В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 26.08.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006141, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військового пенсіонера, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 26.08.2014 року приблизно о 00:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_7 скористався послугами служби таксі «444-555». За згодою водія автомобіля ОСОБА_6 , ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки ВАЗ 21011 днз НОМЕР_1 та назвав маршрут поїздки, а саме вул. Тарногородського в м. Вінниці. Водій ОСОБА_6 погодився здійснити перевезення вищевказаних осіб та, включивши таксометр, виїхав до названого пункту. Під час руху, проїжджаючи по 1-му провулку Київському в місті Вінниці, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт з водієм таксі ОСОБА_6 . В ході конфлікту водій таксі ОСОБА_6 зупинив автомобіль біля МКЛ №2, по 1-му провулку Київському в м. Вінниці та попросив, щоб ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вийшли з його автомобіля, тим самим відмовивши в наданні послуг таксі. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на безпричинне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та пошкодження автомобіля. Так, ОСОБА_4 з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю безпричинно наніс декілька ударів кулаками в голову ОСОБА_6 та витягнув ключ з замка запалення. Крім того, ОСОБА_4 ударом руки пошкодив лобове скло автомобіля. Після вказаного ОСОБА_4 відчинив двері автомобіля та вийшов із нього, а ОСОБА_6 намагався його затримати, щоб забрати ключі запалення. В цей час ОСОБА_4 знову наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаками в голову. Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому удар кулаком в голову, в наслідок якого ОСОБА_6 закрив обличчя руками, але не зважаючи на це ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком в грудну клітину та удар в ліву руку ОСОБА_6 . Від нанесених ударів ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю. Незважаючи на те, що навколо зібралась певна кількість людей, які просили ОСОБА_4 заспокоїтись, він не реагував та продовжував вчиняти хуліганські дії, а саме прижав ОСОБА_6 до автомобіля та почав тягнути вздовж кузова, внаслідок чого спричинив пошкодження автомобіля, та наніс удар ногою по бамперу автомобіля.

