УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2007 року м.Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:

Крегула
м.м.(головуючий), кондора Р.ю., лізанця П.М.,

з участю прокурора Фрицюк в.в., адвоката ОСОБА_2,

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 8 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2 громадянина Республіки Молдова, не судимого, -

засуджено за
ч.2 ст.332 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу ОСОБА_1 залишено попередній - тримання під вартою, а строк відбування покарання ОСОБА_1
постановлено обчислювати з 29
липня 2006 року.

Питання про речові докази у справі
вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду герогіце в.в.
визнаний винним і засуджений за те, що в липні 2006 року за попередньою змовою з невстановленою слідством особою сприяв організації незаконного переправлення через
державний кордон України 10 громадян Республіки Молдова при наступних обставинах.

ОСОБА_1, маючи намір виїхати на заробітки до
Італії, в липні 2006 року в м. Кишиневі домовився з невстановленою
слідством особою про сприяння ОСОБА_1 в незаконному
переправленні за винагороду за кордон.

Під час повторної зустрічі в м.
Кишиневі 26 липня 2006 року невстановлена слідством особа
повідомила ОСОБА_1, що за кордон мають намір виїхати
ще 10
громадян Республіки Молдова і запропонував йому за
винагороду в сумі 300 Євро допомогти йому незаконно
переправити вказану групу через державний кордон України
в Словацьку Республіку, на що останній погодився.

На виконання злочинної домовленості
щодо незаконного переправлення через державний кордон України
невстановлена слідством особа дала ОСОБА_1
вказівку супроводжувати на мікроавтобусі групу нелегальних мігрантів з м. Кишинів до м. Чернівці в інший
мікроавтобус, прослідувати з ними до о кам'яниця Ужгородського
району Закарпатської області, де в

Справа: № 11-24/07

головуючий у
першій інстанції: машкаринець і.м.

Доповідач: Крегул М.м. номер
рядка статистичного звіту: 14

2

обумовленому місці група та сам ОСОБА_1 з допомогою провідника повинні були незаконно перетнути державний кордон України з
Словаччиною.

ОСОБА_1та інші члени вказаної групи 28 липня 2006 року, перетнувши
молдавсько-український кордон в пункті пропуску „Болган" в імміграційних картках зазначили пункт прибуття м. Київ, однак
прослідували до м. Чернівці, де пересіли в
мікроавтобус марки „Фольксваген-Транспортер" держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, на якому 29 липня 2006 року біля 8 години прибули доАДРЕСА_3

при цьому, ОСОБА_1, сприяючи
незаконному переміщенню цієї групи нелегальних
мігрантів, підтримував у дорозі зв'язок по мобільному телефону з невстановленою слідством особою, точно виконувавши вказівки останнього
щодо маршруту руху до прикордонного села.

По приїзді в АДРЕСА_3 з допомогою
наданої йому „ОСОБА_3" ксерокопії мапи цієї місцевості, ОСОБА_1
зорієнтувався щодо знаходження ділянки українсько-словацького
кордону, де група повинна була здійснити його незаконне перетинання та визначив
маршрут слідування групи до місцезнаходження в лісовому масиві
поблизу кордону іншої невстановленої слідством
особи, яка повинна була переправити вказану групу нелегальних мігрантів через державний кордон України з Словаччиною.

Слідуючи по визначеному маршруту до державного
кордону, ОСОБА_1, а також інші 10 громадян Республіки Молдова біля 9 год. 30 хв. були затримані на околиці АДРЕСА_3
співробітниками СБУ та прикордонниками на відстані 9 км від лінії державного кордону.

В апеляції адвоката ОСОБА_2
порушується питання про зміну вироку суду в
частині призначення ОСОБА_1 покарання та просить призначити йому покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Крім
того, звертає увагу на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, викладених у вироку.

В обгрунтування апеляції адвокат
ОСОБА_2 посилається на те, що не приймав участі у вчиненні
злочину, в якому його обвинувачують, оскільки він
сам разом з іншими мав намір перетнути державний кордон України з метою подальшого працевлаштування в Італії, що кваліфікується як
адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_2, яка підтримала
апеляцію, доводи прокурора про необґрунтованість
апеляції і залишення її без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції,
апеляційний суд вважає, що апеляція
адвоката підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.365 КПК
України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в
межах апеляції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних
обставин справи, винності засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, кваліфікації його діянь відповідають наявним у справі доказам і є правильними.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо призначення
ОСОБА_1 міри покарання і чи повинен він її
відбувати, суд, у вироку послався на загальні
засади призначення покарання, однак належним чином не врахував їх.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано роль і
ступінь участі засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, визнано, що останній не проводив жодних дій на організацію цього злочину, а
визнаний винним лише у сприянні його вчинення, роль його є незначною,
оскільки, як встановлено, він сам мав намір
незаконно перетнути кордон України, відповідальність
за що декриміналізовано Законом України від 18 травня 2004
року.

з

При цих обставинах мотив таких дій ОСОБА_1 визнано
не корисливим, а як мета виїхати в Італію на заробітки.

У своїх діях ОСОБА_1 щиро розкаявся
і, як вказано в обвинувальному висновку слідчого, сприяв розкриттю
злочину, позитивно характеризується, не судимий.

При таких обставинах та даних про особу винного, у суду першої

інстанції були всі підстави вирішити питання про
звільнення ОСОБА_1

від відбування покарання з випробуванням на
підставі ст.75 КК України,

оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

З врахуванням наведеного вирок суду
першої інстанції в цій частині підлягає до зміни.

Керуючись
ст.ст.365, 366 кпк України, апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцію адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1
задовольнити. Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 8 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_1 змінити.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1
звільнити від відбування покарання з
випробуванням, звільнивши його з-під варти негайно.

Іспитовий
строк ОСОБА_1 встановити тривалістю 1 (один) рік.

в решті вирок
залишити без змін.