Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/570/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 128 (105) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000041 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2015 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бовтишка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, працюючого заступником командира 2 групи 9 роти 3 загону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , учасника бойових дій, відзначеного почесним нагрудним знаком начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України «За взірцевість у військовій службі» ІІІ ступеня, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу 3 загону військової частини п/п В НОМЕР_2 , якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, а кримінальне провадження №0000041, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України закрито,

ВСТАНОВИЛА:
Згідно ухвали суду першої інстанції ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 01 січня 2015 року близько 05-00 години він перебував у приміщенні для куріння нічного клубу «Вельвет», що розташований по вул. Чміленка, 24 в місті Кіровограді, де зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_8 , з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу поведінки останнього.

ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , не маючи умислу спричиняти останньому тяжкі тілесні ушкодження, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на плитку та вдарився правою скроневою частиною голови. Від вказаного падіння ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 231 від 24.02.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку в лівій лобно-скроневій ділянках, перелому чешу та продольного перелому пірамідки правої скроневої кістки, субдуральної гематоми зліва, розриву барабанної перетинки справа, синця навколо лівого ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент їх спричинення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вказану ухвалу районного суду скасувати та ухвалити вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Зазначає, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції, оскільки кримінальне провадження №0000041 від 02.01.2015 року було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України та в ході розслідування перекваліфіковано на ст. 128 КК України.
При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження він з цим не погодився та заявив клопотання провести комплексну судово-медичну експертизу його тілесних ушкоджень та перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ч.1 ст. 121 КК України. Але на досудовому слідстві йому в цьому відмовили.
При судовому розгляді суд взагалі не розглядав докази вини ОСОБА_9 , а одразу ж за клопотанням його захисника, прийняв рішення про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні він також заявляв, що не згоден з таким рішенням та вказував, що по справі необхідно провести комплексну судово-медичну експертизу, оскільки він не згоден з кваліфікацією правопорушення і категорично заперечує проти закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши в дебатах пояснення потерпілого та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали свою апеляцію, думку прокурора та обвинуваченого, які заперечили задоволення апеляції потерпілого та просили ухвалу районного суду залишити без зміни, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція потерпілого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 11.03.2015 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, прокурором передано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

До початку судового розгляду, відповідно до вимог ст. 128 ч.1 КПК України, потерпілим подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 79 220 грн. 20 коп. (а.п.40-64).

Згідно журналу судового засідання за 27.04.2015 року, на початку судового розгляду вказаного кримінального провадження, після проголошення прокурором обвинувального висновку та представником потерпілого адвокатом ОСОБА_7 цивільного позову, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки трудовому колективу військової частини п/п НОМЕР_1 , надавши до суду відповідне клопотання трудового колективу та протокол загальних зборів (а.п.84,88-90).

Однак, через відсутність в матеріалах підтверджуючих документів про перебування обвинуваченого у трудових відносинах з військовою частиною п/п В НОМЕР_2 , трудовий колектив якої звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, судом оголошено перерву до 28.04.2015 року.

Відповідно до журналу судового засідання за 28.04.2015 року, після надання суду захисником обвинуваченого ксерокопії військового квитка, характеристики і довідки з місця проходження служби обвинуваченого, та долучення прокурором до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження по даному факту, відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України, судом невідкладно розглянуто вищезазначене клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки трудовому колективу.

Як вбачається із журналу судового засідання, судом першої інстанції належним чином виконано і вимоги ст. 288 КПК України, оскільки розгляд вказаного клопотання проведено у присутності сторін кримінального провадження, а саме прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , його представника - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 .

При цьому районний суд, відповідно до вимог ч.2 ст. 288 КПК України, належним чином з`ясував думку потерпілого та його представника щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та передачі його на поруки трудовому колективу, які заперечили проти цього.

Незважаючи на це, районний суд всебічно дослідивши дані про особу обвинуваченого, отримавши згоду останнього на звільнення його від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу, також правильно встановив, що клопотання трудового колективу оформлене відповідно до вимог чинного законодавства, та що в матеріалах провадження наявні обставини, які свідчать, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності і для цього є відповідна правова підстава, а тому розглядаючи вказане клопотання захисника обґрунтовано послався на вимоги ст. 47 КК України, відповідно до якої особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства за їх клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

При цьому, судом також правильно враховано і роз`яснення п.п. 5 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до яких підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності та передачу на поруки є належно оформлене клопотання колективу, щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку, що не можна передавати на поруки особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину та що таке звільнення особи має умовний характер, а саме ця особа протягом року з дня передачі на поруки повинна виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок.

Як вбачається з оскарженої ухвали районний суд, дійшовши висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання, обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим в судовому засіданні та добровільно відшкодував йому в ході досудового слідства витрати на лікування у розмірі 9003,58 грн., що підтверджується долученими до справи відповідними розписками на вказану суму (а.п.76-82), та що не заперечував і сам потерпілий, за місцем проживання та проходження служби характеризується виключно позитивно, має статус учасника бойових дій, відзначений почесним нагрудним знаком начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України «За взірцевість у військовій службі» ІІІ ступеня, проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира 2 групи 9 роти 3 загону, колектив якої і просить передати його на поруки та сам обвинувачений бажає спокутувати свою провину перед трудовим колективом.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції потерпілого про незаконність вказаної ухвали суду, через те що суд повинен був дослідити докази вини ОСОБА_9 , а лише потім приймати рішення про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, оскільки положеннями ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286 ч.4 та 288 КПК України, а також вимогами ст. 47 КК України, не передбачено того, що суд повинен під час розгляду такого клопотання досліджувати всі докази на підтвердження вини особи.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що при розгляді даного обвинувального акту, суд першої інстанції також правильно керувався вимогами ст. 337 ч.1 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Належним чином врахувавши при цьому і вимоги ч.3 вказаної статті, відповідно до якої суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства, а саме ст. 278 ч.1 та ст. 291 ч.1 КПК України, складати письмове повідомлення про підозру і вручати його, а також складати обвинувальний акт по закінченню досудового слідства мають право лише слідчий або прокурор. До того ж, лише прокурор під час судового розгляду, згідно ст. 337 ч.2 КПК України, може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, чи відмовитися від підтримання державного обвинувачення. Проте, потерпілий та його представник, відповідно до положень ст.ст. 56 і 58 КПК України, таким правом не наділені.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування 05.03.2015 року потерпілий та його представник заявляли клопотання слідчому про перекваліфікацію дій обвинуваченого зі ст. 128 КК України на ч.1 ст. 121 КК України. У цей же день постановою слідчого їм відмовлено у задоволенні даного клопотання, про що їх належним чином повідомлено, однак потерпілий та його представник не оскаржували вказану постанову слідчого.

Слід звернути увагу і на те, що згідно з вимогами ст. 338 ч.3 КПК України, потерпілий має право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі лише у тому разі, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування Закону про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення чи про зменшення обсягу обвинувачення.

Як уже було зазначено вище, прокурор направив на розгляд до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, яке в даному випадку прокурором взагалі не змінювалось.

За таких обставин, вимоги апеляції потерпілого про ухвалення вироку, яким ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому й не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2015 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу 3 загону військової частини п/п В НОМЕР_2 , та закриття кримінального провадження №0000041, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2