Справа № 438/1569/14-к
Номе провадження 1-кп/438/16/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року Бориславський міський суд
Львівської області
в складі головуючого: судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
13.10.2005 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі
07.07.2011 року Бориславським міським судом Львівської області за ст..185 ч.2 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі
05.12.2013 року звільнений з місць позбавлення волі по відбутті строку покарання.
за ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 13 жовтня 2005 року засуджений Дрогобицьким районним судом Львівської області, за ч.2 ст.185, ч. 2 ст.309, ч.2 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, 07 липня 2011 року засуджений Бориславським міським судом Львівської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, однак останній на шлях виправлення не став та скоїв повторно умисний злочин проти власності.
Так, ОСОБА_3 , 09.10.2014 близько 12 години 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгового центру «Олімп» по вул. Дрогобицькій, 7 «А» у м.Бориславі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-C3322» вартістю 450 гривень із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 грн. та картою пам`яті об`ємом 1 Гб вартістю 40 грн., які належали ОСОБА_5 , чим завдав останній майнової шкоди на загальну суму 505 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 , скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
21 жовтня 2014 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , укладена угода про примирення.
Окрім цього, підозрюваний у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 щиро попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_6 .
В угоді зазначено, що кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду потерпілій на загальну суму 505 грн.
При цьому, потерпіла ОСОБА_5 будь-яких претензій до підозрюваного ОСОБА_3 не має, оскільки останній попросив вибачення за скоєне та добровільно і в повному обсязі відшкодував заподіяні збитки.
Обираючи вид та міру покарання підозрюваному ОСОБА_3 в межах, встановлених в санкції ч.2 ст.185 КК України, ними, сторонами у кримінальному провадженні, враховано ступінь тяжкості вказаного злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Щодо особи підозрюваного ОСОБА_3 , то нею, потерпілою, взято до уваги те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не знаходиться.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 не встановлені.
А тому, з врахуванням зазначених вище обставин, які значно пом`якшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та особу самого правопорушника, сторони одностайно досягнули згоди в тому, що підозрюваному ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, а саме у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1/одного/ року 6/шість/ місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Зміст ч.1 ст.473 КПК України про те, що наслідком укладання та затвердження угоди про примирення є:
для підозрюваного чи обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України;
для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, сторонам, що підписали цю угоду, зрозумілий.
Сторони у вищевказаному кримінальному провадженні, підтверджують те, що угоду про примирення укладено ними добровільно, за відсутності ознак насильства, примусу, погрози, фізичного чи морального тиску та умови угоди відповідають їхньому волевиявленню.
Таким чином, керуючись ст. 474 КПК України, просять суд розглянути та затвердити зазначену угоду про примирення.
Потерпілій зрозуміло право потерпілої, передбачене ст.476 КПК України, на звернення до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, у випадку невиконання чи неналежного виконання угоди.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Ч.2 ст.474 КПК України передбачено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Ч.1 ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та у вчиненні якого ОСОБА_3 визнає свою винуватість, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом під час судового провадження з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_3 що він цілком розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснено в судовому засіданні.
3) характер обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання -3 /три/ роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1/одного/ року 6/шість/ місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Судом також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_5 що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснено.
Суд також переконався у судовому засіданні, що укладення між сторонами 21 жовтня 2014 року угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що сторони розуміють наслідки невиконання угоди.
Судом перевірено і встановлено, що угода від 21 жовтня 2014 року про примирення відповідає вимогам КПК України та КК України.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що угода від 21 жовтня 2014 року про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 може бути затверджена судом, і на підставі угоди повинен бути ухвалений вирок та обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1/одного/ року 6/шість/ місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, про що просить і прокурор ОСОБА_4 .
Керуючись ст.9, ч.2 ст.373, ч.ч.1,2, п.2 ч.3, п.2 ч.4 ст.374, ч.2, ч.5, ч.6, ч.7 ст.474, ст.475 КПК України, суд,-
Затвердити укладену 21 жовтня 2014 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 угоду про примирення.
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 /три/ роки позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року 6 /шість/ місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом у відповідності із ст.76 КК України обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного Суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_4

С У Д Д Я: