Справа № 149/4253/13-к
Провадження №1-кп/149/3/15
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
16 січня 2015 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника кримінальне провадження № 0000437 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сміла Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, знаходиться на проходженні інтернатури в КУ "Хмільницька ЦРЛ", лікар сімейної медицини, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючому в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 30 серпня 2013 року о 00.30 години в м. Хмільнику Вінницької області, в приміщеній кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку санаторію "Поділля", що розташований по вул. Кірова, буд. № 79, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі наркотичного засобу канабісу у гр. ОСОБА_5 , за грошові кошти у сумі 500 грн. збув гр.. ОСОБА_6 , речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 835 від 24 вересня 2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 27,14 г. у перерахунку на висушену речовину.

30 серпня 2013 року о 01.20 години в м. Хмільнику Вінницької області, в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , де проживає гр. ОСОБА_5 , в ході огляду вказаної кімнати було виявлено та вилучено фрагмент пляшки з полімерного матеріалу та фрагмент фольгового паперу, на внутрішніх стінках яких виявлено нашарування речовини коричневого кольору, які згідно висновку експерта № 835 від 24 вересня 2013 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, масою 0,043 у перерахунку на висушену речовину, також в ході вказаного огляду у шафі було виявлено та вилучено речовину рослинного походження у полімерному пакеті, що відповідно до висновку експерта № 835 від 24 вересня 2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом масою 44,33 г у перерахунку на висушену речовину, яку останній зберігав з метою збуту.

30 серпня 2013 року в ході проведення обшуку за місцем проживання гр. ОСОБА_5 , в с. Сміла Хмільницького району Вінницької області, а саме території домогосподарства АДРЕСА_1 , працівниками міліції з приміщення однієї із кімнат будинку та підсобного приміщення домогосподарства було виявлено та вилучено паперові згортки та матерчасту спортивну сумку чорного кольору із вмістом речовини рослинного походження у сухому та подрібненому стані, яка згідно висновку експерта № 835 від 24 вересня 2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 82,64 г у перерахунку на висушену речовину, яку останній зберігав з метою збуту.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, кваліфікуючими ознаками якого є особливо небезпечний наркотичний засіб, який був предметом таких дій.

Разом з тим, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, свого підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні не знайшло з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не визнав, та пояснив суду, що на протязі тривалого часу, а саме на протязі місяця йому багаторазово телефонував його знайомий ОСОБА_7 із пропозицією поїхати в село Сміла Хмільницького району Вінницької області та придбати для ОСОБА_7 наркотичні засоби. Так як наркотичних засобів для продажу особисто ОСОБА_5 не мав, а їх потрібно було купувати у іншої особи, останній постійно, під різними приводами, відмовляв ОСОБА_7 . І тільки 29 серпня 2014 року після 2-3 дзвінків ОСОБА_7 , вже надвечір, ОСОБА_5 погодився їхати в село Сміла Хмільницького району Вінницької області, оскільки так співпали обставини, адже йому потрібно було привести у м. Хмільник Вінницької області обігрівач, а ОСОБА_7 говорив, що транспортом забезпечує.

По дорозі до села Сміла ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 кошти у сумі 500 грн., на що ОСОБА_5 декілька разів телефонував до продавця наркотичних засобів, щоб домовитися з ним про зустріч, оскільки знав того особисто, як односельчанина. По приїзду в село Сміла, ОСОБА_5 придбав для ОСОБА_7 наркотичних засобів на 500 грн., повернувся до автомобіля та залишив пакунок покупцю ОСОБА_7 . В подальшому вони всі разом поїхали до помешкання батьків ОСОБА_5 , де останній забрав обігрівач, після чого вони від`їхали до міста Хмільника. По приїзду до гуртожитку по АДРЕСА_4 , де тимчасово проживав ОСОБА_5 , ОСОБА_7 піднявся разом з останнім до кімнати за № 20, де взявши коробок з-під сірників відсипав собі із пакунку 10-12 коробків, а іншу частину наркотичних засобів попросив ОСОБА_5 залишити у себе на зберігання до наступного дня. ОСОБА_5 відмовлявся, однак ОСОБА_7 все-таки настояв та залишив частину наркотичних засобів, придбаних у селі Сміла у тимчасовому помешканні ОСОБА_5 .