В результаті дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 1696 від 17.10.2014 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, садна в тьмяно-лобно-скроневій ділянці зліва, підшкірної гематоми в лівій надбрівній ділянці, садна в ділянці верхньої губи зліва, зливні крапкові крововиливи на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірний крововилив в ділянці 1-го між флангового суглобу 4-го пальця лівої кісті. Вказані ушкодження за ступенем тяжкості належать: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я, зливні крапкові крововиливи на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірний крововилив в ділянці 1-го між флангового суглобу 4-го пальця лівої кісті, садно в тьмяно-лобно-скроневій ділянці зліва, підшкірна гематома в лівій надбрівній ділянці, садно в ділянці верхньої губи зліва до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, діями ОСОБА_4 пошкоджено автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 . Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, згідно висновку експерта №143 від 21.10.2014 року складає 10441,60 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнав та суду повідомив, що він 26.08.2014 року разом із своєю знайомою ОСОБА_7 перебував в гостях у своїх батьків, які проживають в м. Вінниці по 1-му провулку Київському. З метою поїхати додому, він та ОСОБА_7 зупинили автомобіль таксі. Він сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_7 на заднє. Проїхавши в таксі 300-400 м, ОСОБА_7 звернула увагу, що на лічильнику вже відображена сума 13,70 грн., що викликало його та ОСОБА_7 запитання до водія. Проте, на його запитання, чому така велика сума, таксист чіткої відповіді не надав. Вказане зумовило те, що він звернувся до таксиста з вимогою зупинити автомобіль, не бажаючи далі їхати. У відповідь водій таксі відповів грубо, а саме наказав їм сидіти. Він знову почав питати у водія, що відбувається. У відповідь на вказане водій, не зупиняючи автомобіль, почав його виштовхувати з нього. В свою чергу ОСОБА_4 наніс водію три або чотири удари в автомобілі, а ОСОБА_7 почала кричати та попросила, щоб ОСОБА_4 забрав ключі з замка запалювання. Він під час руху автомобіля, з метою його зупинити, почав витягувати ключі з замка запалювання, але водій ОСОБА_6 вказаного не давав зробити, викрутив йому палець, що призвело до його перелому. Разом з тим, йому вдалось витягнути ключі, в зв`язку з чим автомобіль зупинився. Він та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля. За ними також вийшов водій, який намагався відібрати ключі, проте це йому не вдалось. В цей час до автомобіля почали підходити люди, під`їхали таксисти, які йому почали погрожувати, поводились зухвало, обзивали його. Після цього він сів на капот машини та очікував приїзду міліції. Через невеликий проміжок часу на місце події приїхали працівники міліції, представники самооборони, хтось з них всі події знімав на мобільний телефон. Таксисти, які приїхали на місце події намагались нанести йому тілесні ушкодження, тому він разом з працівниками міліції поїхав у відділок та написав заяву відносно ОСОБА_6 . Ударів по машині він не наносив, а лише наніс в машині ОСОБА_6 декілька ударів кулаками, можливо в голову, коли той його виштовхував з машини, а він полу лежачі при відкритих дверях під час руху автомобіля оборонявся. Всі його дії є адекватною реакцією на неправомірну поведінку водія. Під час подій він перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте цілком контролював себе. Цивільний позов потерпілого не визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що він працює в службі таксі та 26.08.2014 року їхав по замовленню на 1-й пров. Київський. Розвертаючись після висадки пасажирів, він побачив двох осіб: чоловіка та жінку, біля яких стояла пляшка пива, які його зупинили та попросили відвезти на вул.Тарнагородського. Особи сіли в автомобіль та від`їхавши метрів 500, пасажир запитав, чому на лічильнику така сума та чи піднялись тарифи на посадку пасажирів. При цьому пасажири дивились на бортовий комп`ютер, який показував відсоток зарядки акумулятора 13,7. Він бачив, що пасажири перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а тому вирішив з ними не сперечатись та продовжував їхати, наголосивши, щоб вони йому не заважали, а сиділи тихо. На вказане жінка, яка сиділа позаду, почала кричати, просила, щоб ОСОБА_4 зателефонував якісь особі та йому погрожувала. На вказане він зупинився та наказав пасажирам вийти з машини. Проте, в цей час ОСОБА_4 почав наносити йому тілесні ушкодження, а саме