21.07.2015
Справа № 1-1/2010 р.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жадове Семенівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше засуджуваного:

12 січня 2000 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ст. 94 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років, за постановою Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2005 року на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі стоком в 2 (два) роки 09 (дев`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів замінена на обмеження волі, звільненого від відбування покарання за постановою Менського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2006 року на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 (два) роки 2 (два) місяці 08 (вісім) днів обмеження волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

В період з 22 січня 2007 року по 01 червня 2009 року ОСОБА_7 злісно ухилявся від сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_8 , які встановлені згідно рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року, виконавчий лист № 2-277/2007, на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментах, яка станом на 01 червня 2009 року склала 3921 гривня 65 копійок.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав про те, що він на даний час ніде не працює, коштів для виплати аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання доньки, ОСОБА_9 не має, тому заборгованість він не погашає. Раніше він утримував сім`ю. З тим, що він злісно ухилявся від сплати аліментів в період з 22 січня 2007 року по 01 червня 2009 року він згоден, внаслідок чого щиро розкаюється.

Крім показань підсудного, його вина у вчиненні інкримінованого злочину доводиться показаннями свідка.

Допитаний як свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав про те, що він обіймає посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області. У його провадженні знаходяться виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 25 квітня 2007 року ОСОБА_7 жодних виплат аліментів не проводив. Йому направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, він викликався до державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області, де попереджався про відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, але заборгованість не погашав та поточні платежі не проводив, на його особисті роз`яснення вимог чинного законодавства щодо сплати аліментів не реагував.

Крім показань свідка, вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться:

даними копії рішення Лугинського районного суду Житомирської області від та копії виконавчого листа Лугинського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року у справі № 2-57/2007, згідно яких стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 січня 2007 року і до повноліття дитини, до 06 вересня 2013 року (а. с. 10, 27);

даними копій розрахунків заборгованості по аліментах, які має сплачувати ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , згідно яких заборгованість зі сплати аліментів на 01 червня 2009 року складає 3921 гривню 65 копійок (а. с. 11, 12).

Аналізуючи зібрані та досліджені у справі докази, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю і його діяння правильно кваліфіковане органом досудового слідства за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується з негативної сторони, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, його стан здоров`я, який є задовільним, наявність відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття, присутність згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів. За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення підсудного не можливе без його тримання в кримінально-виконавчій установі. Йому має бути призначене покарання за даним вироком у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої частини статті кримінального закону.

Враховуючи те, що підсудний вчинив злочин під час строку умовно-дострокового звільнення (інкримінований у дані кримінальній справі підсудному злочин є триваючим) за вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2000 року, згідно якого він був засуджений за ст. 94 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років, за постановою Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2005 року на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі стоком в 2 (два) роки 09 (дев`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів йому замінена на обмеження волі, а за постановою Менського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2006 року він був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 (два) роки 2 (два) місяці 08 (вісім) днів обмеження волі, ОСОБА_7 відповідно до ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання за даним вироком має бути приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком. З урахуванням обставин справи суд вважає за необхідне невідбуту частину попереднього покарання приєднати повністю.

Однак, суд вважає, що за сукупністю вироків підсудному має бути визначене остаточне покарання лише у виді позбавлення волі виходячи з того, що згідно правил п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами і доповненнями), які суд вважає вірними, у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі та була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст. ст. 81, 107 Кримінального кодексу України) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Отже, при складанні покарань за сукупністю вироків відповідно до правил ст. 72 Кримінального кодексу України суд убачає за потрібне перевести за даним вироком менш суворе покарання у виді обмеження волі у більш суворе покарання позбавлення волі, виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та виходячи із вказаного співвідношення видів покарань перевести невідбуту частину покарання у виді 2 років 2 місяців 08 днів обмеження волі за вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2000 року в позбавлення волі, строк якого внаслідок переведення складатиме 1 рік 1 місяць 4 дні, визначивши таким чином за сукупністю призначених вироками покарань підсудному остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання, призначене ОСОБА_7 за сукупністю вироків, має бути більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_7 слід змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили в Новгород-Сіверській установі виконання покарань (№31) Управління ДДУПВП у Чернігівській області, взявши його під варту в залі суду.

Початок строку відбування призначеного остаточно покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 слід рахувати з 26 січня 2010 року.

Цивільний позов у справі не пред`явлений, судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, яке відповідно до ст. 72 Кримінального кодексу України перевести у покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, виходячи із такого співвідношення видів покарань: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2000 року у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців 08 (восьми) днів обмеження волі, яку за правилами ст. 72 Кримінального кодексу України перевести у покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць 4 (чотири) дні, виходячи із такого співвідношення видів покарань: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць 4 (чотири) дні.

Запобіжний захід ОСОБА_7 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили в Новгород-Сіверській установі виконання покарань (№31) Управління ДДУПВП у Чернігівській області, взявши його під варту в залі суду.

Початок строку відбування призначеного остаточно покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати з 26 січня 2010 року.

Вирок може бути оскаржений протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляції через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1