Справа №504/4466/14-к
(1кп/504/38/15)

В И Р О К
17.02.2015 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Комінтернівське матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, працюючого по найму, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.11.2005р. Южненським міським судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 19.12.2006р. Южненським міським судом Одеської області за ст.ст.289 ч.2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 28.02.2011 року по відбуттю строку покарання;
- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
В період з 17.11.2014 року по 22.11.2014 року, точного часу та дати слідством не встановлено, ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, з огорожі приватної ділянки АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , за допомогою гр-на ОСОБА_8 , який не був обізнаний в злочинних намірах ОСОБА_6 , таємно викрав двостулкові металеві ворота, вагою 86 кг., по ціні 2,70 грн. за 1 кг. лому чорного металу, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 232 грн. 20 коп., після чого з місця пригоди зник, а викраденим майном розпорядився на свій розсуд.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно приблизно в період з 17.11.2014 року по 22.11.2014 року, він, з огорожі приватної ділянки АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , за допомогою гр-на ОСОБА_8 , який не був обізнаний в його злочинних намірах, тобто, якому він сказав, що це ворота його бабусі і яка дозволила йому продати їх, таємно викрав двостулкові металеві ворота, після чого продав їх малознайомому ОСОБА_9 . Кошти, які отримав від викраденого майна витратив на особисті потреби. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи, а також судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, зокрема, враховує посередню характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання, те, що він раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що він має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає голослівним, оскільки жодного документу, яким би підтверджувалося наявність дитини, обвинуваченим надано суду не було.
Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який наполягав на застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 суворої міри покарання, оскільки останній навіть не вибачився.
За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді арешту, передбачену санкцією ст.185 ч.2 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Крім того, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтС в Одеській області, оскільки обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від правоохоронних органів, чим перешкодити виконанню вироку суду.
Речові докази по справі, вказані (на а.п.44-45), а саме: шість секцій металевого забору, одну металеву трубу, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , необхідно повернути власнику ОСОБА_10 , двостулкові металеві ворота, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , необхідно вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальних витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 371-373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтС в Одеській області, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня його фактичного затримання з 17 лютого 2015 року.
Речові докази по справі, вказані (на а.п.44-45), а саме: шість секцій металевого забору, одну металеву трубу, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_10 , двостулкові металеві ворота, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченимОСОБА_6 , який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1