Справа № 1/0907/244/2011
Провадження № 11/0990/147/2012
Категорія ст.186 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І.П.
Суддя-доповідач Гандзюк В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гандзюка В.П.,

суддів Томенчука Б.М., Кривобокової Н.М.,

з участю: прокурора Грищука В.І.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 в його інтересах на вирок Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1 який має середню освіту, розлучений, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, востаннє 04.03.2003р. Болехівським міським судом Івано-Франківської області за ст.ст. 121 ч.2, 296 ч.1, 141 ч.2, 42 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільнений умовно-достроково 24.01.2006 року за постановою Коростенського міськрайсуду Житомирської області на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 14 днів, громадянин України,-

засуджений: за ч.2 ст.384 КК України на один рік обмеження волі; за ч.2 ст.186 із застосуванням ст.69 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 остаточне покарання призначено шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого - один рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано до покарання невідбуте за попереднім вироком від 04.03.2003р. Болехівського міського суду - один рік два місяці позбавлення волі, взявши його під варту із зали суду.

Запобіжний захід ОСОБА_2 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбування покарання засудженому визначено обчислювати з моменту затримання - 23 вересня 2011 року.

Цивільний позов залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він, будучи свідком, надав завідомо неправдиві покази під час провадження досудового слідства, поєднаного із обвинуваченням у тяжкому злочині, а також вчинив викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Так, 08.04.2008 року слідчим відділом Івано-Франківського МВ УМВС в області порушено кримінальну справу № 290254 по факту таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України. В ході досудового слідства по даній кримінальній справі слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВСУ в області Двібородчином В.В. 14.04.2008 року допитано свідка ОСОБА_2 (ОСОБА_2.), який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за дачу завідомо неправдивих показів, дав завідомо неправдиві покази про те, що 10.04.2008 року в одному з кафе по вул. Мазепи м. Івано-Франківська розпивав спиртні напої з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 В ході розмови ОСОБА_7 розповів, що він разом зі своїм братом ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на початку квітня 2008 року вчинили крадіжку виробів із золота з квартири по АДРЕСА_2 та зберігають викрадені вироби по місцю проживання і запропонували ОСОБА_2 придбати дані вироби.

На підставі наданих ОСОБА_12 завідомо неправдивих показів Івано-Франківським міським судом за поданням слідчого Івано-Франківського МВ УМВС в області Двібородчина В.В. винесено постанову про надання дозволу на проведення обшуків у ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9, які було проведено.

У зв'язку з непричетністю ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до вчинення крадіжки майна ОСОБА_4 що в м. Івано-Франківську по вул. Сем'янчука, 21, слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС в області Двібородчином В.В. 15.12.2009р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно них.

Крім того, 04.08.2010р. близько 12.00 год. ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні кафе «Росинка», що по вул. Г. Мазепи, 169 в м. Івано-Франківську, розпиваючи спиртні напої з ОСОБА_13, відкрито викрав його мобільний телефон марки «LG-КР 108» вартістю 229 грн. з сім-карткою оператора «Київстар», спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 241 грн.

В апеляції прокурор, вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування кримінально-процесуального та матеріального закону. Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції захисник ОСОБА_3 вважає, що вирок суду побудований на сумнівних доказах внаслідок однобічності та неповноти досудового слідства. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить вирок суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції, не визнаючи своїй вини, вважає вирок суду незаконним, упередженим та однобічним через неповноту досудового та судового слідства. Просить вирок суду скасувати, кримінальну справу направити на нове розслідування, провадження відносно нього закрити та звільнити його з-під варти.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав змінену апеляцію, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та його захисника підлягають до задоволення частково, а апеляція прокурора повністю з наступних підстав.

В силу ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції цих вимог закону недотримався та з порушенням кримінально-процесуальних та матеріальних норм постановив незаконний вирок, який не може бути залишеним у силі.

Насамперед, у вироку допущено суперечності щодо встановлених обставин справи.

Так, у мотивувальній частині вироку зазначено, що підсудний вчинив повторну крадіжку майна потерпілого, однак за цим епізодом суд засудив його за вчинення відкритого викрадення майна (грабежу).

Визнаючи винним ОСОБА_2 за цим обвинуваченням суд в основу обвинувачення взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 При цьому, суд не вказав у вироку те, що такі показання свідок не давав безпосередньо суду, а вони були оголошені. При цьому, рішення суду про таку можливість є немотивованим.

Як вбачається з протоколу судового засідання, підсудний заперечив оголошення показань у відсутності свідка, який з невідомих суду причин не з'явився до суду, а думка захисника з цього приводу взагалі не з'ясовувалася.

Разом з тим, оголошені показання свідка є неконкретними та за своїм змістом не підтверджують причетність підсудного ОСОБА_2 до вчинення злочину.

Навпаки, у своїй письмовій заяві суду ОСОБА_14 вказує про те, що вона особисто віддала телефон потерпілому, що не співпадає з її показаннями на досудовому слідстві.

Суд не дослідив та не дав належної оцінки цим обставинам, а навпаки, в порушення кримінально-процесуальних норм, відхилив заявлені клопотання про необхідність безпосереднього допиту свідка в суді, чим допустив неповноту судового слідства та суттєво обмежив право на захист підсудного.

Без належного обґрунтування суд «критично» оцінив також показання свідка ОСОБА_15

Крім цього, всупереч правилам ст.334 КПК України, суд у вироку обмежився тільки переліком окремих доказів, але не вказав про те, яким чином вони встановлюють, підтверджують чи спростовують зазначені у вироку обставини справи та доводять вину засудженого.

Крім цього, призначаючи покарання, суд грубо порушив вимоги ч.4 ст.71 КК України, згідно якої остаточне покарання має бути більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, апеляційні доводи про необхідність скасування вироку та направлення справи на новий розгляд є обґрунтованими.

Правильною є і вказівка прокурора про м'якість призначеного остаточного покарання, оскільки таке явно суперечить правилам ч.4 ст.71 КК України.

При новому судовому розгляді суду необхідно в повному обсязі та з дотриманням вимог процесуального закону, в тому числі і забезпеченням права особи на захист, дослідити зібрані докази, дати їм обґрунтовану юридичну оцінку та в, залежності від встановленого, постановити законний вирок.

У випадку доведеності вини ОСОБА_2 у пред'явленому обсязі обвинувачення, покарання у виді одного року і двох місяців позбавлення волі слід вважати надто м'яким.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у період умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора задовольнити повністю, а апеляції захисника та засудженого -частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2011 року відносно ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити тримання під вартою.

Головуючий В.П. Гандзюк

Судді Б.М. Томенчук

Н.М. Кривобокова

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк