в процесі його огляду у ОСОБА_8 були виявлені та вилучені гаманець, кошти, мобільні телефони та GPS навігатор, тобто майно належне потерпілому.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 злочинів об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з фототаблицями, з яких вбачається, що на АЗС „Нафтоінвест в с. Міцівці Дунаєвецького району, був затриманий обвинувачений під час керування належним потерпілому транспортним засобом. При цьому в кишенях ОСОБА_8 було виявлено та вилучене належне ОСОБА_10 майно, в тому числі гаманець, правовстановлюючі документи на автомобіль, грошові кошти та мобільні телефони потерпілого (а.п. 8-25, т. 1).
Із змісту протоколу огляду місця події з фото таблицями вбачається місце вчинення злочину, саме те, на яке вказують потерпілий та свідки (а.п. 146-153, т. 1).
Кількість та вартість викраденого майна стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними висновків експертів № 85а від 25.09.2014 року та № 167т від 29.09.2014 року, довідками про вартість, які стороною захисту жодним чином не спростовані (а.п. 77-81, 88-93, 103, 106, т. 1).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про необґрунтованість заведення кримінального провадження та його засудження.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_8 та його захисника були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В кримінальному провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_8 , який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.
При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_8 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора Дунаєвецького району, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників міліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_10 , обставини затримання ОСОБА_8 саме під час керування транспортним засобом потерпілого, на значній відстані від місця розташування бару, де він з останнім розпивав спиртні напої, вилучення саме в обвинуваченого майна потерпілого безпосередньо вказує на незаконне заволодіння ОСОБА_8 транспортним засобом та майном потерпілого. Оскільки ОСОБА_10 категорично заперечив надання обвинуваченому дозволу на користування транспортним засобом та передання всього наявного при ньому майна, в тому числі грошових коштів. Підстав не вірити потерпілому, враховуючи, що його показання є послідовними та повністю узгоджуються з матеріалами провадження у колегії суддів немає.
Жодним чином не спростовує обставин вчинення злочинів перебування потерпілого ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння в момент заволодіння його майном та транспортним засобом, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин та висновків та не дає підстав сумніватися у належності показань потерпілого щодо обставин заволодіння його майном, які він підтвердив в процесі судового розгляду будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та перебуваючи під присягою.
Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями ОСОБА_8 та його захисника, що обвинувачення останнього ґрунтується виключно на суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_10 та свідків, які являються працівниками правоохоронних органів. Оскільки його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновку експерта, які підтверджують показання потерпілого, свідків та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілого, всіх без виключення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

У зв`язку з цим підстав вважати, що вказані особи, всі без виключення оговорюють обвинуваченого, враховуючи їх безсторонність у колегії суддів не має.

