Справа № 1-295-12
В И Р О К

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2013 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Грабового
П.С.

при секретарі - Маламуж Н.В.

за участю прокурора - Бицюк
О.М.

захисників - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Соснівського
районного суду м. Черкаси кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Сміла
Черкаської області, громадянина
України, українця, освіта середня,
одруженого, маючого на утриманні 2-х
неповнолітніх дітей, раніше не
судимого, проживаючого: АДРЕСА_1, в
скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст.
191 КК України,-

В
С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 в кінці серпня 2010 року
уклав усну угоду з ОСОБА_5, щодо сплати
ним особисто кредиту та подальшого
отримання у власність автомобіля «NISSAN
NAVARA», д.н. НОМЕР_2, який ОСОБА_5 05 лютого
2008 року придбав в кредит в ЗАТ «ОТП
Банк» за 41263.37 доларів США з відсотковою
ставкою 11.49 % річних від суми кредиту, та
із-за виникнувших труднощів сплачувати
даний кредит не мав змоги.

З метою виконання договірних
зобов'язань між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
останній передав ОСОБА_4 на підставі
доручення від 01.12.2010 року у
користування автомобіль «NISSAN NAVARA»2007
року випуску д.н. НОМЕР_2 . Протее,
ОСОБА_4, не виконуючи умови усного
договору щодо здійснення сплати
кредиту, в січні місяці 2011 року , маючи
у користуванні даний автомобіль без
права будь-якого відчудження, умисно, з
корисних мотивів, незаконно передав в
рахунок погашення боргу в сумі 35000
гривень за пальне ОСОБА_7, який за усним
погодженням з ОСОБА_4 розпорядився на
свій розсуд, продавши вказаний
автомобіль невстановленій під час
слідства особі, з його слів за 30000
гривень 21.03.2011 року, тим самим ОСОБА_4
здійснив розтрату чужого майна, тобто
автомобіля «NISSAN NAVARA», д.н. НОМЕР_2 який
йому був переданий у віддання і
належить ОСОБА_5, спричинивши
останньому збитки (згідно
встановленого Національним банком
України офіційного курса української
гривни до долара США станом на 21.03.2011
року становить 794.770 гривень за 100
доларів США,) в сумі 327 948.89 гривень, що в
697 разів перевищує неоподаткований
мінімум доходів громадян.