бити його кулаками по голові та витягнув з замка запалення ключі від автомобіля. Він намагався забрати ключі, проте ОСОБА_4 їх не віддавав та продовжував з ним боротись, а потім вдарив кулаком в лобові скло, від чого воно тріснуло та вийшов разом з жінкою з машини. Він вийшов за ними та намагався відібрати ключі, проте ОСОБА_4 їх не віддавав та продовжував бійку, наносив удари йому, бив по автомобілю, вони штовхались. В цей час на місце події почали підходити випадкові перехожі, під`їхали інші таксисти, проте ніхто не міг вгамувати ОСОБА_4 , який не віддавав ключі, продовжував агресивні дії, погрожував всім та розмахував якимось посвідченням. На вказане викликали міліцію, працівники якої приїхали з членами самооборони, які забрали ОСОБА_4 до відділу міліції. Підтримав цивільний позов та зазначив, що він проживає з бабусею 82 років та двома дітьми, дружина у нього померла. Весь час, коли він перебував у лікарні, з дітьми та бабусею йому допомагали його знайомі, а він в цей час хвилювався за них, тому просив позов задоволити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні за клопотаннями прокурора свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в той день він разом із своєю сім`єю проводив знайомого. Йдучи по 1-му пров. Київському, вони побачили автомобіль, з якого вийшла жінка та кричала, що таксист ображає, грубіянить та намагався викинути пасажира з переднього сидіння автомобіля. Проте, коли підійшли до автомобіля, побачили, що пасажир, який сидів на передньому сидінні тримав однією рукою водія та наносив йому удари. Внаслідок нанесення ударів у водія була розбита голова. Зі слів водія йому також відомо, що в автомобілі була вирвана рація зі служби таксі. Коли вони підійшли до автомобіля, то бачили розбите лобове скло, проте стверджувати, що це зробив пасажир не можуть, оскільки не бачили, хто це зробив. Водій намагався забрати ключі у пасажира, а пасажир при цьому наносив йому удари. Ключі у пасажира забрали, лише коли приїхала міліція. Крім того, зазначив, що міліцію викликав він, а пасажир з автомобіля був у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона з сім`єю проводжали на зупинку знайомого. Коли вона з чоловіком проходили по 1-му пров. Київському, то почули крик жінки та підійшли до неї. Жінка повідомила, що вони будуть свідками, що посадка у таксі коштує 14 грн. Підійшли вони позаду автомобіля та бачили через заднє скло, як пасажир наносив удари в автомобілі водію. В подальшому таксист та пасажир вийшли на вулицю та стали битися, а її чоловік став між ними та намагався їх розборонити, були викликані працівники міліції та служба таксі. У водія таксі була розбита голова, а пасажир сів на капот автомобіля, щоб ніхто не поїхав, в ході конфлікту виражався нецензурною лайкою та перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту з потерпілим в ході якого потерпілий продемонстрував, яким чином його бив пасажир та наносив пошкодження автомобіля. Порушень при проведенні слідчого експерименту не бачив. За результатами слідчого експерименту був складений протокол, який він підписав.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює в агентстві нерухомості та в той день він робив розклейку об`яв на стовпах. В цей час він почув крик та побачив, що стоїть автомобіль служби таксі та біля нього люди. До автомобіля він підійшов зі сторони лобового скла, проте події, які відбувалися в автомобілі бачив не всі. Він став свідком лише того, як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 в автомобілі, а потім ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли на вулицю та всі події в подальшому відбувалися перед автомобілем таксі. ОСОБА_4 поводив себе агресивно, вживав нецензурну лексику, повідомляв всім, що він працівник міліції. Свідок вказане знімав на свій телефон, в зв`язку з чим ОСОБА_4 почав до нього поводитись агресивно, погрожував.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він приїхав до знайомого, який працює в штабі самооборони, та вони поїхали разом на загальний виклик. Коли вони приїхали на місце пригоди, то побачили, що були працівники міліції, таксисти та стояв автомобіль «Патріот». Серед присутніх на місці події осіб, вони побачили ОСОБА_4 , якого шарпали таксисти. В подальшому ОСОБА_4 посадили в УАЗ та поїхали з місця пригоди. Події самої не бачив, тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не бачив, на автомобіль уваги не звертав, лише зазначив, що ОСОБА_4 тримався за руку.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він працює в штабі самооборони. В той день поступив виклик, що по 1-му пров. Київському сутичка. Коли вони приїхали на місце події, то побачили, що ОСОБА_4 конфліктує з багатьма особами, поводиться агресивно. В той час там вже перебували працівники міліції. Він разом з іншими особами провів ОСОБА_4 до автомобіля міліції. Пошкоджень на автомобілі не бачив, оскільки до нього не придивлявся. Бійку він вже не бачив, а був лише свідком конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 тримався за руку.
Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення та захисту свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 26.08.2014 року вона поверталась додому та її проводив ОСОБА_4 . Маршрутні таксі в той час не ходили, тому вони йшли пішки по 1-му пров. Київському, а потім зупинили таксі. Вона з речами сіла на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_4 на переднє. Коли автомобіль розпочав рух вона звернула увагу на те, що якийсь пристрій показує 13,7 та вирішила, що це вартість проїзду. ОСОБА_4 також звернув увагу на вказане та запитав у водія, чи посадка в таксі коштує 13 грн. Водій таксі ОСОБА_6 відповів у грубій формі, щоб їхали та не обурювалися. Свідок запитала його ще раз про вказане, проте водій не відповів, а тому вони попросили водія зупини автомобіль, оскільки вони не бажали з ним їхати. ОСОБА_6 , не зупиняючи автомобіль, відчинив передні двері пасажирського сидіння та почав виштовхувати ОСОБА_4 . Свідок почала кричати, звертаючись до ОСОБА_4 , щоб він відібрав ключі у водія та зупинив автомобіль. В ході зупинки автомобіля ОСОБА_6 став наносити ОСОБА_4 удари, а ОСОБА_4 , захищаючись, наніс йому удари. Коли зупинився автомобіль, вона вибігла на вулицю та почала кричати, що тут бійка. В цей момент на вулиці йшла сім`я. Всі події відбувались дуже швидко: приїхали ще таксисти, працівники міліції, які завезли їх в відділення міліції. Крім того свідок зазначила, що бампер автомобіля ОСОБА_4 не чіпав, на лобове скло вона уваги не звертала. Про те, що ОСОБА_4 звертався в травмпункт, знає лише зі слів ОСОБА_4 .
З досліджених доказів, що надані прокурором вбачається, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 із змісту якої слідує, що він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 26.08.2014 року приблизно о 23:50 год. користуючись його послугами перевезення служби таксі 555-888, проїжджаючи поблизу МКЛ №2 по вул. Київській в м. Вінниці, зупинившись біля вищевказаного закладу, з хуліганських спонукань, почав наносити йому тілесні ушкодження та вирвав ключі з замка запалювання, пошкоджував внутрішнє обладнання автомобіля. На його прохання припинити неправомірні дії невідома особа не відреагувала та продовжувала наносити тілесні ушкодження, а в подальшому наніс кілька ударів ногою по кузову автомобіля, спричинивши матеріальної шкоди на 10000 гривень, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2014 року.
Згідно висновку експерта № 1696 від 17.10.2014 року у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, садна в тьмяно-лобно-скроневій ділянці зліва, підшкірної гематоми в лівій надбрівній ділянці, садно в ділянці верхньої губи зліва, зливні крапкові крововиливи на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірний крововилив в ділянці 1-го між флангового суглобу 4-го пальця лівої кісті. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному в постанові про призначення експертизи 26.08.2014 року, за ступенем тяжкості належать: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров`я; зливні крапкові крововиливи на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірний крововилив в ділянці 1-го між флангового суглобу 4-го пальця лівої кісті, садно в тьмяно-лобно-скроневій ділянці зліва, підшкірної гематоми в лівій надбрівній ділянці, садна в ділянці верхньої губи зліва ( за умови їх виникнення окремо від черепно-мозкової травми) - до легких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодженні у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з прикладанням травматичної сили в ділянки голови, грудної клітки зліва, 4-го пальця лівої кисті, їх характер і локалізація за механізмом утворення не суперечать обставинам, відображеним в протоколі допиту ОСОБА_6 від 08.10.14 р. та у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року за його участю («…наніс мені декілька ударів рукою в область обличчя … ще наніс мені декілька ударів рукою та ногою … ще декілька ударів рукою в область обличчя кулаками, від яких я впав на землю, а він мене взяв та, прижавши до зовнішньої сторони автомобіля почав тягнути та терти об автомобіль…»).