Аналізуючи показання допитаного за даними епізодами обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що його показання є правдивими, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими доказами у справі та відповідають суті тих подій, які сталися.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , як з`ясувалося надалі в с судовому засіданні під час його допиту, що він є також легендованою особою ОСОБА_6 , який суду показав, що він був знайомий із ОСОБА_5 ще раніше, в тому числі їздив до нього у село Сміла Хмільницького району Вінницької області один раз заміряти вікна чи двері, оскільки він виготовляв такі метало-пластикові конструкції. В подальшому, у якийсь час, він був зупинений працівниками міліції, які запропонували йому співпрацювати з ними, на що він дав свою згоду. Про те, що він має бути легендованою особою він знав, саме працівники міліції пропонували йому телефонувати до ОСОБА_5 і керувати всіма подальшими діями, в тому числі, і забезпечували транспортом для поїздки за наркотичними засобами.

Зі слів ОСОБА_7 , він за вказівкою працівників міліції телефонував до ОСОБА_5 з пропозицією дістати наркотичний засіб - з місяць, але той все відмовлявся. На запитання скільки саме разів телефонував ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , останній повідомив що багато. Де брав ОСОБА_5 наркотичний засіб, ОСОБА_7 - не відомо. Також, ОСОБА_7 повідомив суд, що наркотичну речовину ОСОБА_5 віддав йому саме у селі Сміла. Крім того, зі слів ОСОБА_7 , сам ОСОБА_5 із пропозиціями придбати наркотичний засіб до нього ніколи не звертався. Було це тільки один раз та з ініціативи працівників міліції.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду повідомили, що 30 серпня 2014 року вони були присутні при обшуку по АДРЕСА_1 , де було виявлено спортивну сумку чорного кольору із залишками речовин рослинного походження та паперові згортки із залишками такої ж речовини рослинного походження. У їхній присутності ОСОБА_5 повідомив, що вказані речі належать йому і зберігав він їх для власних потреб без мети збуту.

Факт незаконного зберігання наркотичних засобів ОСОБА_5 стверджується також протоколом обшуку від 30 серпня 2013 року (а. с. 112) в будинку по АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження. Висновком експерта № 835 від 24.09.2013 року стверджується, що вилучена речовина являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 82,64 грами.

Органами досудового слідства діяння ОСОБА_5 за епізодом виявлення наркотичного засобу по місцю проживання кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, як вчинення незаконного придбання, зберігання наркотичних речовин, без мети збуту, вчинене повторно. Під час судового слідства така кваліфікуюча ознака злочину як «повторність», не знайшла свого підтвердження, а тому є такою, що інкримінована не вірно та спростовується матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 таку кваліфікуючу ознаку як «повторність» по наведеному епізоду вмінено в обвинувачення безпідставно, а тому дії ОСОБА_5 по цьому епізоду слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, як вчинення незаконного, зберігання наркотичних речовин, без мети збуту. Але, прокурор не скористався наданим йому законом правом на зміну обвинувачення передбачено ч. 1 ст. 338 КПК України, а суд зважаючи на сукупність доказів та вимоги ст. 337 КПК України, позбавлений можливості постановити обвинувальний вирок у справі за ч. 2 ст. 309 КК України та визнати ОСОБА_5 винним.

Обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України ґрунтується виключно на доказах, отриманих внаслідок проведення працівниками міліції оперативної закупівлі.

У цьому контексті Європейський суд із прав людини визначає, що використання агентів під прикриттям повинне бути обмежене та забезпечене відповідними гарантіями навіть у випадках боротьби із незаконним обігом наркотичних засобів.

Вимоги справедливого судового розгляду, викладені у ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачають те, що публічні інтереси у сфері боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів не можуть слугувати підставою до використання доказів, отриманих в результаті провокації з боку працівників міліції (п. 46 рішення «Баньян проти Росії» від 15 грудня 2005 року, п. 35-36 рішення Тейшейра де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року).

Даючи визначення поняттю підбурювання, Європейський суд вказує, що підбурювання має місце тоді, коли працівники міліції або особи, що діють по їх вказівці, не обмежуються пасивним розслідуванням злочинних дій, а здійснюють вплив на особу, щоби підбурювати до вчинення злочину, який за інших умов не був би вчинений, тобто отримати докази та порушити кримінальне переслідування.(п. 55 рішення «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року, п. 37 рішення «Баннікова проти Росії» від 04.11.2010 року).

Обов`язок довести відсутність підбурювання до вчинення злочину покладається на обвинувачення (п. 70 рішення ЄСПЛ «Раманаускас проти Литви»),

Суд зобов`язаний перевірити твердження особи щодо підбурювання до вчинення злочину, та у випадку встановлення обгрунтованості такого твердження, прийняти рішення відповідно до вимог ст. 6 Конвенції.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні заявив та наполягав на тому, що його дії 29-30 серпня 2013 року були наслідком підбурювання з боку агента, який діяв за вказівкою працівників міліції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 грудня 1992 року (із змінами), оперативні підрозділи мають право, з метою виявлення та документування фактів протиправних діянь, проводити оперативну закупку товарів, в тому числі заборонених для обігу за наявності підстав, передбачених ст. 6 цього Закону.

За змістом ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної у встановленому законом порядку, яка потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів, зокрема, про злочини, що готуються або осіб, які готують вчинення злочину.

Згідно п. п. 40, 64 рішення Європейського суду «Баннікова проти Росії», п. п. 63 рішення «Раманаускас проти Литви» та п. 36 рішення «Мілінінас проти Литви» необхідно, у ході судового розгляду, встановити чи були підстави для проведення таємної операції (оперативної закупівлі) та яка була поведінка органів влади при її проведенні. При цьому державні органи повинні бути у змозі на будь-якому етапі продемонструвати, що у них були вагомі докази для проведення оперативно розшукових заходів.

Судом встановлено, що було прийняте рішення про проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів та психотропних речовин у ОСОБА_5 . Підставою для винесення постанови став рапорт, який надійшов від співробітників ВБНОН УМВС України в Вінницькій області про отримання оперативної інформації про те, що ОСОБА_5 намагається вчинити злочин, а саме збути наркотичні засоби. Проведення оперативної закупівлі було доручене легендованїй особі під вигаданими даними « ОСОБА_6 ».

Однак в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують достовірність інформації про те, що станом на момент винесення постанови про проведення оперативної закупівлі ОСОБА_5 готувався до вчинення чи вже вчиняв дії, спрямовані на незаконний збут чи зберігання з метою збуту наркотичних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд визнає істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені зокрема, статтями статтею 271 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України, виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вимог ч. 4 ст. 246 КПК України стороною обвинувачення не надано постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_5 . Зокрема, в матеріалах справи є клопотання про проведення негласної слідчої дії (а. с. 24-25), доручення про проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у яких здійснюється без відповідної постанови прокурора про дозвіл на проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. За таких обставин, немає законних підстав для проведення вказаних негласних слідчих дій.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Лагутін та інші проти Росії» від 24 квітня 2014 року зазначив, що посилання на оперативну інформацію із невідомих джерел, яка свідчить про причетність особи до протиправних дій у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, без надання можливості таку спростувати порушує принципи змагальності та право особи на захист і, як наслідок, на справедливий судовий розгляд.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні дані про те, що ОСОБА_5 дійсно займався збутом наркотичних засобів. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 у період проведення відносно нього оперативно-розшукових заходів збув чи готувався збути наркотичні засоби чи психотропні речовини іншим особам, окрім ОСОБА_6 , не встановлено.

Також суд враховує, що наркотичні засоби, збут яких інкримінують ОСОБА_5 , він не мав у наявності та саме на неодноразові, на протязі місяця, прохання та за настійливою ініціативою легендованої особи придбав їх у невстановленої особи, після чого передав їх агенту.

Отже, із викладеного вище встановлено, що ініціатива у діях, які вчинив ОСОБА_5 щодо збуту наркотичних речовин належить агенту ОСОБА_6 , який діяв за вказівкою та особисто приїздив до обвинуваченого для придбання наркотичних засобів.

Наведене вище не дає підстав вважати, що кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 було би вчинено без втручання агента (покупця). На момент початку проведення таємної операції відносно ОСОБА_5 (оперативної закупівлі) не було об`єктивних та достовірних даних про те, що обвинувачений уже вчиняє або готується вчинити кримінальне правопорушення. При цьому працівники міліції не обмежились пасивним розслідуванням (фіксуванням) злочину, а тому суд вважає, що у даному провадженні мало місце підбурювання обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд із прав людини визначає, що у випадку, якщо злочин виключною мірою є наслідком провокативних дій таємних агентів і ніщо не дає підстав вважати, що такий злочин був би вчинений особою і без такого втручання, то такі дії уже не є діяльністю таємного агента та являють собою підбурювання до вчинення злочину. Подібне втручання та використання його результату в кримінальному процесі є порушенням права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд (п. 47 рішення «Баньян проти Росії» від 15 грудня 2005 року, п. 128 рішення «Худобін проти Росії» від 26 жовтня 2006 року, п. 38-39 рішення «Тейшейра де К проти Португалії» від 09 червня 1998 року).

Відповідно до вимог ст. 271 КПК України докази, отримані внаслідок таких дій є недопустимими, не можуть бути використані у кримінальному провадженні в обґрунтування обвинувачення та мають бути виключені, що у повній мірі відповідатиме вимогам п. 1 ст. 6 Європейської конвенції із права людини щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи обставини, викладені вище, суд вважає, що обвинуваченням не спростовані твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про підбурювання його до вчинення злочину. У справі не встановлено достовірних даних, які би вказували на те, що злочин, у скоєнні якого ОСОБА_5 обвинувачується був би вчинений і без проведення оперативної закупівлі та підбурювання з боку агента.

Суд також приймає до уваги обставини, визнані стороною обвинувачення у обвинувальному акті від 28 жовтня 2014 року, про те, що ОСОБА_7 (легендована особа ОСОБА_6 ) їздив у с. Сміла один раз, так як на це йому вказали працівники міліції, а також те, що легендована особа ( ОСОБА_7 ,- ОСОБА_6 ) цілий місяць телефонувала ОСОБА_5 з пропозицією придбати для нього наркотичний засіб.

Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії; в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону України).

Стаття 62 ч. 3 Конституції України та ст. 17 КПК України вказують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні № 1-31/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 за ст. 307 ч. 2 та ч. 2 ст. 309 КК України має бути виправданий, оскільки судом встановлено, що ці дії були вчинені ОСОБА_5 внаслідок підбурювання обвинуваченого до їх скоєння.

Також, при вивченні матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_5 , судом встановлено, що останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, має вищу медичну освіту, закінчив навчання, проживаючи без батька, в зловживанні спиртними напоями чи наркотичними засобами не був помічений, з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя - не контактує. Скарг, претензій, нарікань чи інших компрометуючих матеріалів відносно нього немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367-371, 373-374 КПК України, ст. 62 Конституції України суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з недоведеністю у вчинені кримінального правопорушення - виправдати.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, у зв`язку з недоведеністю у вчинені кримінального правопорушення - виправдати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - особисте зобов`язання.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у розмірі 1223,6 грн., віднести на рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України та ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про судову експертизу".

Речові докази: речовину рослинного походження канабіс, масою 0,69 г. у перерахунку на висушену речовину; 20,03 г. у перерахунку на висушену речовину; 27,14 г. у перерахунку на висушену речовину; фрагмент пляшки з полімерного матеріалу та фрагментом фольгового паперу; речовину рослинного походження у полімерному пакеті канабіс, масою 44,33 г. у перерахунку на висушену речовину; паперові згортки та матерчасту спортивну сумку чорного кольору із вмістом речовини рослинного походження у сухому та подрібненому стані канабіс, загальною масою 82,64 г. у перерахунку на висушену речовину знищити.

Грошові купюри: 100 гривень серії ВК № 6506158, 10 гривень серії КЗ № 2250573, 10 гривень серії КЖ № 3068552, 10 гривень серії КЄ № 7795571, 10 гривень серії МВ № 6134549, 5 гривень серії НА № 2487703, 1 гривня серії МЄ № 0861907, 1 гривня серії ЄЕ № 1353290, 1 гривня серії НОМЕР_2 , 1 гривня серії НОМЕР_3 , 1 гривня серії НОМЕР_4 , 1 гривня серії НОМЕР_5 , 1 гривня серії НОМЕР_6 , 1 гривня серії НОМЕР_7 , в сумі 153 гривні передати ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1