Підсудний ОСОБА_4, в судовому засіданні
вину свою у вчиненні злочину,
передбаченого ч.4 ст.191 КК України не
визнав та пояснив, що в вересні 2010 року
в Інтернеті помітив об»яву про продаж
автомобіля автомобіль «NISSAN NAVARA» 2007
року випуску, ціна на нього була
договірна, але була позначка, що даний
автомобіль був взятий в кредит. Також в
даній об»яві було залишено контактний
телефон, він зателефонував за даним
номером телефона мобільного власнику,
який представився ОСОБА_5, останній
повідомив, що залишок по кредиту
складає 30000 доларів США і він виявив
бажання переоформити кредитний
договір в банку на себе. Сходив в банк «
ОТП» в м.Черкаси і поцікавився, які для
цього необхідні документи, вони
повідомили, що потрібно свідоцтво про
реєстрацію фізичної особи, свідоцтво
про сплату єдиного податку і ще деякі
документи, які на даний час він вже не
пам»ятає, також повідомили, що можливе
переоформлення кредитного договора на
автомобіль з однієї особи на іншу. В
жовтні місяці 2010 року він зустрівся з
ОСОБА_5, останній був на автомобілі
вищевказаному, на даному автомобілі
вони проїхали певну відстань, він
обдивився його зовнішньо, його все
влаштовувало і він поїхав додому,
зібрав необхідні документи і через
декілька днів приїхав знову в м.Київ,
зустрівся з ОСОБА_5 Вони пішли в «ОТП
Банк», де було оформлено кредитний
договір на даний автомобіль, подали
туди всі необхідні документи і нам там
повідомили, щоб вони чекали деякий час.
Він уїхав додому, з банку йому ще пару
разів дзвонили і він факсом надсилав ще
довідки. Через деякий час йому
подзвонив ОСОБА_5 і повідомив, що
підходить час сплати і звернувся з
проханням надіслати йому гроші, цей
дзвінок відбувся в листопаді. Він
перерахував в цей же місяць грошові
кошти в сумі близько 500 доларів США, але
в еквіваленті в гривнах на банківську
картку дружини ОСОБА_5 ОСОБА_8.
Наприкінці листопада місяця 2010 року
знову подзвонив ОСОБА_5 і повідомив що
банк відмовив в переоформленні кредиту
і вони вирішили, що він буде водити
даний автомобіль по дорученню і буде
перераховувати гроші на сплату
кредиту, і коли виплачу всю суму по
кредиту, то він зніме його з обліку.
Доручення було з листопада 2010 року.
Так вони і зробили. З листопада 2010 року
він користується автомобілем по
дорученню і кожного місяця
перераховував кошти на банківську
картку дружини ОСОБА_5 спочатку
близько 500 доларів США, в еквіваленті в
гривнах а пізніше близько по 700 доларів
США в еквіваленті в гривнах, на даний
час в нього виплачено по 05.05.2011 року. На
початку 8 березня він поставив даний
автомобіль на автозаправці,
розташованій по вулиці Смілянській в
м.Черкаси поблизу аеропорта до свого
знайомого, з таких причин, він
займається вантажними перевезенями і
інколи на даній заправці заправляє
автомобіль в борг, а на початку березня
2011 року власник ОСОБА_7 відмовився
заправляти в борг і повідомив, щоб він
залишив щось в залог, він вирішив
залишити автомобіль «NISSAN NAVARA»
д.н.з.НОМЕР_2, яким керував по дорученню.
Він так і зробив і поставив даний
автомобіль на даній заправці,
технічний паспорт і доручення залишив
в бар дачку автомобіля, а ключі залишив
ОСОБА_7. На даній автозаправці
автомобіль так залишався. Але з
власником він постійно говорив по
телефону і обіцяв, що в найближчий час
поверне борг за дизпаливо і забере
автомобіль. 11.04.2011 року до мене додому в
м.Сміла Черкаської області і повідомив,
що якщо він не розрахуюється за
дизпаливо, то він продасть його
автомобіль, який він там залишив і дав
час йому до 15.04.2011 року. В ніч на 12.04.2011
року приїхав ОСОБА_5 він виявив бажання
перевірити наявність автомобіля,
приїхав з тих причин, тому що він йому
в цей же день дзвонив і повідомив, що
має бажання сплатити весь борг по
кредиту і щоб він зняв автомобіль з
обліку в м.Києві і він зміг його
поставити на облік в м.Черкаси.( йомуі
подзвонив в цей день клієнт ОСОБА_5,
прізвища якого він не знає, подзвонив в
зв» язку з тим, що він дав об»яву про
продаж даного автомобіля в Інтернеті в
січні місяці 2011 року, про дану об»яву
знав ОСОБА_5 йому про це сказав його
знайомий, який її помітив, з ОСОБА_5 в
них з цього приводу була розмова, він
запитав в нього, чи дійсно він дав
об»яву, на що він сказав що так, він йому
на це нічого не сказав.). В ніч на 12.04.2011
року він з ОСОБА_5 поїхав на
автозаправку, де залишив автомобіль,
там її не було, він зателефонував
ОСОБА_7, останній повідомив, що
автомобіль знаходиться в гаражі і
сказав, щоб вони приїхали 12.04.2011 року
близько 10 години на автозаправку і там
вже буде автомобіль. Але ОСОБА_5 не
хотів чекати і вони з ним поїхали в
Соснівський райвідділ міліції, з яких
причин ОСОБА_5 не захотів чекати до
ранку він не знає. ОСОБА_7 не знав, що
даний автомобіль йому не належить і, що
він ним керуєте по дорученню і
попереджав, що здасть автомобіль на
розборку.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_4 в
пред»явленому йому обвинуваченню
винним себе не визнав його вина
підтверджується показами потерпілого,
свідків, а також іншими матеріалами
справи.

Так, потерпілий ОСОБА_5, як на
досудовому слідстві так і в судовому
засіданні показав, що в лютому місяці
2008 року придбав в кредит автомобіль
«NISSAN NAVARA» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2.
Наприкінці літа 2010 року у нього виникли
деякі фінансові труднощі, в зв»язку з
чим він вирішив продати вказаний
автомобіль і переоформити кредит на
нового власника. З цією метою він подав
оголошення в Інтернет про продаж
автомобіля. Через деякий час йому
зателефонував невідомий на той час
чолоік, який назвався ім.»ям ОСОБА_4 і
повідомив, що має бажання подивитись
даний автомобіль. В ході розмови він
повідомив ОСОБА_4, що даний автомобіль
знаходиться в кредиті в «ОТП Банку» в
м.Києві і що він хоче переоформити
кредит на покупця, ОСОБА_4 погодився на
дані умови і в жовтні 2010 року приїхав в
м.Київ, він подивився автомобіль і
проїхались на ньому по об»їздній
дорозі. ОСОБА_4 все влаштовувало.ОСОБА_4
поїхав до себе додому, повідомивши при
цьому, що в нього відсутня на даний час
така кількість грошових коштів, щоб
придбати автомобіль зразу ж і йому
краще переоформити кредит на себе і що
це йому зручніше зробити в м.Черкаси в
відділенні «ОТП» банка. На цьому вони
розпрощались. Він через деякий час
зателефонував ОСОБА_4 і запитав,як
справи, він повідомив, що надав в
відділення «ОТП» банка в м.Черкаси всі
необхідні документи і чекає рішення.
Він звернувся в «ОТП» банк в м.Києві і
менеджер банку йому повідомив, що в
базі ОСОБА_4 відсутній, в зв»язку з цим
він зрозумів, що він і не починав
займатись переоформленням кредиту, і
запропонували йому скласти договір
солідарності, він запропонував це
зробити ОСОБА_4, на що він погодився і
тоді він сказав, які документи
необхідні для цього. ОСОБА_4 зібрав
відповідні документи і приїхав в
м.Київ, де в «ОТП» банку вони подали всі
бумаги. Через деякий час працівники
банку йому повідомили, що йому
відмовлено в скаладнні такого роду
документу, з причин того , що ОСОБА_4 не
являється мешканцем м.Київ, про це він
повідомив ОСОБА_4. І тоді вони вирішили,
що він надасть ОСОБА_4 доручення на
керування автомобіля, а він йому
надасть залог в сумі 5000 доларів США, на
що він погодився, він оформив
доручення і надав в користування
автомобіль ОСОБА_4, а останній тоді
повідомив, що залог віддасть тільки
наприкінці грудня місяця 2010 року.
06.грудня 2010 року ОСОБА_4 перерахував
йому кошти в сумі 702 долара США, але в
еквіваленті в гривнах на банківську
картку його дружини, ці гроші він
сплатив за автомобіль. Наприкінці
грудня 2010 року ОСОБА_4 так і не виплатив
обіцяних 5000 гривень, повідомив, що
виплатить в січні. В січні 2011 року йому
необхідно було сплатити страховий
внесок в сумі 3658.50 гривень( за квартал),
про що він повідомив ОСОБА_4, на що він у
свою відповідь пообіцяв перерахувати
коти, але їх так і не перерахував, також
потрібно було платити внесок по
кредиту і цих грошей він теж не
перерахував, він сам заплатив дану суму
грошей, постійно телефонував ОСОБА_4, на
що він обіцяв проплати вказані суми
грошей і таки перерахував, але з
великою затримкою, в лютому місяці 2011
року він взагалі знову перерахував
грошові кошти за тіло кредиту, з
затримкою, перерахував кошти і наперед
за березень, це вже були мої умови, він
йому повідомив, що якщо він не
перерахує кошти, то він забере
автомобіль. Також він поставив умови,
щоб він виплатив обіцяних 5000 доларів
США, як гарантію своїх зобов»язань,
грошові кошти по страховці і внесок
черговий по кредиту всього в сумі 10000
доларів США, та запропонував йому
передивитись свої можливості щодо
виконання домовленості, на що ОСОБА_4
знову запевнив його, що він 11 квітня 2011
року перерахує грошові кошти за
страховку, і 18.04.2011 року перерахує
гроші за гарантію своїх
зобов»язань,10.04.2011 року він
зателефонував ОСОБА_4, щоб впевнитись,
чи в силі наша домовленість, на що він
запевнив його, що все йде по плану.
11.04.2011 року ОСОБА_4 зателефонував і
повідомив, що в нього помінялись плани,
в нього є покупець на даний автомобіль
він йому відмовив і сказав, щоб він ому
повернув автомобіль, що він буде
платити за нього самостійно. Він
погодився і сказав, що він відмовляє
людині, яке мала намір купити
автомобіль і домовились з ним, що він
11.04.2011 року приїде на автомобілі в м.
Київ. Але він так і не приїхав,
мобільний телефон він вимкнув. Тоді о
8-й годині вечора він виїхав в м.Сміла
Черкаської області, приїхав додому до
ОСОБА_4 і вимагав показати йому
автомобіль і віддати його, він
повідомив, що автомобіль знаходиться в
м.Черкаси на автобазі під охороною,
відмовлявся їхати туди, пропонував
поїхати туди наступного дня, він
сказав, щоб він повернув ключі, він
сказав, що ключі там же, де і автомобіль.
Вони все ж таки поїхали на
автозаправку, розташовану по вулиці
Смілянській в м.Черкаси, туди, де зі
слів ОСОБА_4 він залишив автомобіль, але
там автомобіля не було, при ньому
ОСОБА_4 почав телефонувати власнику
ОСОБА_7, на що останній повідомив, що вже
пізно і щоб вони приходили наступного
дня. Він взяв телефон в ОСОБА_4 і
побалакав З ОСОБА_7 на що він повідомив,
що ОСОБА_4 йому передав автомобіль,
повідомивши йому, що це його власність
в залог грошових коштів в сумі 20000-30000
гривень, які ОСОБА_4 винен був ОСОБА_7 В
зв»язку з чим він разом з ОСОБА_4
приїхали в Соснівський РВ м.Черкаси, де
він написав відповідну заяву. В цей же
день він повернувся в м.Київ, де
скасував доручення на автомобіль, яке
оформив на ОСОБА_4 Його дії були
обумовлені тим, що ОСОБА_4 постійно його
обманював, давав обіцянки і не
виконував їх, проплати йшли з
запізненням, а інколи він проплачував
тіло кредит з власних коштів, а тоді
ОСОБА_4 пізніше перераховував грошові
кошти і йому все це набридло. Також
поведінка ОСОБА_4 була підозрілою, в
нього залишилась копія поспорта
ОСОБА_4, де була вказана прописка, але
насправді він там не жив, і про це йому
не повідомив, він його знайшов через
знайомих. Також під час «співпраці»
його знайомий повідомив йому, що бачив
об»яву з приводу продажу автомобіля,
про що повідомив ОСОБА_4, а ОСОБА_4
повідомив, що це просто гра, дав її
тому, що начебто йому заздрять родичі і
він для них дав цю об»яву, також сказав ,
що може зняти дану об»яву, на що він
повідомив, що вона і сама пропаде через
деякий час.

