АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження №11кп/791/333/13
Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України
Доповідач - Вороненко Т.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року листопада місяця «14» дня
колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Вороненко Т.В.

Суддів: Бугрименко В.Г.,
Післєгіної Л.М..

При секретарі - Фокіній Є.В.

З участю прокурора - Чіпчєва В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
обвинуваченої ОСОБА_1 на вирок
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 09 вересня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що мешкає по АДРЕСА_1, раніше
неодноразово судиму, останній раз
17.10.2011 року Голопристанським районним
судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК
України на 3 роки позбавлення волі
звільнена від відбування покарання з
іспитовим строком 3 роки;

засуджено за ст. 185 ч.2 КК України до 1
(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України
шляхом часткового приєднання
невідбутої частини покарання за
попереднім вироком, призначено
остаточне покарання у виді трьох років
одного місяця позбавлення волі з
відбуванням покарання у кримінально
виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід - особисте
зобов'язання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винною та
засуджено за вчинення нею злочину при
наступних обставинах: 06.04.2013 року
близько 10:00 години перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись в
приміщенні по АДРЕСА_2, шляхом вільного
доступу, таємно скоїла крадіжку майна,
що належало потерпілій ОСОБА_2,
спричинивши останній матеріальну
шкоду на загальну суму 200 грн.

Справа судом розглядалася відповідно
до ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена
вказує, що вирок, в частині призначення
покарання є незаконним у зв'язку з його
суворістю, так як вважає, що судом не
враховано визнання нею своєї вини та
щире каяття, наявність на утриманні
неповнолітньої дитини, яку вона
виховує сама та сина інваліда. Просить
вирок Голопристанського районного
суду Херсонської області від 09.09.2013
року змінити та призначити покарання
не пов'язане з реальним позбавленням
волі.

Перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши думку прокурора, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, зі слідуючих
підстав.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка
вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне і достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд
першої інстанції врахував характер та
ступінь суспільної небезпеки скоєного
злочину, особу обвинуваченої, яка за
місцем проживання характеризується
посередньо, раніше притягалась до
кримінальної відповідальності, скоїла
злочин в період іспитового строку,
урахувавши пом'якшуючі і обтяжуючу
покарання обставини, належним чином
мотивував своє рішення, що виправлення
обвинуваченої можливо лише за умови її
ізоляції від суспільства.

З таким рішення суду першої інстанції
колегія суддів погоджується, так як
відповідно до матеріалів
кримінального провадження ОСОБА_1
характеризується незадовільно, як
особа, що зловживає алкогольними
напоями, раніше тричі засуджувалась за
вчинення корисливих злочинів -
крадіжок та у період іспитового строку
визначеного вироком Голопристанського
районного суду від 27.10.2011 року, скоїла
новий аналогічний злочин середньої
тяжкості, який вчинила у стані
алкогольного сп'яніння.

Зазначене свідчить про схильність
ОСОБА_1 до антисуспільної поведінки та
вчинення злочинів даної категорії, і
вказує на підвищену суспільну
небезпеку особи ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегії суддів
не знаходить підстав для пом'якшення
призначеного ОСОБА_1 покарання, як про
це ставиться питання в її апеляційній
скарзі, обставини на які посилається
обвинувачена, а саме визнання вини та
щире каяття, наявність неповнолітньої
дитини судом при призначенні покарання
враховані, як пом'якшуючі покарання
обставини.

Доводи апеляційної скарги, що на
утриманні обвинуваченої знаходиться
син інвалід, не підтверджується
матеріалами кримінального
провадження, не долучені такі дані
ОСОБА_1, і до поданої нею апеляційної
скарги.

Таким чином, на думку колегії
суддів суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність виправлення та
перевиховання ОСОБА_1 в умовах ізоляції
від суспільства, а призначене
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України, є необхідним, достатнім та
справедливим, а тому підстав для
скасування або зміни вироку не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої
ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
вирок Голопристанського районного
суду Херсонської області від 09 вересня
2013 року щодо неї - без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з моменту
її проголошення, а засудженій - в той же
строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді: (три підписи)

згідно з оригіналом

Суддя
Вороненко Т.В