У Х В А Л А

іменем України

2 липня 2008
року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі

головуючого судді
Коробова О.К.,

суддів Збитковської Т.І.,

Шпинти М.Д.,

з участю прокурора Клімашевич Н.О.,

потерпілого-цивільного позивача
ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_1,

його захисника
ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляцію потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_3 на вирок
Здолбунівського районного суду
від 20 лютого 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель с.
Пятигори Здолбунівського району Рівненської області, раніше не судимий,
громадянин України,

- засуджений за
ч. 1 ст. 122 КК України до виправних
робіт на строк у один рік із
відрахуванням у дохід держави двадцяти
відсотків від його заробітку.

У вироку також
зазначено, що засуджений передається на поруки колективу ремонтно-транспортного
цеху Здолбунівського заводу будівельних матеріалів.

Вироком частково
задоволений позов потерпілого-цивільного
позивача ОСОБА_3, на користь якого із засудженого стягнуто 804 грн. 8 коп.

Із засудженого
стягнуто на користь Центра психічного здоров'я населення 68 грн.

ОСОБА_1 визнаний
винним у нанесенні ударом кулака в підборіддя потерпілому ОСОБА_3. умисного
середньої тяжкості тілесного ушкодження 27 серпня 2007 року під час
суперечки біля клубу в с. Орестів Здолбунівського району Рівненської області.

В апеляції (а.с.
126-128) потерпілий-цивільний позивач просить вирок скасувати і повернути
справу на новий судовий розгляд. При цьому він посилається на істотні порушення
кримінально-процесуального законодавства судом, який безпідставно відхилив його
клопотання про з'ясування необхідності
витрат, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, на застосування стоматологічної
брикет-системи, на неналежне мотивування часткового відхилення позовних вимог,
на невідповідність висновків суду першої інстанції щодо розміру заподіяної шкоди фактичним обставинам справи.
Кваліфікацію дій засудженого і призначення йому покарання потерпілий не
оспорює.

У запереченні на
апеляцію засуджений просить вирок залишити без зміни, стверджуючи, що частину
витрат на лікування ОСОБА_3 робив самостійно без призначення лікарів.

У судовому
засіданні потерпілий-цивільний позивач та його представник просили скасувати
вирок лише в частині цивільного позову, у зв'язку з тим, що погоджуються із
кваліфікацією дій засудженого та
призначеною мірою покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прохання
потерпілого-цивільного позивача та його
представника про скасування вироку в частині цивільного позову, доводи
прокурора про с скасування вироку в частині цивільного позову та передачі
ОСОБА_1 на поруки, прохання засудженого і
його захисника по залишення
вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляція підлягає частковому
задоволенню.

Винність
засудженого у вчиненні злочину, кваліфікація його дій, правильність
призначення покарання сторонами по
справі не оспорюються.

Проте рішення суду про передачу засудженого на
поруки колективу ремонтно-транспортного цеху Здолбунівського заводу будівельних
матеріалів не відповідає діючому
законодавству. За ст. 47 КК України
особа передається на поруки у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності при
вчиненні злочину невеликої або середньої
тяжкості, коли вона щиро покаялась. Передача на поруки засудженого кримінальним
законодавством не передбачена.

Що стосується
цивільного позову, то він розглянутий з істотними порушеннями процесуального
законодавства. Суддя не роз'яснив потерпілому його права як цивільного
позивача, передбачені ст.ст. 50, 268 КПК України. На порушення вимог ст. 299 КПК України суд не визначився із обсягом і порядком дослідження доказів щодо
характеру і розміру заподіяної злочином шкоди (а.с. 114) . Характер і
розмір шкоди не з'ясовувався належним
чином ні при допиті потерпілого (а.с. 115), ні при дослідженні інших доказів. Клопотання потерпілого про
внесення ним змін до позовної заяви суд немотивовано відхилив (а.с. 116). Як вказав Верховний Суд України (п. 29
постанови Пленуму від 2 липня 2004 року
N 13 "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені
права потерпілих від злочинів" головуючий у судовому засіданні перед
початком дебатів повинен роз'яснити їх учасникам суть і призначення судових
дебатів. Однак суд не роз'яснив сторонам суть судових дебатів і в судових
дебатах сторони не проаналізували підстави та розмір цивільного позову. За
роз'ясненнями, які викладені в п.14. постанови
Пленуму Верховного Суду України N 3 від
31 березня 1989 року "Про практику застосування судами України
законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і
стягнення безпідставно нажитого майна" (із змінами, внесеними згідно з
Постановами Пленуму Верховного Суду N 13 від 25.12.1992 року та N 12 від 03.12.1997 року), у силу ст. 334 КПК
України суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи
відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого обов'язку
відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами
це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають
стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний
позов. Ці вимоги суд також не виконав. Зважаючи на такі істотні порушення
кримінально-процесуального законодавства вирок у частині вирішення цивільного
позову підлягає скасуванню.

Незаконно суд стягнув безпосередньо з засудженого на користь Центру
психічного здоров'я 68 грн. Це рішення у вироку ніяк не мотивовано, посиланнями
на закон не обгрунтоване. Будь яких даних, що Центр психічного здоров'я
витратив на оплату експертам якісь суми чи поніс інші витрати і має право на
відшкодування в матеріалах справи відсутні. Фінансування та оплата судових
експертиз регулюється Законом "Про судову експертитизу". Оплата праці експертів, а також
відшкодування витрат експертам,
пов'язаних з їх
явкою за викликом до органів
дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, здійснюється згідно
з відповідною інструкцією за рахунок коштів органу, яким
зазначені особи залучені до участі в справі. Безпосереднє стягнення із
засудженого витрат на користь експертів є недопустимим (постанова Пленуму
Верховного Суду України від 7 липня 1997 року N 11 "Про відшкодування
витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових
витрат" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду
N 12 від 03.12.1997 р.)

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляцію
потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Здолбунівського районного суду від 20
лютого 2008 року щодо ОСОБА_1в частині вирішення цивільного
позову, стягнення коштів на користь Центру психічного здоров'я та передачі
засудженого на поруки скасувати.

Справу в частині
вирішення цивільного позову, повернути в той же суд на новий розгляд іншим
суддею в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок
залишити без зміни.

Судді

О.К.Коробов Т.І.
Збитковська
М.Д.Шпинта

судді
(підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач О.К. Коробов