Ухвала

іменем україни

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Кравченка С.І.,

суддів: Чуйко
О.Г., Орлянської В.І.,

за участю прокурора
Сорокіної О.А.,

при секретарі
Сідько В.В.,

розглянувши в судовому засіданні
матеріали кримінального провадження
за спільною касаційною скаргою
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок
Городоцького районного суду
Хмельницької області від 4 жовтня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду
Хмельницької області від 4 жовтня 2013
року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у м. Городок Хмельницької
області та проживає в АДРЕСА_1,
громадянина України, в силу ст. 89 КК
України не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у
виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у
виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
народився у м. Городок Хмельницької
області та проживає за адресою:
АДРЕСА_2, громадянина України, раніше не
судимого,

- за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік
6 місяців та покладено обов'язки,
передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути на користь
ОСОБА_3 з ОСОБА_2 7000 грн, ОСОБА_1 3000 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1
визнано винними у злочинах, вчинених за
наступних обставин.

20 січня 2012 року приблизно о 23 год. 30 хв.,
перебуваючи біля приміщення кафе-бару
«Світлиця», що розташоване по вул.
Шевченка, 39 в м. Городку Хмельницької
області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підійшли до
ОСОБА_4 та з хуліганських спонукань,
грубо порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю, з метою спричинення
тілесних ушкоджень, умисно та
безпричинно почали наносити
ОСОБА_4 удари ногами по голові та руках,
чим спричинили йому тілесні
ушкодження.

В процесі побиття ОСОБА_4 з метою
подальшого припинення побиття
останнього, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_2
та намагався відтягнути його в сторону,
однак ОСОБА_2 відштовхнув ОСОБА_3 і
продовжував спільно з ОСОБА_1 наносити
удари ногами по тілу лежачого на землі
ОСОБА_4 Коли ОСОБА_3 знову намагався
припинити хуліганські дії ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 та підняти з землі ОСОБА_4, то
ОСОБА_1 з хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю, з метою спричинення
тілесних ушкоджень, умисно та
безпричинно наніс ОСОБА_3 удар рукою в
обличчя, від чого потерпілий впав на
землю.

Після цього ОСОБА_2 з хуліганських
спонукань, з метою спричинення
тілесних ушкоджень, умисно та
безпричинно наніс ОСОБА_3 декілька
ударів ногою по спині. В цей час ОСОБА_1
теж умисно безпричинно наніс ОСОБА_3
удар ногою в обличчя, а потім
обвинувачені умисно нанесли
потерпілому ще декілька ударів ногами
в область живота.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2
спричинив ОСОБА_3 середньої тяжкості
тілесні ушкодження, а ОСОБА_1 - легкі
тілесні ушкодження, що потягли
короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2013
року вирок суду першої інстанції
змінено, виключено з вироку посилання
на показання свідка ОСОБА_6, як на доказ
вини обвинувачених. В решті вирок суду
залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджені ОСОБА_2
та ОСОБА_1 просять судові рішення щодо
них скасувати, а кримінальне
провадження направити на новий розгляд
у зв'язку з неправильним застосуванням
закону України про кримінальну
відповідальність та у зв'язку з
істотним порушенням кримінального
процесуального закону, допущеними, як
під час проведення розслідування
справи так і під час розгляду справи в
судах першої та апеляційної інстанції.
Вказують на те, що в їх діях відсутній
склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296
КК України, а у діях ОСОБА_2 ще й злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу частково, зокрема в частині
доводів засуджених про неправильну
кваліфікацію їх дій за ст. 296 КК України,
але у зв'язку із тим, що допущена судом
першої інстанції помилка може бути
усунута апеляційним судом вважав
можливим призначити новий розгляд в
апеляційному суді, дослідивши
викладені в касаційній скарзі доводи
та перевіривши матеріали провадження,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга засуджених підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України
вирок суду повинен бути законним і
обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок
лише на тих доказах, які були
розглянуті в судовому засіданні. Суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як убачається з матеріалів справи, при
постановленні вироку щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 суд вказаних вимог закону не
дотримався.

Так, стаття 296 КК України визначає
хуліганство, як грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю
чи винятковим цинізмом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.п. 4,5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 10
«Про судову практику у справах про
хуліганство» суди мають відрізняти
хуліганство від інших злочинів залежно
від спрямованості умислу, мотивів,
цілей винного та обставин учинення ним
кримінально караних дій.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, висновки
суду про наявність у діях ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.
3 ст. 296 КК України, не ґрунтується на
детальному аналізу доказів наданих, як
зі сторони обвинувачення, так і зі
сторони захисту.

Зокрема, суд приймаючи рішення, виходив
з показань потерпілого ОСОБА_3, свідків
ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, згідно
яких потерпілий та обвинувачені не
приймали жодної участі в первісному
конфлікті за участю ОСОБА_10 і таким
чином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діяли із
хуліганських мотивів.

При цьому суд, приймаючи рішення про
доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296
КК України, не взяв до уваги показання
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та ОСОБА_15, згідно яких дії
засуджених були спровоковані діями
ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що фактично
виключає можливість кваліфікації дій
засуджених як хуліганство.

Дані суперечності, що містяться у
показаннях свідків щодо обставин
бійки, судом першої інстанції належним
чином усунуто не було, а у вироку
відсутнє належне обґрунтування за яких
підстав судом прийняті до уваги
показання одних свідків та не прийняті
до уваги показання інших.

За таких обставин, висновок суду про
наявність у діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1
складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296
КК України, є передчасним, недостатньо
вмотивованим та викликає сумнів у його
правильності.

Апеляційним судом вказані порушення
усунуті не були, що також ставить під
сумнів обґрунтованість рішення
апеляційного суду про залишення
апеляції захисника без задоволення.

Ураховуючи викладене, вирок суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню, а справа - призначенню на
новий розгляд в суді першої інстанції,
під час якого слід дослідити і
обставини заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_3

Новий розгляд справи необхідно
провести з дотриманням вимог закону та
прийняти законне та обґрунтоване
рішення. При цьому слід взяти до уваги
доводи викладені в цій ухвалі та
перевірити всі обставини, які вплинули
на доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
кваліфікацію їх дій та призначене
покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 434-439 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Вирок Городоцького районного суду
Хмельницької області від 4 жовтня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2013
року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасувати та
призначити новий розгляд в суді першої
інстанції.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який утримується у
Київському слідчому ізоляторі, з-під
варти звільнити.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

підпис підпис
підпис

С.І. Кравченко О.Г. Чуйко В.І. Орлянська

Згідно з оригіналом
С.І. Кравченко