- показами свідка ОСОБА_7 який як на
досудовому слідстві так і в судовому
засіданні показав, що ОСОБА_4 він знає
на протязі двох з половиною років.
Являється приватним підприємцем з 2008
року. Арендує склад ГСМ, розташований
по вулиці Смілянській 148 в м.Черкаси, на
його території знаходиться колонка по
заправленню дизпаливом. ОСОБА_4
неодноразово заправляв вантажний
автомобіль саме з цієї колонки,
спочатку за грошові кошти, а на протязі
останніх півтора року він в нього
заправлявся в борг, мотивував тим, що
розрахується після виконаних
перевезень, так воно і було, тому
недовіряти йому причин не було і знову
і знову відпускав дизпаливо йому в
борг, але на протязі восьми місяців він
заправлявся в борг і не розраховувався,
тому заборгованість станом на січень
2011 року в нього перед ним склалась в
сумі 35000 гривень. На протязі вказаного
часу ОСОБА_4 постійно обіцяв
розрахуватись, він з ним підтримував
зв»язок, знав, де паркуються вантажні
автомобілі, з його слів, начебто ті, що
належать йому, знав багато його
знайомих, тому не хвилювався. Але
наприкінці січня 2011 року ОСОБА_4 знову
приїхав заправлятись і він йому
повідомив про те, що заправляти буде
тільки при умовах погашення боргу, або
щоб він залишив щось в залог, на що він
запропонував залишити легковий
автомобіль «NISSAN NAVARA», повідомивши при
цьому, що даний автомобіль належить
йому. Так він і зробив, залишив
автомобіль на території бази,
повідомив, що документи знаходяться в
бар дачку, а ключі віддав оператору.
Автомобіль простояв на території бази
кінець січня, лютий, та березень місяці,
хоч ОСОБА_4 казав, що через тиждень він
погасить борг, якщо він не
розрахується, то я маю право його
продати на запчастини. Але на протязі
вказаного часу він телефонував ОСОБА_4
практично через день і він постійно
його запевняв, що ось- ось кошти будуть
і він погасить борг, та забере
автомобіль, але не з»являвся. Це йому
набридло. Наприкінці лютого 2011 року він
йому повідомив, що автомобіль продає,
ОСОБА_4 сказав, що він згоден. В цьому ж
місяці він дав оголошення в Інтернет,
щодо продажі даного автомобіля на
запчастини. В березні місяці йому
зателефонували з пропозицію придбати
даний автомобіль на запчастини, це був
чоловік на ім.»я ОСОБА_1 з Одеси.
Наприкінці березня місяця ОСОБА_1
приїхав до нього на територію бази на
автозавантажнику, марку, та номери
автомобіля він не запам»ятав, вони
зійшлись на ціні в 30000 гривень,
погрузили автомобіль і він уїхав,
контактний номер телефона він не
запам»ятав, прізвища цієї особи він не
знає. 11 квітня 2011 року приїхав в
м.Сміла, зателефонував ОСОБА_4, вони
зустрілись і при зустрічі він йому
повідомив, що автомобіль, якій він йому
залишив в залог він продав, на що він
йому відповів, що все нормально, також
він йому повідомив, що його борг на
даний час складає 5000 гривень, та що
документи, та номери від автомобіля він
може забрати на базі. В ніч на 12.04.2011
року йому подзвонив ОСОБА_4, це було
близько 12.30 ночі і повідомив, що йому
потрібно забрати автомобіль, тому
приїхав його власник і що автомобіль
йому не належить. На що він підтвердив
свої слова щодо продажі автомобіля, і
тоді телефон взяла інша особа, назвався
ОСОБА_12, повідомив, що автомобіль
дійсно належить йому, він йому
повторив попередні свої слова, а він в
свою чергу, сказав, що звернеться до
правоохоронних органів. Про те, що що
даний автомобіль ОСОБА_4 не належить
він не знав. Під час спілкування він
говорив, що автомобіль належить йому на
підставі генерального доручення.
Доручення, яке ОСОБА_4 йому показував,
особисто не читав, він вказав на
дорученні прізвище ОСОБА_5, який йому
його надав, дане прізвище збігалось з
прізвищем на техпаспорті. ОСОБА_4
залишив автомобіль в залог за борг в
сумі 35000 гривень за дизпаливо, з
подальшим дозволом його продати через
тиждень, якщо він не поверне борг, але
він чекав на протязі 2.5 місяців,
неодноразово попереджав ОСОБА_4, що
буде продавати автомобіль, на що він не
реагував, а в подальшому повідомив, що
грошей в нього не має, і він має повне
право продати автомобіль, що він і
зробив, продавши його на розбору, про що
повідомив ОСОБА_4.

- показами свідка ОСОБА_10, яка як на
досудовому слідстві так і в судовому
засіданні показала, що працює
бухгалтером в ПП «ОСОБА_7» з березня 2009
року. Може дійсно підтвердити що її
директор ОСОБА_7 інколи заправляє
автомашини дизпаливом в борг, працює на
довірі. ОСОБА_4 знає практично з того
часу, як почала працювати на даному
підприємстві. З його слів він приватний
підприємець і має в розпорядженні
вантажні автомобілі на яких здійснює
перевезення, як особисто сам, так і його
наймані водії. Він спочатку
заправлявся з а кошти, а в подальшому
заправлявся в борг, спочатку в них брав
дизпаливо, а десь через тиждень після
здійснення перевезення
розраховувався. Пізніше він отримував
дизпаливо і не розраховувався, його
борг на початок січня 2011 року перед
їхнім підприємством складав 35000
гривень. При ній особисто ОСОБА_7
неодноразово телефонував ОСОБА_4 з
приводу погашення боргу, але у
відповідь чув тільки обіцянки і ОСОБА_7
поставив йому умови, заправляться
тільки після погашення боргу, і тоді
ОСОБА_4 поставив на території їхньої
бази легковий автомобіль марки «NISSAN
NAVARA» як залог за свій борг, це було в
січні місяці. При ній ОСОБА_4 сам
особисто казав, що даний автомобіль
належить йому на підставі генерального
доручення. Він пообіцяв, після того як
залишив автомобіль погасити борг на
протязі тижня, але так цього і не
зробив. 11 лютого 2011 року вони останній
раз заправили вантажний автомобіль
ОСОБА_4 в борг. Вона сама особисто
телефонувала ОСОБА_4 і запитувала, коли
він погасить борг, він все обіцяв, а
останній раз повідоми, що в нього гроші
відсутні і що він дозволяє ОСОБА_7
продати автомобіль на запчастини, який
він залишив на території їх бази. Теж
саме він повідомив і ОСОБА_7, що
останній і зробив наприкінці березня
2011 року. В той час коли грузили вказаний
автомобіль, вона знаходилась в
приміщенні і особу, яка забрала
автомобіль не бачила, тільки бачила
великий автозавантажник і номерів
його не запам»ятала, для неї це було не
цікаво. В відомостях на заправку вони
писали ОСОБА_4 як «ОСОБА_4», дана
«кличка» в нього ще була до знайомства
з ним.

