Справа № 1-54/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/19/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з професійно технічною освітою, раніше не судиму,

визнано винною вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та, з застосуванням ст. 69 КК України, засуджено до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 .. Стягнуто з засудженої на її користь 52 759 грн. 90 коп. матеріальної шкоди і 150 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання про запобіжний захід та судові витрати.

Згідно з вироком КОНИК визнано винною у тому, що вона, близько 15 год. 30 хв. 18 жовтня 2006 року на подвір`ї свого будинку в с. Воля Задеревацька Стрийського району Львівської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, знаючи, що в скляній банці об`ємом 0,5 л знаходиться рідина, яка містить кислоту, умисно вилила її в обличчя потерпілій ОСОБА_8 , яка зайшла на її подвір`я, внаслідок чого заподіяла їй хімічний опік 3-го ступеня рогівки та кон`юнктиви обох очей, через що потерпіла повністю втратила зір на обидва ока, заподіявши таким чином потерпілій умисне ушкодження, яке відноситься до тяжкого за ознакою втрати органом його функцій.

В своїй апеляції потерпіла ОСОБА_8 , покликаючись на м`якість покарання, призначеного судом засудженій, безпідставне застосування ст. 69 КК України, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне розв`язання її цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди вказує, що районний суд призначив КОНИК покарання, яке явно не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину і особі засудженої. Вважає, що суд неправильно застосував ст. 69 КК України, оскільки у справі немає обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного КОНИК злочину, та безпідставно прийшов до висновку про щире каяття засудженої у вчиненому, яка до цього часу не відшкодувала їй матеріальну шкоду. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не виконано вказівок судів апеляційної і касаційної інстанції щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. При розв`язанні цивільного позову суд, на її думку, без належного обгрунтування зменшив суму відшкодування моральної шкоди у п`ять разів. Просить вирок районного суду скасувати і призначити ОСОБА_11 покарання у виді семи років позбавлення волі, а також повністю задовольнити її позов про стягнення з засудженої на її користь моральної та матеріальної шкоди.

Прокурор в апеляції, покликаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину й особі засудженої унаслідок м`якості, вказує, що при обранні покарання районний суд не взяв до уваги особу ОСОБА_11 , тяжкість вчиненого злочину та обставини справи. Зокрема, суд не взяв до уваги і не вказав у вироку про таку обтяжуючу обставину, як тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки потерпіла ОСОБА_8 повністю втратила зір на обидва ока і стала інвалідом першої групи. Також, суд не врахував тяжкість вчиненого злочину і безпідставно визнав щире каяття, як обставину пом`якшуючу покарання. Поза увагою суду залишилося й те, що в судовому засіданні КОНИК не визнала своєї вини у вчиненому та заперечила фактичні обставини справи встановлені судом у вироку. Всупереч цьому суд визнав за пом`якшуючу вину обставину те, що вона заподіяну потерпілій шкоду визнає і у подальшому буде її відшкодовувати. В зв`язку з цим вважає призначення покарання засудженій із застосуванням ст. 69 КК України неправильним й таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину. Враховуючі ці обставини просить апеляційний суд вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді шести років позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_9 від поданої апеляції за згодою засудженої в суді відмовився, а тому його апеляція апеляційним судом не розглядалася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи, виступи прокурора і потерпілої на підтримку апеляційних скарг, думку захисника ОСОБА_9 та засудженої ОСОБА_11 про законність вироку й необхідність залишити його без змін, а апеляції без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляціях доводи, провівши у справі судове слідство, встановила наступне.

При розгляді справи районний суд не виконав вказівок апеляційного суду в ухвалі від 23.05.2014, не усунув суперечності в показах засудженої, потерпілої та свідків, не надав оцінки зібраним у справі доказам, а наведені судом у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, як вбачається з протоколу судового засідання та всупереч висновків суду у вироку, засуджена ОСОБА_11 в суді свою вину у вчиненому не визнала і дала пояснення щодо фактичних обставин справи, які за своїм змістом відрізняються від тих, що були встановлені судом і викладені у вироку.

Так, згідно протоколу судового засідання, потерпіла ОСОБА_8 в суді пояснила, що ОСОБА_11 виплеснула їй рідину із кислотою, яка була в банці, коли вона зайшла на її подвір`я, щоб вигнати курей.

Засуджена ОСОБА_11 пояснила, що кинула банку з кислотою у потерпілу в той момент, коли захищалась від ОСОБА_8 , яка разом із своєю дочкою ОСОБА_12 били її в гаражі на подвір`ї.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що бачив, як ОСОБА_11 зайшла в гараж, а потім із банкою в якій знаходилась рідина темного кольору, пішла у бік центральної дороги, де в той час у напрямку її подвір`я рухалась потерпіла ОСОБА_8 ..

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що бачили, як ОСОБА_8 і ОСОБА_12 били КОНИК на її подвір`ї біля гаражу.

У вироку суд послався на протоколи відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_8 та засудженої КОНИК, а також свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , та вказав у ньому, що дані докази є узгодженими між собою з іншими доказами по справі та сумніву в своїй належності і допустимості не викликають.

Однак цей висновок суду є невірним, оскільки покази потерпілої ОСОБА_8 , засудженої КОНИК та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 щодо фактичних обставин справи суттєво відрізняються між собою і містять істотні суперечності, які судом не усунуті.

Оцінку розбіжностям в показах потерпілої ОСОБА_8 , засудженої КОНИК та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 наданих в суді та при відтворенні обстановки і обставин подій суд у вироку не надав і суперечності між ними не усунув.

Фактично поклавши в основу вироку покази потерпілої ОСОБА_8 і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд у вироку не вказав, чому він надав перевагу саме їхнім показам та не взяв до уваги покази засудженої КОНИК і свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Всупереч вимог ст. 334 КПК України 1960 року суд не навів у вироку наданих в суді показів засудженої ОСОБА_11 щодо фактичних обставин справи, які мають доказове значення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Верховного Суду України від 15.06.2010 скасовано вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.05.2009 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08.09.2009 через неповноту і однобічність судового і досудового слідства, для повного і всебічного з`ясування обставин справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. З цих самих підстав ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2014 року було скасовано і вирок Стрийського міськркайонного суду Львівської області у справі від 06.02.2012 .

Однак ці вказівки судів касаційної та апеляційної інстанції при розгляді справи районним судом не виконані. Суд у вироку фактично лише послався на зібрані в справі докази, але не надав їм належної правової оцінки та не усунув розбіжності у показах потерпілої, засудженої і свідків, внаслідок чого поклав в основу вироку суперечливі докази, які ставлять під сумнів правильність наведених у вироку висновків суду щодо фактичних обставин справи визнаних судом доведеними.

Відповідно до ст.ст. 374, 399 КПК України 1960 року, вказівки суду апеляційної і касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи, невиконання ним цих вимог є істотним порушенням вимог КПК.

Крім того, приймаючи рішення про призначення засудженій у відповідності до вимог ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, районний суд не навів у вироку обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, що є обов`язковою умовою застосування даної норми, а отже, допустив неправильне застосування кримінального закону.

Згідно ст. 367 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, є підставами для скасування судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки через допущені порушення вирок районного суду підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд, то апеляційні скарги прокурора і потерпілої ОСОБА_8 слід задовольнити частково.

При новому розгляді справи районному суду необхідно усунути ці порушення і, з врахуванням доводів апеляцій прокурора та потерпілої, прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366, 367, 377 КПК України 1960 року, ст. 15 Розділу ХІ КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляції прокурора і потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року відносно ОСОБА_19 скасувати, а справу повернути на новий розгляд в той же суд у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4