Справа №585/1179/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/470/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 /в режимі відеоконференції/

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2015 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1) 28.09.1981 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 117, ч.2 ст. 118, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 4 роки;

2) 05.07.1983 року Первомайським районним судом Харківської області за ст. 17, ч.2 ст. 215-3, ч.1 ст. 81, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 6 років 7 місяців;

3) 29.05.1995 року Орджонікідзівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 1рік 6 місяців;

4) 21.10.1998 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 5 років;

5) 07.05.2004 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, 75 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, з іспитовим строком 2 роки;

6) 13.04.2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, 69, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

7) 10.11.2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

8) 19.09.2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

9) 28.12.2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

10) 14.10.2014 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, -

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році", -

ВСТАНОВИЛА:
22 квітня 2015 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році", оскільки його мати, 1944 року народження, має похилий вік, є інвалідом і інших родичів крім нього в неї немає. Вказував також, що дія ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" на нього не розповсюджується, оскільки хоча має не погашену і не зняту судимість за вчинення тяжкого злочину, проте на даний час він лише відбуває покарання за вчинення іншого тяжкого злочину, тобто не вважається таким, що має дві і більше судимостей за вчинення тяжкого злочину, крім того ним відбута ? частина призначеного покарання по другому вироку.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2015 року було відмовлено у задоволенні зазначеного вище клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_7 має судимості за умисні тяжкі злочини, в тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що виключає можливість застосування амністії, крім того він не навів достатніх доказів того, що його мати є інвалідом та немає інших працездатних дітей.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати судове рішення, вказуючи, що не був раніше засуджений за вчинення тяжких злочинів і має лише одну судимість, яка не погашена в установленому законом порядку, наголошує також, що його мати є інвалідом і потребує постійного догляду та лікування, та є всі підстави застосувати до нього положення Закону України "Про амністію у 2014 році".

Вислухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили застосувати до ОСОБА_7 . Закон України "Про амністію у 2014 році", прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про амністію у 2014 році" амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", пунктом "в" частини 1 якої зокрема визначено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Зокрема, ОСОБА_7 засуджений: вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.1981р. за ч.1 ст. 117, ч.2 ст. 118, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 4 роки, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.10.1998 року за ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 5 років, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2005р. за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, 69, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.10.2014р. за ч.2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. Ці судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку.

Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що злочини, за які він раніше був засуджений, зокрема і ст. 117 КК України (в редакції 1960 року), не є тяжкими, а посилання суду першої інстанції на них як на обставину, що виключає можливість застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" помилкові, є безпідставними.

Так, згідно положень ч.2 ст. 7-1 КК України (в редакції 1960 року) до тяжких злочинів належать у тому числі зґвалтування (ст. 117) і крадіжка індивідуального майна з проникненням у житло (ст. 140 ч.3). Так само тяжкими є ці злочини і згідно їх класифікації, в залежності від ступеня тяжкості, за нині діючим Кримінальним кодексом України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 12 КК України суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 307 КК України, за ступенем тяжкості класифікуються як тяжкі злочини.

Таким чином, ОСОБА_7 має чотири не погашені та не зняті в установленому ст. 55 КК України (в редакції 1960 року), та ст.ст. 89-91 КК України порядку судимості за вироками Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.1981р., Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.10.1998 року, Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2005р. та Харківського районного суду Харківської області від 14.10.2014р. за вчинення умисних тяжких злочинів.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_7 вимог Закону України "Про амністію у 2014 році" є обґрунтованими і мотивованими, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого ОСОБА_7 положень Закону України "Про амністію у 2014 році".

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4