Справа № 11-1053/ 2007 року Головуючий у 1-й інстанції
ч.1 КК України Доповідач: Куліш
УХВАЛА

Іменем України

2007 року жовтня
місяця 26 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Куліша В.М.

Суддів: Лісіченко
Л.М., Томилка В.П.

з участю
прокурора
ПОДВОРЧАНА Ю.М

потерпілого ОСОБА_2

законного
представника

неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_6

засудженого
ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Козельщинського
районного суду від 6 серпня 2007 року.

Цим вироком
засуджено

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця с. Пирлиця Унгенського
району, Молдова, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню
дитину, не працюючого, мешканця с.
Бригадирівка Козельщанського району
Полтавської області, раніше не судимого,

- за ч.1 ст.121
КК України на 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання
речових доказів

За вироком суду
ОСОБА_1 засуджений за скоєння злочину за таких обставин.

14 травня 2007
року близько 19-ї години засуджений ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння у своєму домоволодінні в с
Бригадирівці Козельщанського району, на ґрунті особистих неприязних
стосунків до свого неповнолітнього сина - потерпілого по справі ОСОБА_2,

2

з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, взяв
сокиру, та зайшовши до будинку, де той спав, наніс йому близько десяти ударів
по голові та тулубу.

Унаслідок таких
дій засудженого, потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
відкритої травми голови проникаючої у порожнину черепа, що спричинило переломи
лобної скроневої, тім'яної та потиличної кісток зліва з переходом на основу
черепа, забій головного мозку тяжкого ступеня, рани, що знаходиться в
лобно-скроневій та тімяно-потиличній ділянках зліва, відкритого перелому
середньої третини лівої плечової кістки, рани якого знаходяться на зовнішній
поверхні лівого плеча в середній третині,- як небезпечні для життя у момент їх
заподіяння.

В апеляції
захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_1 просив пом'якшити йому
покарання, врахувавши що він раніше не притягувався до будь якої
відповідальності, сприяв органам досудового слідства у розслідуванні справи,
має на утриманні двох неповнолітніх дітей, потерпілий просив не застосовувати
до нього суворого покарання. За таких обставин, на думку апелянта, є підстави
для звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання у порядку ст.75 КК
України.

Інші учасники
процесу вирок суду не оскаржували.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_1 на підтримання поданої
апеляції, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_5,
що прохали про пом'якшення покарання, міркування прокурора Подворчана Ю.М, що
вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що вона
задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Винність ОСОБА_1
у вчиненні злочину, за обставин вказаних у вироку, доведено матеріалами справи,
що досліджувалися судом та докази з якої приведені ним на підтвердження такого
обвинувачення. Не заперечував вчинення злочину, за який засуджений, і ОСОБА_1
та з цього приводу судове рішення не оскаржувалось. Не подавалася апеляція
засудженим та його захисником, а також прокурором та потерпілим з приводу
юридичної кваліфікації дій ОСОБА_1

Виходячи із
цього у апеляційної інстанції немає підстав для скасування вироку суду першої
інстанції з приводу кваліфікації дій засудженого за ч.1 ст.121 КК України та
доведеності його вини у вчиненні цього злочину. Вирішуючи питання про
призначення покарання, районний суд прийшов до правильного висновку про те, що
засуджений повинен його відбувати у місцях позбавлення волі. При цьому було
враховано, що вчинений ним злочин є тяжким та сам характер його вчинення і
обставини які обтяжують покарання. Разом з тим суд першої інстанції врахував і
обставини на які вказував апелянт у своїй апеляції, зокрема, позицію потерпілого
щодо міри покарання засудженому, сприяння органам досудового слідства у
розслідуванні справи, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, його стан
здоров'я, а тому й призначив йому мінімальне покарання встановлене законом.
Отже підстав для його пом'якшення немає.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст. ст. 365-366 КПК України колегія суддів апеляційного
суду Полтавської області. -

3

Ухвалила:

Апеляцію
захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 6 серпня 2007
року, стосовно нього -без змін.