Більше того, вказані твердження названих свідків повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності на які посилається сторона захисту, є не суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у справі, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів потерпілого та свідків.
Як органами досудового розслідування, так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо встановлення фактичних обставин провадження та забезпечення прав обвинуваченого.
Зокрема, стороні захисту було забезпечено право поставити питання, як потерпілому ОСОБА_10 , так і свідкам, отримати на них відповіді, а тому твердження ОСОБА_8 в цій частині є надуманими та суперечать матеріалам провадження. За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для повторного допиту потерпілого та свідка ОСОБА_11 , оскільки останні були безпосередньо допитані судом, у присутності ОСОБА_8 та його захисника, з дотриманням вимог закону і сторона захисту, в тому числі обвинувачений мали можливість поставити їм питання і отримати на них відповіді, своїм правом вони скористалися в повному обсязі.
Разом з тим, в чому саме полягає необхідність їх повторного допиту та в чому саме полягала неповнота їх допиту ні обвинувачений, ні його захисник належним чином пояснити не змогли, фактично від відповіді ухилилися.
На переконання колегії суддів не містить порушення вимог закону покладення судом в основу обвинувального вироку показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є працівниками міліції та безпосередньо приймали участь в затриманні обвинуваченого, виявлені та вилученні в нього майна потерпілого.
Оскільки вказані особи, в силу вимог ст. 65 КПК України не відносяться до числа осіб, допит яких в силу їх процесуального становища законодавством заборонений. Більше того, сам ОСОБА_8 не заперечує обставин повідомлених вказаними свідками попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань щодо його затримання на АЗС „Нафтоінвест в с. Міцівці Дунаєвецького району під час керування автомобілем потерпілого та вилучення в нього майна ОСОБА_10 .
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи і лише в межах висунутого обвинувачення.
Ні органи досудового розслідування, ні прокурор, ні суд на показання свідка ОСОБА_17 як на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів не посилалися, відсутній він і серед осіб, які підлягали виклику до суду згідно обвинувального акту, не ставила питання про виклик такого і сторона захисту. За таких обставин, твердження обвинуваченого щодо відсутності виклику та допиту вказаної особи судом з власної ініціативи не ґрунтується на вимогам закону та прямо суперечить йому.
В матеріалах провадження зібрано достатньо доказів, які дали суду можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Є надуманими, повністю спростовуються журналом судового засідання та фіксацією судового засідання технічними засобами твердження обвинуваченого про не дослідження судом матеріалів кримінального провадження. Зокрема, як стверджується даними вказаних носіїв, місцевий суд, безпосередньо допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідив письмові матеріали провадження, доказів, які б стверджували протилежне стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Не вбачає колегія суддів і в матеріалах провадження, доказів будь-якої упередженості головуючого-судді ОСОБА_1 , не наведено таких об`єктивних доводів ні обвинуваченим ОСОБА_8 , ні його захисником, а тому вважає такі твердження необґрунтованими.
Більше того, твердження ОСОБА_8 щодо упередженості головуючого-судді, його перебування в родинних відносинах з свідком ОСОБА_11 , показання якого не мають визначального доказового значення щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, не стверджується жодним належним та об`єктивним доказом, а ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_8 , звинуваченнях головуючого-судді в необ`єктивності, що не можна визнати допустимими доказами.
А тому з огляду на те, що в процесі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ні обвинувачений, ні його захисник сумнівів в неупередженості головуючого-судді не висували, відводів йому не заявляли, в тому числі з підстав родинних відносин з свідком ОСОБА_11 , твердження ОСОБА_8 в цій частині викликають обґрунтований сумнів та не стверджуються матеріалами справи.

Як стверджується матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 у встановленому законом порядку було призначено професійного захисника з числа адвокатів, які надають послуги по безоплатній вторинній правовій допомозі і яка здійснювала захист обвинуваченого в процесі досудового розслідування та з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом.
Таким чином, ОСОБА_8 , в тому числі в процесі апеляційного розгляду, повністю забезпечені права, передбачені законами та Конституцією України, в тому числі право користуватися допомогою захисника, давати пояснення, подавати докази, тощо.
Його посилання на непрофесійність захисника ОСОБА_7 , виключно з тих мотивів, що відносно нього ухвалений обвинувальний вирок, суперечить матеріалам справи та є надуманими. З аналогічних підстав, колегія суддів не вбачає підстав для заміни захисника ОСОБА_7 іншим, також з числа адвокатів, які надають послуги по безоплатній вторинній правовій допомозі виключно з підстав невдоволення обвинуваченого ухваленням відносно нього обвинувального, а не виправдувального вироку, при тому, що вказане клопотання він відкликав в процесі апеляційного розгляду у встановленому законом порядку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, в тому числі порушення права обвинуваченого на захист колегією суддів не встановлено.
Ставлячи питання про скасування вироку, ні ОСОБА_8 , ні його захисник конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
З огляду на те, що ОСОБА_8 , окрім незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_10 , викрав ще й інше майно останнього, в тому числі гаманець, гроші, мобільні телефони, GPS навігатор „Ріоneer, як органи досудового розслідування, так і суд правомірно кваліфікували його злочинні дії за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України.
Оскільки об`єктом викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 є відносини власності, а об`єктом заволодіння його транспортним засобом є відносини, які забезпечують безпеку руху та експлуатацію механічного транспорту, що є не тотожними поняттями. З аналогічних підстав, предметом викрадення гаманця, грошей, мобільних телефонів, GPS навігатора є саме майно ОСОБА_10 , в той час як незаконно заволодівши його транспортним засобом, обвинувачений заволодів джерелом підвищеної небезпеки.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні ряду злочинів, частина з яких є тяжкими, їх підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм їх вчинення.
Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочинів ОСОБА_8 не визнав навіть під тиском зібраних у справі доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено. Достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілим не вживав.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчинених обвинуваченим злочинів, частина з яких є тяжкими, самі злочини скоєні в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує покарання, враховуючи особу ОСОБА_8 , який негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, систематичність вчинення ним кримінально-карних діянь, спосіб та механізм їх вчинення, беручи до уваги думку потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Дунаєвецького районного суду від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .