УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/961/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання …. . . . ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотроєцьке Волноваського району Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, судимого:
· 21.09.2011 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст. 186, ст.69, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі;
· 11.01.2012 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільнений 17.09.2013 року умовно-достроково на 10 місяців 25 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора . . . . . . . ОСОБА_7
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8
захисника . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9
в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити йому більш м`яке покарання. Посилається на те, що суд при призначенні йому покарання не врахував його щире каяття, співпрацю зі слідством та повне відшкодування завданих злочином збитків, а також, що у нього на утриманні знаходиться неповнолітня донька , відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої та її прохання до суду не карати суворо обвинуваченого.
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обчислюється з 23.02.2015 року, та зараховано в строк відбуття покарання відповідно до ст..72 КК України час перебування в ІТТ та СІЗО з 05.01.2015 року.
Запобіжний захід тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 486 грн.78 коп..
Речовий доказ мобільний телефон марки «Нокіа 220 Dual sim White» залишено потерпілій ОСОБА_10 .
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 16.10.2014 року о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на мосту, розташованому біля магазину «Екомаркет», що по проспекту Миру, №37 у м. Житомирі, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_10 , яка в руках тримала чорну жіночу сумку. В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, ОСОБА_6 у вказаний день, час та місці наблизився до ОСОБА_10 та правою рукою з кишені куртки потерпілої дістав мобільний телефон марки «Нокіа 220 Dual sim White» білого кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІЬУІ (2): НОМЕР_2 вартістю 486 грн. 78 коп., в якому знаходились сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «LIFE», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять та на рахунку яких коштів для розмов не було, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_6 відкрито, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 на суму 486 грн. 78 коп.
05.01.2015 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №13 по вул. М.Жукова в м. Житомирі помітив раніше йому незнайому ОСОБА_11 , яка в руках тримала чорну жіночу сумочку. В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел направлений на відкрите викрадення вказаної сумки та її вмісту.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, у вищевказаний день, час та місці ОСОБА_6 наблизився ззаду до ОСОБА_11 та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, яке виразилось в тому, що ОСОБА_6 долонею правої руки наніс один удар в область голови потерпілої, від якого ОСОБА_11 не втрималася на ногах та впала на землю, заподіявши останній тілесне ушкодження у виді садна на обличчі, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Подолавши таким чином волю потерпілої до опору, ОСОБА_6 лівою рукою вихопив з рук останньої сумку чорного кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 151 грн., 3 шматки мила вартістю 11 грн. 25 коп., паспорт громадянина України, посвідчення працівника державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_11 , квитанція про сплату комунальних послуг, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 162 грн. 25 коп..
Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, заперечення прокурора, потерпілої ОСОБА_8 проти апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає безпідставними. При призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України, суд урахував ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, а також щире каяття та активне сприяння в розкритті злочинів.
Таким чином, покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не є явно несправедливим із-за його суворості. .
У матеріалах справи відсутні дані про наявність на утриманні у ОСОБА_6 неповнолітньої дитини.
Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , судом 1-ї інстанції при призначенні покарання враховані.
Підстави для зміни вироку за мотивами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2015 року щодо нього - без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С у д д і: