11-кп/775/85/2015(м)

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року місто Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Маріуполя Донецької області, громадянку України, не заміжню, із середньою освітою, інваліда третьої групи, яка не працює, судима: 25.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 199 ч.2,75,76 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватою та засуджено: за ст.307 ч.1 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; за ст.307 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 25 серпня 2011 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку, 25.09.2013 року, у першій половині дня, ОСОБА_7 , умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, у дворі одного з багатоповерхових будинків, розташованих у житловому мікрорайоні 23 Жовтневого району м. Маріуполя, у невстановленої особи незаконно придбала та зберігала при собі наркотичний засіб мета дон. В цей же день - 25.09.2013 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , незаконно збула (продала) за 1300 грн. ОСОБА_8 , в паперовому згортку наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон, кількість якого із загальної маси 0,0496 г. вилученої речовини, складає 0,0419 г.

Вона ж, 30.09.2013 року, у першій половині дня, умисно, повторно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, у дворі одного з багатоповерхових будинків, розташованих у житловому мікрорайоні 23 Жовтневого району м. Маріуполя, у невстановленої особи незаконно придбала та зберігала при собі наркотичний засіб мета дон. В цей же день - 30.09.2013 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , незаконно збула (продала) за 700 грн. ОСОБА_9 в паперовому згортку наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон, кількість якого із загальної маси 0,037г. вилученої речовини, складає 0,029г.

В цей же день - 30.09.2013 року, о 18 годині 10 хвилин., під час затримання ОСОБА_7 працівниками Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , як підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в ході її особистого огляду, в присутності понятих, у боковій кишені одягненої на неї куртки, були вилучені залишки наркотичного засобу - метадон, кількість якого із загальної маси 0,033 г. вилученої речовини, складає 0,026 г, яку вона повторно незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

З вироком не погодився захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 , просив вирок суду змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, та застосувати відносно ОСОБА_7 статтю про менш тяжке кримінальне правопорушення, а саме 309 ч.2 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання захисту про витребування у сторони обвинувачення та дослідження у судовому засіданні повної версії відеозапису першого та другого етапів оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 , які мали істотне значення для підтвердження чи спростування пояснень допитаних понятих, закупника та обвинуваченої. Разом з цим, судом були дослідженні лише відрізки відеозаписів оперативних закупок, що прямо свідчить про фальсифікацію доказів обвинувачення.

Також, захисник зауважує, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме, суд не врахував суттєві протиріччя між поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та відеозаписом оперативної закупки. Таким чином, в ході судового розгляду судом першої інстанції не було зібрано достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України, а тому є підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст.309 ч.2 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду, захисник підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачена про час та місце судового засідання апеляційного суду повідомлена належним чином, проте в суд не з`явилась з невідомих причин і про відкладення розгляду справи клопотань не подавала.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції розглянув кримінальну справу з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів передбачених ст.ст.307 ч.1, 307 ч.2 КК України за обставин викладених у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної.

При розгляді справи суд не допустив неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку.

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, апелянт зауважував, що судом була допущена неповнота судового слідства, оскільки суд першої інстанції оглянув лише уривки відеозапису двох етапів оперативних закупок. При цьому, на вимогу сторони захисту, суд відмовив у витребуванні та дослідженні повної версії відеозаписів двох етапів оперативної закупки, що на його думку перешкодило перевірці показань свідків - оперативного покупця та понятих.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується в суді апеляційної інстанції, контроль за вчиненням ОСОБА_7 злочинів фіксувався протоколами, що відповідає вимогам ст.ст. 252, 103 КПК України. При цьому, як додатковий вид фіксування, застосовувався відеозаписуючий технічний засіб.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, журналу судового засідання та не спростовано сторонами кримінального провадження, суд першої інстанції в судовому засіданні, окрім дослідження самих протоколів, в яких зафіксовано хід та результати контролю за вчиненням злочину, оглянув відеозаписи проведення двох етапів оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 . На цих записах зафіксовано як:

- 25 вересня 2013 року оперативний покупець ОСОБА_8 зустрічається з ОСОБА_7 під аркою між будинками №№15, АДРЕСА_5 . Далі зафіксовано, як покупець ОСОБА_8 зустрічається з ОСОБА_7 біля будинку №9 по вул. Сонячній і у нього з`являється паперовий згорток.

- 30 вересня 2013 року оперативний покупець ОСОБА_9 зустрічається з ОСОБА_7 біля магазину «Щирий Кум» та передає їй кошти, а та пропонує почекати деякий час. Далі зафіксовано, як покупець ОСОБА_9 зустрічається з ОСОБА_7 біля магазину «23 квартал» та разом йдуть у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де відбулася передача паперового згортку.

Враховуючи, що на цих відеозаписах зафіксовані основні події вчинення ОСОБА_7 злочинів, а також наведену у вироку їх оцінку у сукупності з іншими дослідженими доказами, суд апеляційної інстанції не вбачає факту допущення судом першої інстанції неповноти судового слідства.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції й доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так апелянт стверджував, що суд першої інстанції не врахував суттєві протиріччя між показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині того, що вони, як поняті ходили за оперативним покупцем ОСОБА_9 та спостерігали за її діями під час оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 .

Проаналізувавши показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дані ними в суді першої інстанції вбачається, що свідок ОСОБА_10 пояснила, як вона з другим понятим спостерігали за ОСОБА_12 та за ОСОБА_13 стоячи на місці. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона з другим понятим йшли за дівчиною покупцем на відстані 10 метрів, а після цього спостерігали зустріч ОСОБА_13 та покупця неподалік від магазину «Щирий Кум».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо аналізу та оцінки доказів, зокрема показань наведених свідків, оскільки їх показання про обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, не суперечать одне одному.

Так обидва свідки стверджували, що вони були понятими при проведені оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 . Працівниками міліції була роз`яснена мета їх присутності та обов`язки спостерігати за діями ОСОБА_7 та оперативного покупця. Покупцеві були видані гроші і вона пішла на зустріч з ОСОБА_13 . Під час цієї зустрічі біля магазину «Щирий Кум», поняті тримали їх в полі зору та бачили як ті спілкувались. Після чого, покупець повернулась до працівників міліції і сказала, що необхідно почекати. Через деякий час покупець з ОСОБА_13 знову зустрілися і пішли у під`їзд багатоповерхового будинку. Коли вони вийшли з під`їзду, покупець повернулась і видала працівникам міліції паперовий згорток з порошком. Про ці події був складений протокол, який вони підписали і зауважень до протоколу не було.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновків, що твердження апелянта про суперечливість показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не обґрунтовані.

Враховуючи викладене, апеляційний суд також не вбачає підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки вищенаведені доводи апелянта не обґрунтовані, а за обставинами визнаними судом доведеними кваліфікація дана правильна.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 - у той же строк з моменту отримання її копії.

Судді