- показами свідка ОСОБА_6, який як на
досудовому слідстві так і в судовому
засіданні показав, що працює в
приватного підприємця ОСОБА_7
комірником. В січні місяці 2011 року
знаходився на своєму робочому місці,
його працедавець на той час був
відсутній, на територію бази,
розташованої по вулиці Смілянській, де
знаходиться їхня заправка приїхав
ОСОБА_4, якого він знає на протязі двох
років на автомобілі «NISSAN NAVARA», чорного
кольору, він знає, що ОСОБА_4 займається
вантажними перевезеннями і постійно
заправляється в них, він припаркував
даний автомобіль на території бази і
приніс йому ключі від автомобіля зі
словами, щоб він їх передав ОСОБА_7, що
він знає, що робить з автомобілем, і
тоді звернувся з проханням до нього,
щоб він подзвонив ОСОБА_7, що він і
зробив, і йому ОСОБА_7 надав дозвіл
заправити вантажний автомобіль, за
кермом якого був водій ОСОБА_4, до цього
його працедавець не дозволяв
заправляти автомобілі ОСОБА_4, тому, що
в нього перед ними була велика грошова
заборгованість, вказаний автомобіль
ОСОБА_4 залишив в заставу за грошовий
борг. На території колишньої нафтобази
аеропорта, де розташоване вказане
підприємство здійснює роботу, по
заправці автомобілів, також там
знаходиться склад ПММ, автостоянки в
них не має, вони не здійснюють роботу по
ремонту автомобілів, охоронників в них
немає. Термін роботи в них з 8 години
ранку по 17 годину.

- даними протоколу усної заяви гр.
ОСОБА_5 від 12.04.2011 року про злочин., з
якої видно, що злочин був вчинений.

- даними протоколу добровільної видачі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль
«NISSAN NAVARA», д.н. НОМЕР_2 , та державних
реєстраційних номерних знаків НОМЕР_2
від 12.04.2011 року

- даними протоколу огляду предметів, а
саме огляду свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль
«NISSAN NAVARA», д.н. НОМЕР_2 , та державних
реєстраційних номерних знаків НОМЕР_2,
та постановою про визнання речовим
доказом від 19.04.2011 року.

- даними протоколу очної ставки між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ході якого
потерпілий викриває злочинні дії
обвинуваченого ОСОБА_4

- даними протоколу очної ставки між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в ході якого свідок
викриває злочинні дії обвинуваченого
ОСОБА_4

- даними протоколу очної ставки між
ОСОБА_10 та ОСОБА_4 в ході якого свідок
викриває злочинні дії обвинуваченого
ОСОБА_4

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності, в результаті повного,
об'єктивного і всебічного їх
дослідження в судовому засіданні, суд
вважає, що вина підсудого повністю
доведена.

Дії підсудного ОСОБА_4 суд
кваліфікує за ч. 4 ст. 191 КК України, як
розтрата чужого майна, яке перебувало в
віданні особи, вчинена у великих
розмірах.

При призначенні покарання
підсудним суд враховує характер і
ступінь суспільної небезпеки скоєного
злочину, особу підсудних, обставини, що
пом»якшують та обтяжують їх
відповідальність.

Не визнання підсудним своєї вини,
суд розцінює як спробу уникнення його
від відповідальності.

Обставин, які обтяжують
відповідальність підсудного суд не
вбачає.