З довідки міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 16.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 26.08.2014 року по 03.09.2014 року. Виходячи з середньої вартості одного ліжко-дня, вартість лікування хворого складає 1774,88 гривень.

З виписки №1760 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.08.2014 року по 03.09.2014 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забій лівої половини грудної клітини.

З протоколу огляду місця події від 26.08.2014 року вбачається, що огляд проводився по 1-му провулку Київському в місті Вінниці неподалік від травматологічного відділення міської клінічної лікарні №2. Оглядом зафіксовано на проїжджій частині автомобіль марки ВАЗ 2110 державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору на лобовому склі якого присутні: велика тріщина, подряпина на одному із крил автомобіля, невеликі вм`ятини на дверях та бампері, подряпини на капоті автомобіля.

Відповідно до висновку експерта №143 та фотоілюстрацій до нього від 21.10.2014 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 10441 грн. 60 коп.

З постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.10.2014 року автомобіль марки ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору з тріщиною на лобовому склі, подряпинами на крилі автомобіля, вм`ятиною на двері, подряпиною на капоті визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006141 та передано власнику на зберігання.

В ході проведення слідчих експериментів 07.10.2014 року та 30.10.2014 року за участю понятих та потерпілого, ОСОБА_6 вказав на місце, де перебував ОСОБА_4 під час нанесення йому тілесних ушкоджень і продемонстрував, як ОСОБА_4 наносив йому удари, а також удари ногою по автомобілю, в результаті чого він був пошкоджений, сів на капот, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 07.10.2014 року та протоколом слідчого експерименту 30.10.2014 року з фототаблицями.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2014 року потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених фотознімків впізнав особу на фото № 5 на якому зображений ОСОБА_4 та вказав на нього як на особу, що вчинила щодо нього злочин.

Під час проведення слідчого експерименту 07.10.2014 року за участю свідка ОСОБА_9 , він вказав на якому місці перебував автомобіль ВАЗ 2111 26.08.2014 року та повідомив, що з нього почув голос. В подальшому за допомогою статиста свідок ОСОБА_9 показав де знаходився Генкуль та показав як наносились удари Генкулю. Крім того ОСОБА_9 вказав, що на його думку особа, яка була пасажиром перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки нецензурно виражався, був агресивним та сидів на капоті автомобіля, що вбачається з відповідного протоколу слідчого експерименту від 07.10.14 року з фототаблицями.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року з фото таблицями, проведеного за участю понятих, вбачається, що свідок ОСОБА_10 вказала коли та де перебував автомобіль ВАЗ 2111 під час події 26.08.2014 року та продемонструвала, як чоловік, що перебував на пасажирському сидінні, витягнув з автомобіля особу, що перебувала на водійському сидінні та став наносити тілесні ушкодження. Крім того зазначила, що особа, яка наносила тілесні ушкодження, сидів на капоті автомобіля, поводив себе агресивно, зухвало, нецензурно виражався.

Під час проведення слідчого експерименту 07.10.2014 року за участю понятих, свідок ОСОБА_12 вказав коли та де перебував автомобіль марки ВАЗ 2111, що на автомобілі перебувала шашка служби таксі та за допомогою статиста продемонстрував де перебували водій та пасажир і як пасажир наносив тілесні ушкодження водію, що вбачається з відповідного протоколу слідчого експерименту від 07.10.14 року.

Дослідивши сукупність вказаних доказів суд вважає, що винуватість обвинуваченого є доведеною, оскільки підтверджується показаннями потерпілого, свідків та письмовими доказами у справі.

Так, в судовому засіданні обвинувачений вину не визнав та зазначив, що всі події, які відбулись 26.08.2014 року є наслідком неправомірної та протиправної поведінки потерпілого, який як водій таксі поводився зухвало, не відповів на його запитання, грубіянив. Вказані неправомірні дії водія викликали його правомірну поведінку бажання будь-яким чином залишити автомобіль. Проте, враховуючи, що потерпілий на його прохання не відреагував, а навпаки почав застосовувати насильство, яке загрожувало його здоров`ю виштовхувати з автомобіля, обвинувачений діючи на захист себе наніс йому декілька ударів в голову.

Разом з тим, такі показання обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи встановленим судом на підставі сукупності досліджених доказів виходячи з наступного.

