Справа №11 -a-805 2007 року Головуючий у 1 -ій інстанції-
Категорія-ч.2 ст. 121 КК України Доповідач - Борщ B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Кіровоградської області в складі: Головуючого: Осетрова В.І. Суддів:
Кадегроб А.І., Борща B.C. З участю
прокурора - Усатової А.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.
Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Світловодського міськрайонного суду
від 17 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець Смт. Нова Прага
Олександрійського району, українець, гр-н України,
освіта середня, працюючий
робітником ТОВ «Тімбер м. Світловодськ, одружений,
маючий на своєму утриманні 2 неповнолітніх дітей, прож. АДРЕСА_1, раніше не судимий засуджений за ч.2 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
1034, 5 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Суд визнав
ОСОБА_1 винним в тім, що він 17
листопада 2006 року близько 19 годин прийшов до домоволодіння куми ОСОБА_4 по
АДРЕСА_2 і під час вживання спиртних напоїв із своєю дружиною та своїми
знайомими ОСОБА_5, ОСОБА_6 в процесі сварки наніс удар взутою правою ногою в
область лівої скроні голови ОСОБА_5,
який сидів за столом, і заподіяв
йому внутрішню черепну травму у вигляді забою головного мозку зліва з
крововиливом піл тверду мозкову оболонку,
тобто тяжкі тілесні ушкодження,
від яких потерпілий помер 30 листопада 2006 року у Світловодській
центральній районній лікарні.

В апеляції
адвокат просить змінити вирок і застосувати до ОСОБА_1 ст. 75 КК України, так як він розкаявся у скоєному, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та
мати, яка потребує догляду через
хворобу, позитивно характеризується по
місту роботи і проживання, потерпілий
неправомірно вів себе. Потерпілому не була своєчасно надана медична
допомога, своєчасне надання якої
зберегло б тому життя, так як наступного
дня швидка медична допомога не госпіталізувала його з тих причин, що він був у стані алкогольного сп'яніння і
йому було сказано, що потрібно менше
пити. Суд необгрунтовано відмовив в клопотанні про проведення комісійної судово-медичної
експертизи з питанням: Чи не було б смерті ОСОБА_5, якби
йому була надана медична допомога.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 просить переглянути справу по суті, вважає вирок надто суворим, так як,
потерпілий ображав його лайливими словами і він не витримав і вдарив
того. Коли до потерпілого приїздила швидка допомога, вона не виявила тілесних ушкоджень, а лише сказали тому, що треба менше пити. А потім той лежав біля
свиноферми і лише 27 листопада того відправили до лікарні і якби тому своєчасно
була надана медична допомога той може б не вмер.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора
вважавшого, що вирок законний та

обгрунтований, вивчивши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Винність
засудженого в скоєні злочину повністю доведена і підтверджується доказами
перевіреними в судовому засіданні: показами потерпілої ОСОБА_7, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_8, судово-медичного експерта Максюти В.І., висновком судово-медичної експертизи (а.с. 27
-28).

Сварка
виникла через те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
заявив потерпілому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що той все пропив, та якби той не
пив, то і донька того була б жива. В
зв'язку з цим протиправна поведінка потерпілого відсутня.

Заподіяне потерпілому тяжке тілесне ушкодження було тяжким і було причиною
його смерті. Після отримання ушкодження потерпілий через певний проміжок часу
втратив координацію рухів і отримав при падінні легкі тілесні ушкодження, а тяжке тілесне ушкодження не могло бути отримане
при падінні з висоти росту потерпілого. Перший раз працівники швидкої допомоги
вважали, що у потерпілого приступ
епілепсії і надав йому медичну допомогу залишили його вдома. Твердження
засудженого і адвоката про те, що
потерпілого не забрала з дому швидка допомога так, як той був нетверезим невірне. Суд вірно
відмовив в проведенні комісійної судово - медичної експертизи, так як смертельний наслідок, який не був усунений лікарським
втручанням, хоча можливо й міг бути ним
усунений, перебував у причинному зв'язку
з умисним тілесним ушкодженням і тому суд вірно кваліфікував дії засудженого за
ч.2 ст. 121 КК України.

Призначаючи
покарання суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, обставини,
що пом'якшують, в тому числі і ті
на які посилаються засуджений і адвокат,
та обтяжують покарання і обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення засудженого можливе лише в
умовах ізоляції його від суспільства і застосував до нього ст. 69 КК України.

Приймаючи до
уваги всі обставини справи, а також
те, що засудженому призначене покарання
з застосуванням ст. 69 КК України
колегія суддів не знаходить підстав для пом'якшення покарання і
застосування ст. 75 КК України.

Керуючись ст.
ст. 362, 366, КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення , а вирок Світловодського міськрайонного суду
від 17 липня 2007 року відносно ОСОБА_1залишити без змін.