Обставин, що пом'якшують
відповідальність підсудного є те, що
він злочин скоїв вперше, позитивно
характеризується, на його утриманні
знаходиться 2 неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд
вважає, що виправлення та
перевиховання ОСОБА_4 можливе без
ізоляції його від суспільства, обравши
йому міру покарання у вигляді
позбавлення волі, але у відповідності
зі ст. 75 КК України звільнити від
відбування покарання з іспитовим
строком.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про
відшкодування спричиненої йому
матеріальної шкоди підлягає до
задоволення в повному обсязі в розмірі
388 368,00 грн., так як придбання позивачем
автомобіля «NISSAN NAVARA», д.н. НОМЕР_2
підтверджується договором №123
купівлі-продажу транспортного засобу в
кредит від 23.01.2008р, укладеного між
ОСОБА_5 та ТОВ «Автомобільний центр
Голосіївський». Згідно п. 3.1 Договору
№123 ціна договору складає 245155грн, що
еквівалентно 48546дол. США по курсу НБУ,
який на день підписання Договору
дорівнює 5,05грн. за 1дол. США. У випадку
зміни курсу валют ціна Договору
підлягає коригуванню з врахуванням
курсу НБУ на дату фактичної оплати.

Згідно курсу НБУ станом на 07.05.2012р.,
тобто на час подання позивачем ОСОБА_5
доповнення до позовної заяви, 1дол. США
був еквівалентний 8грн. Таким чином,
вартість автомобіля «NISSAN NAVARA», д.н.
НОМЕР_2 станом на 0705.2012р. становить 388
368грн. (48 546дол. США х 8 грн. (курс дол.. США)
= 388 368грн.). Незаконне привласнення та
відчуження належного ОСОБА_5
автомобіля «NISSAN NAVARA», д.н. НОМЕР_2 з боку
ОСОБА_4 підтверджується вище вказаними
матеріалами кримінальної справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України:
«Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її
завдала».Таким, чином ОСОБА_4
зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_5
спричинену матеріальну шкоду в сумі 388
368грн.

Суд вважає, що позовна вимога в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного. Судом
встановлено, що внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_4 ОСОБА_5
спричинено моральну шкоду яка полягає
в перенесенні ним нервового потрясіння
із-за незаконного вилучення
автомобіля, неможливості протягом
тривалого часу ним користуватися,
автомобіль до цього часу у власність
ОСОБА_5 не повернутий в той час, як
позивач змушений сплачувати щомісячно
по 700дол. США в рахунок погашення
кредиту за автомобіль, також позивач
вимушений докладати додаткових зусиль
та нести витрати для відновлення та
захисту свого права власності на
автомобіль, відволікаючись від роботи
та своїх особистих справ, що додає
значних незручностей. Відповідач
ОСОБА_4 жодних мір для повернення
автомобіля або відшкодування його
вартості не приймає.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України:
«Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини».

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995р. із подальшими змінами: «Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат (їх тривалості
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля необхідні для
відновлення попереднього стану…»

Виходячи з принципів розумності, суд
вважає, що для компенсації нанесеної
цивільному позивачеві ОСОБА_5
моральної шкоди достатня грошова сума
в розмірі 70 000,00 грн., яка є
обґрунтованою, достатньою, виправданою
та реальною.

Долю речових доказів вирішити у
відповідності із вимогами ст. 81 КПК
України

Керуючись ст.ст. 323, 324 Кримінального
процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні
злочину, передбаченому ч. 4 ст. 191 КК
України, і призначити йому покарання за
ч. 4 ст. 191 КК України у вигляді
позбавлення волі строком на п'ять років
з позбавленням права займати посади,
пов'язані з матеріальною
відповідальністю на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_4 від призначеного
основного покарання з іспитовим
терміном на три роки.

На підставах п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_4 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця
проживання навчання чи роботи та
періодично з'являтися в ці органи для
реєстрації.

Міру запобіжного захуду ОСОБА_4 до
вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписка про невиїзд.

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ: свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу від
31.01.2008 року на автомобіль ««NISSAN NAVARA»,
д.н. НОМЕР_2 2007 року випуску, чорного
кольору, зареєстрованого на ОСОБА_5 та
металеві державні реєстраційні
номерні знаки «НОМЕР_2» в кількості 2-х
штук на автомобіль, що зберігаються при
матеріалах справи - залишити у справі.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
матеріальну шкоду в сумі 388 368,00 гривень.
та моральну шкоду в сумі 70 000 грн.,
всього разом 458 368 грн.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Черкаської області
протягом 15 діб з моменту оголошення
вироку.

Головуючий
П.С. Грабовий