У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Пивовара В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 15 травня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1на вирок Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 2
серпня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26
жовтня 2007 року.

Вироком Будьоннівського районного суду м. Донецька від 2
серпня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку с. Андріївки Бердянського району

Запорізької області, громадянку України,

не судиму, -

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007
року ОСОБА_1звільнено від відбування призначеного покарання.

Постановлено рішення стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. на відшкодування матеріальної шкоди 118 грн. 30
коп. та 5 000 грн. - моральної шкоди.

Цим же вироком виправдано ОСОБА_2. і ОСОБА_3. за ч. 2 ст. 125 КК України за відсутністю в їх
діях складу злочину.

За вироком суду ОСОБА_1визнано виннною
та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

Так, ОСОБА_1. 8 липня 2006 року приблизно о 15 годині 30 хвилин,
перебуваючи на ринку «Травневий» у Будьоннівському районі м. Донецька, з метою з'ясування
особистих відносин та маючи умисел на заподіяння ОСОБА_2. тілесних ушкоджень,
зайшла до торгового павільйону
(контейнер НОМЕР_1), що належить ОСОБА_2. і є її робочим місцем для
реалізації товару, де в присутності реалізатора ОСОБА_3., на грунті особистих
неприязних відносин, завдала ОСОБА_2. алюмінієвою палицею, яка використовується
для розвішування одягу, довжиною
приблизно 1 м, 5-6 ударів по голові і різним частинам тіла. Після того, як
ОСОБА_2. вихопила з рук ОСОБА_1. вказану палицю, остання схопила ОСОБА_2. рукою
за волосся і завдала декілька ударів руками по тілу ОСОБА_2., а також і
ОСОБА_3., що знаходилася в контейнері. ОСОБА_2. і ОСОБА_3., обороняючись від
незаконних дій ОСОБА_1., виштовхнули її з контейнера.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_1. ОСОБА_2. були заподіяні легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, а ОСОБА_3. -
легке тілесне ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 жовтня
2007 року цей вирок щодо ОСОБА_1. змінено: ухвалено рішення про стягнення з неї
на користь ОСОБА_2. на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1. порушує питання про скасування постановлених щодо неї
судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
істотним порушенням кримінально-процесуального закону. При цьому посилається на
те, що висновки суду про доведеність її винності та
невинуватості ОСОБА_2. і ОСОБА_3. грунтуються
не на доказах, а на припущеннях. Вказує на
суперечливість і непослідовність показань ОСОБА_2. та свідків ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5і ОСОБА_6., на те, що
суд не взяв до уваги показань свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., якими
спростовуються обвинувачення. Крім того стверджує,
що їй не вручалася копія скарги приватного обвинувачення ОСОБА_2., а також копія постанови
про порушення кримінальної справи. Зазначає, що позов ОСОБА_2. задоволений безпідставно, оскільки остання не
надала жодного доказу того, що така шкода взагалі їй була спричинена.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні зазначених
злочинних дій суд, як видно з вироку, обґрунтував дослідженими у судовому
засіданні доказами, у тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_2., свідків
ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
даними, встановленими під час судово-медичного обстеження потерпілої та
проведення судово-медичної експертизи, а також іншими доказами, аналіз яких суд
дав у вироці.

Зокрема, із показань потерпілої ОСОБА_2. та свідка ОСОБА_3. вбачається, що ОСОБА_1.
прийшла в контейнер, що належав ОСОБА_2. і є її робочим місцем для реалізації
товару, де на ґрунті неприязних відносин влаштувала сварку і завдала декілька
ударів металевою палицею, що була у неї в область голови ОСОБА_2. Коли
потерпілій з допомогою ОСОБА_3. вдалося відібрати у ОСОБА_1. палицю, остання
продовжила завдавати удари руками ОСОБА_2. і ОСОБА_3. Активні дії ОСОБА_1. були
припинені лише в результаті виштовхування її загальними зусиллями ОСОБА_2. і
ОСОБА_3. з контейнера (а. с. 55-56).

Показання потерпілої про її побиття ОСОБА_1. підтверджуються також
показаннями свідків ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_4. (а. с. 66 зв.-68, 70 зв.-71, 75-78) та узгоджуються
із даними, встановленими актом судово-медичного обстеження та висновком
експерта про наявність у ОСОБА_2. легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, які могли
виникнути у строк і за обставин, вказаних потерпілою (а. с. 17-18, 59- 60).

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність цих доказів не
встановлено.

Як видно із матеріалів справи, показання потерпілої ОСОБА_2. та свідків
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5і
ОСОБА_6. суперечностей не містять, тому твердження у касаційній скарзі
засудженої про суперечливість і непослідовність показань потерпілої та вказаних
свідків безпідставні.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1. на те, що вона не завдавала ударів
ОСОБА_2., а навпаки, ОСОБА_2. разом з
ОСОБА_3. побили її, є аналогічними за їх змістом її твердженням у
судовому засіданні, які були перевірені судом і були визнані необґрунтованими.

Суд, як видно з вироку, також дав оцінку
показанням свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. щодо
непричетності ОСОБА_1. до
заподіяння ОСОБА_2. тілесних ушкоджень і визнав їх показання такими, що не
відповідають дійсності, навівши при цьому у вироку відповідні мотиви на
обґрунтування свого висновку у цій частині.

Що стосується доводів у скарзі ОСОБА_1. про невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, то такого ж змісту доводи, які були викладені в її
апеляції, перевірялися апеляційним судом і були визнані безпідставними. Свій
висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його
необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.

Правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_1. сумнівів не викликає.

Вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_2. в частині відшкодування моральної
шкоди, з урахуванням його зменшення апеляційним судом, є обґрунтованим та
відповідає чинному законодавству, а тому посилання у касаційній скарзі на
неправильне вирішення цивільного позову є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1. на те, що їй не вручалася копія скарги приватного обвинувачення ОСОБА_2., а
також копія постанови про порушення кримінальної справи.

Як убачається з матеріалів справи, під час співбесіди, проведеної суддею 4
січня 2007 року з метою примирення сторін, копії скарг приватного обвинувачення
і постанов про порушення кримінальної справи були вручені сторонам, зокрема і
ОСОБА_1., яка підтвердила це у суді, що відображено в протоколі судового
засідання (а. с. 54, 125).

Перевіркою матеріалів справи не виявлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний і обґрунтований
вирок.

Отже, передбачених законом підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб не
вбачається.

Керуючись ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Верещак В.М. Пивовар В.Ф.