З показань потерпілого вбачається, що обвинувачений та його знайома ( свідок ОСОБА_7 ) в той день дійсно скористались послугами автомобіля таксі під його керуванням. Проте в автомобілі почали з ним конфлікт, а саме не з`ясовуючи, що відображено на одному з пристроїв в машині почали виясняти в нього чому така велика вартість проїзду. При цьому потерпілий зазначив, що він бачив, що вказані особи перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а тому вирішив не звертати на них увагу та продовжив рух, сказавши, щоб вони мовчали.

З показань потерпілого вбачається, що після вказаних дій розпочався конфлікт, який переріс в побиття потерпілого обвинуваченим.

Суд відноситься критично та не приймає до уваги показання обвинуваченого, що причиною його подальшої поведінки стало те, що потерпілий відчинивши під час руху автомобіля передні пасажирські двері, почав виштовхувати його з автомобіля, що зумовило нанесення обвинуваченим потерпілому ударів з метою самозахисту. Підставами для цього є нелогічність вказаних свідчень, оскільки за показаннями ОСОБА_4 водій одночасно продовжував рух, керував автомобілем, одночасно відчиняв протилежні двері та в цей же час з силою, двома руками виштовхував обвинуваченого. Так, з огляду на все зазначене, суд вважає, що людина позбавлена фізіологічної можливості робити всі вказані речі одночасно, що свідчить про неправдивість показань обвинуваченого. При цьому суд звертає увагу, на розташування вказаних осіб у машині та те, що обвинувачений за статурою є в два рази більшим за потерпілого. Також, суд підкреслює, що обвинувачений стверджує, що саме в цей час, він перебуваючи в полулежачему положенні, частково поза межами машини, зміг, за його поясненнями, нанести декілька ударів в голову водія кулаками обох рук, що з огляду на фізіологічні можливості людини, ще раз підтверджує недостовірність показань ОСОБА_4 .

Також суд при наданні оцінки показань ОСОБА_4 , враховує, що обвинувачений повідомив, що більше він ударів, крім зазначених в зазначеному положенні не наносив, та звертає увагу на кількість та розташування тілесних ушкоджень в потерпілого, які підтверджені висновком судово-медичної експертизи.

Так, згідно вказаного висновку у ОСОБА_6 виявлено закрита черепно-мозкова травма, садно в тьмяно-лобно-скроневій ділянці зліва, підшкірна гематома в лівій надбрівній ділянці, садно в ділянці верхньої губи зліва, зливні крапкові крововиливи на передній поверхні грудної клітки зліва, підшкірний крововилив в ділянці 1-го між флангового суглобу 4-го пальця лівої кісті, що унеможливлює нанесення їх в такому положенні, як зазначає обвинувачений та беззаперечно свідчить про неправдивість його показань.

При цьому суд приймає до уваги, що повідомлені потерпілим обставини за яких вказані тілесні ушкодження нанесені йому обвинуваченим визнані експертом обґрунтованими, оскільки згідно висновку вказаної ж експертизи тілесні ушкодженні у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з прикладанням травматичної сили в ділянки голови, грудної клітки зліва, 4-го пальця лівої кисті, їх характер і локалізація за механізмом утворення не суперечать обставинам, відображеним в протоколі допиту ОСОБА_6 від 08.10.14 р. та у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року за його участю («…наніс мені декілька ударів рукою в область обличчя … ще наніс мені декілька ударів рукою та ногою … ще декілька ударів рукою в область обличчя кулаками, від яких я впав на землю, а він мене взяв та, прижавши до зовнішньої сторони автомобіля почав тягнути та терти об автомобіль…»).

Крім зазначеного показання обвинуваченого щодо обставин нанесення ударів потерпілому спростовані і показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказали, що бачили як обвинувачений наносив потерпілому удари в автомобілі, який стояв та не рухався. При цьому суд звертає увагу, що вказаних свідків покликала свідок ОСОБА_7 , що спростовує її показання та показання обвинуваченого, що це відбувалось під час руху автомобіля.

Таким чином, причиною події, що сталась 26.08.2014 року стала відмова водія пояснювати обвинуваченому та свідку ОСОБА_7 те, що вказаний пристрій не є таксометром, а є бортовим комп`ютером, який не рахує вартості проїзду.

Враховуючи встановлення вказаної обставини, суд вважає, що показання обвинуваченого щодо неправомірної, протиправної, агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_6 , яка перебувала подіям, слід оцінити критично, оскільки будь-якої з ознак зазначеної поведінки доказами у справі не підтверджено. При цьому суд звертає увагу, що сам обвинувачений не оспорює, що єдиною підставою для виникнення конфлікту стала саме вказана подія відмова водія відповідати на його запитання щодо вартості проїзду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого та потерпілого вважає, що вказана відмова водія, продовження руху та вимога «сидіти тихо» не є протиправною поведінкою ОСОБА_6 , а були використані обвинуваченим, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, як малозначний привід для вчинення ним хуліганських дій.

При цьому суд приймає до уваги, що всі допитані особи у справі - потерпілий, свідки стверджували, що ОСОБА_4 в той час перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно та зухвало. Стан алкогольного сп`яніння не заперечується і самим обвинуваченим.

Згідно з п. 5 ППВСУ № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
При визначені наявності в діях ОСОБА_4 ознак грубого порушення громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які стали випадковими очевидцями події.

Так, з показань свідків очевидців події вбачається, що подія, яка сталась відбувалась біля житлових будинків, вночі, супроводжувалась криками, агресивною поведінкою ОСОБА_4 , викликаною станом алкогольного сп`яніння, тривалістю вказаного та її припиненням лише приїздом працівників міліції.
Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями інших свідків допитаних як за клопотанням сторони обвинувачення так і за клопотанням сторони захисту, які вказали на неправомірну, агресивну, зухвалу поведінку обвинуваченого.
Суд приймає зазначені докази до уваги, як такі, що підтверджують факт порушення громадського порядку, оскільки діями ОСОБА_4 безумовно було порушено загальноприйняті в суспільстві правила поведінки.
Одночасно наведені показання також свідчать, що ОСОБА_4 грубо порушено громадський порядок за ознакою особливої зухвалості, оскільки їх свідчення в сукупності з доказами, що підтверджують пошкодження автомобіля (протокол огляду, висновок експерта), заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень доводять зазначене.
Аналіз сукупності вказаних доказів надає підстави стверджувати про доведеність винуватості обвинуваченого, підтвердженої доказами безпричинності дій обвинуваченого, з використанням малозначного приводу з мотивів явної неповаги до суспільства, зневаги до оточуючих, що характерно для вчинення хуліганства.
Таким чином, вищезазначені докази у кримінальному провадженні є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації діям обвинуваченого.

На підставі сукупності доказів у справі та зазначених положень ППВСУ, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 19.09.2014 року № 2513-м обвинувачений на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 24.09.2014 року № 2-6819 ОСОБА_4 за даними архіву та картотеки диспансерного відділення станом на 21.09.2014 року не значиться.
З характеристики за місцем роботи ОСОБА_4 вбачається, що він працює в Вінницькій філії ТОВ «ВЕННБЕСТ» з 26.03.2014 року на посаді охоронника ГМР м. Вінниці. За період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони: грамотний, дисциплінований співробітник, який сумлінно та якісно виконує свої функціональні обов`язки.

Згідно вимоги про судимість від 29.10.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, обвинувачений раніше не судимий, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, вину не визнав, не розкаявся, обставин, щоб пом`якшували його покарання судом не встановлено. ОСОБА_4 є пільговим пенсіонером та не досяг пенсійного віку, визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який винуватість не визнав, не розкаявся, шкоду потерпілому не відшкодував, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, оскільки призначенні інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Разом з тим, суд з врахуванням конкретних обставин справи, а саме того, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є пенсіонером, вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, при цьому поклавши на нього обов`язки визначені ст. 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 15000,00 гривень та моральної шкоди в сумі 2000, 00 гривень суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З цивільного позову потерпілого вбачається, що матеріальна шкода в сумі 15000 гривень складається з 10600 гривень за ремонт автомобіля, 1400 гривень оренда автомобіля і простій за сім днів лікування та 3000 гривень витрати на лікування.
Перевіривши додані потерпілим докази на обґрунтування розміру вказаної шкоди суд дійшов висновку, що потерпілим не доведено заподіяння пошкодженням автомобіля йому збитків.
Так, з висновку експерта № 143 від 21.10.2014 року (сторінка 10) слідує, що власником автомобіля є не потерпілий, а ОСОБА_15 , що підтверджує те, що збиток внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу в результаті злочинних дій обвинуваченого спричинений не потерпілому, який правомірно керував автомобілем, а йому як власнику майна.
Суд, враховує, що п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», надано перелік володільців джерел підвищеної небезпеки, до яких, зокрема, належать громадяни, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі відповідних договорів (договору оренди, підряду); громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом та п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до якої положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).
Врахувавши вказані роз`яснення та докази у справі, суд вважає, що позов потерпілого, який не є власником автомобіля, що був пошкоджений в результаті злочину, підлягав би задоволенню лише у випадку підтвердження ним що, всі витрати на ремонт автомобіля поніс позивач (потерпілий), який правомірно керував (володів) автомобілем та довів, що саме йому завдано шкоду.
Разом з тим, жодного доказу, що підтверджують вказане суду не надано, що зумовлює рішення про відмову в задоволенні вимог потерпілого в цій частині.
З підстав недоведеності вимоги в сумі 1400 гривень за оренду автомобіля і простій за сім днів лікування та її розміру жодним доказом у справі суд відмовляє і у стягненні з обвинуваченого на користь потерпілого вказаної суми.
При вирішенні питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 3000 гривень на лікування, суд вважає, що доказами у справі підтверджено заподіяння такої шкоди в розмірі 234,20 гривень, оскільки з доданих копій чеків вбачається, що більшість з них датовані 23.09.2014 року, тобто часом коли потерпілий не перебував на лікуванні.
Так, суд приймає до уваги лише чек з аптеки на зазначену суму, оскільки він датований 26.08.2014 року, тобто днем звернення потерпілого до лікарні.
Придбання інших ліків, в пізніші дні не є доказом того, що вказане зумовлено лікуванням потерпілого від наслідків неправомірних дій обвинуваченого, оскільки будь-яких доказів здійснення відповідних призначень лікарями вказаних у чеках препаратів суду не надано.
З виписки хворого від 03.09.2014 року вбачається, що йому рекомендовано протягом місяця прийом Магнію В6 в таблетках та вітаміну Е, проте жоден з поданих чеків придбання саме таких ліків не доводить.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням з обвинуваченого на користь потерпілого 234,20 гривень матеріальних збитків, завданих злочином.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Потерпілим на обґрунтування моральної шкоди зазначено, що він тривалий час лікувався і стаціонарно і амбулаторно. Він вдівець та у нього на утриманні старенька бабуся та двоє дітей. Робота в службі таксі у нього єдине джерело заробітку. В той час коли він перебував на лікуванні у лікарні, нікому було дивитись за дітьми та старенькою бабусею, в зв`язку з чим він хвилювався та просив знайомих за ними доглянути.
Зазначене та докази заподіяння тілесних ушкоджень, що беззаперечно свідчать про фізичні страждання, переконує суд у тому, що потерпілий в зв`язку із вчиненням щодо нього протиправних діянь з боку обвинуваченого зазнав душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.
Витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта № 143 від 21.10.2014 року становлять 589,68 гривень, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи та підлягають стягненню з обвинуваченого.
Крім того, у справі слід вирішити питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 234,20 гривень матеріальної шкоди та 2000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 589,68 грн.

Речовий доказ у справі, а саме автомобіль марки ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , переданий на зберігання власнику згідно з постановою від 21.10.2014 року, залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: