йСправа № 529/459/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого(-ої) ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, обвинуваченого за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, та угоду про примирення між ним та потерпілим ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 28. 03. 2015 року, близько 15 год. 30 хв., таємно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, проник через отвір у сітці-рабиці на територію фермерського господарства Лан, яке розташоване в смт. Диканька Полтавської області, пров. Садовий, 2-а, де з корисливою метою, умисно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, таємно виніс з території підприємства металевий ротор до електродвигуна у неробочому стані загальною вагою 80 кг. на загальну суму як металобрухт 200 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 . Сховавши даний металобрухт на узбіччі дороги ОСОБА_4 попрямував додому, взяв належний йому велосипед та полімерний мішок та близько 16 год. 00 хв. разом із своєю співмешканкою, ОСОБА_7 , яка вважала, що даний електродвигун обвинувачений знайшов допомогла покласти на велосипед та далі попрямували до місця проживання. Але при спробі в подальшому таємно викрасти вказаний ротор електродвигуна обвинувачений був затриманий потерпілим ОСОБА_6 , тобто не довів свій злочинний умисел до кінця, так як був виявлений та затриманий.

В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 05 травня 2015 року уклав письмову угоду з обвинуваченим про примирення, яке містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, добровільно відшкодував завдані цим кримінальним правопорушенням потерпілому матеріальні збитки. В даній угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання у виді штрафу в доход держав розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши міркування з приводу її затвердження прокурора, потерпілого, обвинуваченого, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши потерпілому і обвинуваченому наслідки їх затвердження, суд приходить до твердого переконання, що угода про примирення може бути затверджена, а обвинуваченому може бути призначена узгоджена між потерпілим та обвинуваченим вид та міра покарання за наступних підстав.

Як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_4 в суді, з змісту угоди про їх примирення, вона укладена ними на добровільних засадах, без застосування насильства, дана угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін угоди або інших осіб, в угодах вказані вірні формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, що є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом також встановлено, що потерпілий і обвинувачений узгодили, яке покарання за вчинене повинен нести обвинувачений ОСОБА_4 та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він розуміє наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання..

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 468, 471-476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 05 травня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п"ядесять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому(-ій), інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: