У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Кліменко М.Р.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 5 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

в с т а н о в и л а :

вироком Славутського
міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, такого,

що не має
судимості на підставі

ст. 89 КК України,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 191 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з отриманням та розпорядженням матеріальними
цінностями, на строк на два роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України на два
роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
отриманням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання три роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з отриманням та розпорядженням матеріальними
цінностями, на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з
іспитовим строком два роки з покладенням обов'язків не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Цим вироком також було засуджено
ОСОБА_2, вирок щодо якої у касаційному порядку не оскаржений і касаційного
подання щодо неї не внесено.

Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 31січня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому,
що він, будучи головою дільничної виборчої комісії № 90 територіального
виборчого округу № 189 с. Яблунівка Славутського району Хмельницької області,
24 березня 2006 року запропонував секретарю виборчої комісії ОСОБА_2 скласти
фіктивний договір про прийняття на посаду діловода цієї виборчої комісії
ОСОБА_3, з метою отримання на його ім'я бюджетних коштів під виглядом виплати
заробітної плати та їх привласнення.

З цією метою 31 березня 2006
року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 склали та підписали фіктивний акт
виконання робіт діловодом дільничної виборчої комісії № 90 ОСОБА_3, на підставі
якого окружною виборчою комісією на ім'я останнього була нарахована за березень
2006 року зарплата в суму 306 гривень, які ОСОБА_1 передав ОСОБА_2, та за квітень
2006 року - 408 гривень, які засуджений привласнив.

Крім того, 1 березня 2006 року
ОСОБА_1, будучи службовою особою - представником влади, зловживаючи своїм
службовим становищем, склав фіктивний договір № 148 від 1 березня 2006 року,
відповідно до якого громадянин ОСОБА_4 зобов'язувався під час підготовки та
проведення виборів 26 березня 2006 року надавати транспортні послуги для
виборчої комісії своїм власним автомобілем, власноручно розписався в договорі,
а також склав фіктивні шляхові листи про
використання автомобіля ОСОБА_4 із зазначенням відповідних серій та дат.

На підставі цих документів виборчою
комісією на ім'я ОСОБА_4 була нарахована за березень 2006 року зарплата в суму
681 грн. 70 коп., які засуджений привласнив.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 вказує на те, що злочини за ч. 3 ст. 191
та ч. 1 ст. 366 КК України не вчиняв, а висновок суду ґрунтується на
суперечливих доказах. Крім того, посилається на порушення його права на захист.
Просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу закрити.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на доказах,
зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні,
належно оцінених судом, і є обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів
справи, постановою № 11 від 18 грудня 2006 року окружної виборчої комісії
територіального виборчого округу № 189
ОСОБА_1 було затверджено головою дільничної виборчої комісії № 90.

Засуджена ОСОБА_2
підтверджувала, що виконуючи обов'язки секретаря дільничної виборчої комісії №
90 виконувала всі вказівки голови комісії ОСОБА_1, на пропозицію якого особисто
заповнила договір про прийняття на посаду діловода свого батька ОСОБА_3

Згідно з показаннями свідка
ОСОБА_4 він на прохання ОСОБА_1 передав йому ксерокопії свого паспорта та
техпаспорта на свій автомобіль «Опель-Астра» реєстраційний номер НОМЕР_1
начебто для потреб виборчої комісії. Ніяких коштів від ОСОБА_1 не одержував.

Свідок ОСОБА_5 показувала, що
під час підготовки та проведення виборів в березні-квітні 2006 року для
дільничної виборчої комісії транспортних послуг ніхто не надавав.

Ці показання повністю
узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

З висновку
судово-почеркознавчої експертизи
вбачається, що рукописний текст в договорі № 148 від 1 березня 2006 року
про надання транспортних послуг ОСОБА_4 виконаний ОСОБА_1. Підпис від імені
ОСОБА_4 в цьому договорі, а також підпис в платіжній відомості за березень 2006
року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Рукописний текст у договорі № 186
від 1 березня 2006 року про прийняття на роботу ОСОБА_3, виконаний ОСОБА_2
Підписи в платіжних відомостях за березень-квітень 2006 року виконані не самим
ОСОБА_3, а іншою особою.

За
таких обставин доводи касаційної скарги про непричетність засудженого до
вчинення інкримінованих йому злочинів, колегія суддів вважає
безпідставними.

Дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 191 та
ч. 1 ст. 366 КК України судом кваліфіковані правильно.

Доводи касаційної скарги
засудженого про те, що було порушено його право на захист також є
необґрунтованими.

Як
убачається з матеріалів справи, апеляційний суд за клопотанням ОСОБА_1 надавав
йому можливість запросити до участі в справі захисника та переніс розгляд
справи на інший день. У зв'язку з неявкою засудженого до апеляційного суду
справа неодноразово відкладалася, про що повідомлялося ОСОБА_1

Інших доводів щодо порушення
права на захист засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі не наведено.

Суд апеляційної інстанції,
розглядаючи справу щодо ОСОБА_1, дотримався вимог ст. 377 КПК України, належним
чином проаналізував усі доводи поданої на вирок місцевого суду апеляції
засудженого, на кожний з них дав вичерпну відповідь і обґрунтовано залишив
вирок щодо нього без зміни.

Отже, передбачених законом підстав
для призначення даної справи до касаційного розгляду із повідомленням
зазначених у ст. 384 КПК України осіб, немає.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_1, засудженого вироком Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 5 жовтня 2006 року.

судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Кліменко М.Р.