У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Філатова В.М., Таран Т.С.

за участю прокурора

Дрогобицької О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 10 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Хмельницької
області від 13 квітня 2007 року.

Вироком Шепетівського міськрайонного
суду від 7 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

українця, громадянина України, з професійно-

технічною освітою, розлученого, не працюючого,

військовозобов'язаного, згідно ст. 89 КК України

раніше не судимого,

засуджено
за ст. 164 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
іспитового строку, терміном 2 роки, не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України на
ОСОБА_1 покладено обов'язки - не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вироком апеляційного суду Хмельницької
області від 13 квітня 2007 року апеляція потерпілої задоволена.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду
від 7 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 скасовано.

За ст. 164 ч. 1 КК України йому обрано
покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_1 до
вступу вироку в законну силу залишена попередня - підписка про невиїзд.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за
скоєння злочину за наступних обставин.

Відповідно до рішення Шепетівського
міського суду Хмельницької області від 20 серпня 1993 року ОСОБА_1 з 23 липня
1993 року зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 4 частини всіх його
доходів, але не менше ¼ частини мінімального заробітку в Україні, на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, маючи прибутки, ОСОБА_1 злісно ухилився від сплати
встановлених рішенням коштів на утримання дочки і починаючи з серпня 2004 року,
станом на 15 грудня 2006 року не сплатив аліменти на суму 4160,62 грн.

В касаційній скарзі засуджений не
оспорюючи своєї вини у вчиненні злочину за який засуджений та правильності
кваліфікації дій просить пом'якшити покарання призначене апеляційним судом.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала,
що скарга підлягає до часткового задоволення, а міра покарання пом'якшенню,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам і
підтверджені доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні в
передбаченому законом порядку, що не оспорюється в скарзі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання засудженому
ОСОБА_1 судом в повній мірі враховано характер та ступінь небезпечності
вчиненого ним злочину, дані про його особу, обтяжуючі та пом'якшуючі покарання
обставини, що відповідає вимогам закону.

Твердження засудженого про те, що
апеляційний суд призначив йому суворе покарання позбавлене підстав.

Як видно із вироку, апеляційний суд
визначив покарання засудженому відповідно до вимог закону.

Підстав для пом'якшення покарання
засудженому ОСОБА_1 колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду Хмельницької області від 13
квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Судді:

Синявський О.Г. Таран Т.С. Філатов В.М.