Справа № 534/55/15-к
Провадження № 1-кп/534/49/15
Вирок

Іменем України

09 червня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження № 0000156 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станція Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого ЧП «Октан», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

за ч.1 ст.164 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти особистих прав людини за таких обставин:
Рішенням Комсомольського міського суду від 25 червня 2007 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.05.2007 року і до досягнення дітьми повноліття.

З досягненням сином повноліття, розмір стягуваних з ОСОБА_4 аліментів рішенням суду від 30 квітня 2013 року було зменшено до 1/4 частини заробітку щомісячно .

Проте, починаючи з 16 травня 2007 року, обвинувачений умисно, систематично, протягом тривалого часу ухиляється від сплати присуджених судом аліментів. Зокрема, отримуючи сталий доход на умовах працевлаштування за безстроковими трудовими угодами (а.с. 100-101), протягом періоду з 28.01.2013 року до 18.112013 року, та в подальшому, з 01.04.2014 року до 30.11.2014 року включно, відділ ДВС обвинувачений, всупереч вимогам ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», не повідомив. За даними відділу ДВС в м. Комсомольську за боржником ОСОБА_4 по виконавчому листу за період з 16.05.2007 року до 01.11.2014 року рахується загальна заборгованість по аліментам в розмірі 32 354 грн. 94 коп. (а.с. 106)

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині не визнав. Не заперечуючи по суті суми заборгованості, що утворилась по виконавчому листу, заперечив умисел на злісне ухилення від сплати аліментів. Наявність офіційного заробітку протягом періоду з 28.01.2013 року до 18.11.2013 року за його посиланням надала йому змогу надавати допомогу потерпілій в добровільному поряду шляхом здійснення грошових переказів, а нотаріально посвідчену угоду з потерпілою, та відсутність претензій з її боку розцінив, як відсутність потреби в утриманні дитини. Цивільний позов потерпілої не визнає.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що підсудний, починаючи з моменту ухвалення первинного судового рішення почав ухилятися від сплати аліментів. Інформація щодо працевлаштування боржника нерідко до відділу ДВС надавалась саме нею На її неодноразові, усні прохання належним чином не реагував, без відповідного реагування ним залишались також повідомлення з боку працівників відділу ДВС, зокрема і ті, яки були зроблені в її присутності, в зв`язку з укладенням нотаріальної домовленості, умови якої він не виконав, в зв`язку з чим вона змушена була її відізвати (а.с. 107-110). Потерпіла заперечила також факт надходження будь-яких поштових переказів від обвинуваченого протягом 2013 року, суду зазначила також, що з порушенням кримінальної справи ОСОБА_4 так і не сплатив жодного присудженого судом платежу.

Заперечення ОСОБА_4 власної вини у вчинення інкримінованого злочину розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі, а наведені ним обґрунтування, які за його посиланням є свідченням його невинуватості, зокрема наявність домовленості з потерпілою, не є обставинами, які в сенсі вимог ст..84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в т.ч. непрямі, які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст.85 КПК України за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, зокрема і ті, що доводять суб`єктивну сторону злочину, і в даному випадку слугують підтвердженням тому, що ОСОБА_4 абсолютно усвідомлював власний обов`язок по утриманню дитини і був обізнаний із обов`язками, які покладає на нього Закон, як на сторону /боржника/ виконавчого провадження (а.с. 65) .

Крім того, відсутність належних доказів тому, що протягом 2013 року обвинуваченим дійсно здійснювались грошові перекази на ім`я потерпілої, за умови його офіційного працевлаштування та недоведення ним згаданої інформації до відділу ДВС, є прямим свідченням його винуватості та наявності умислу на ухилення від сплати аліментів.

З огляду на вищенаведене, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Згідно із представленими медичними даними, на обліках у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, від проходження ЛКК відмовився, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів, працює, за місцем роботи характеризується добре.

Призначаючи покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.164 КК України, та приймаючи до уваги, що покарання наряду з іншим має на меті виправлення засудженого, суд, з врахуванням працездатності обвинуваченого та стану його здоров`я, вважає, що найбільш дієвим заходом примусу до ОСОБА_4 , що сприятиме його виправленню та забезпечить належне виконання судового рішення про стягнення аліментів, має бути призначений реальний вид покарання у вигляді громадських робіт.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою позову, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 128 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпіла зазначила, що через нехтування батьком своїми обов`язками по відношенню дитини, страждає насамперед дитина, проте вона, як мати, яка не має змоги самотужки забезпечити її розумні потреби, страждає не менше. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн.

Висновок щодо протиправності дій обвинуваченого та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілою обставинами, які фактично є доведеними, але виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням реальної можливості відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі, як він визначений потерпілою за наявності відповідного доходу обвинуваченого та загального розміру заборгованості, яка значиться за виконавчим провадженням, суд вважає, що розмір відшкодування, який в даній ситуації буде достатнім для компенсації завданих моральних збитків має бути визначений сумою 5 000 грн.

Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129,373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з засудженого на її користь завдану злочином моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

На користь потерпілої стягнути з засудженого витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

На вирок суд протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1