Справа № 206/694/15-к
Провадження № 1-в/206/67/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника КВІ: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву заступника начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про роз`яснення подальшого виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року ОСОБА_5 , визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав чинності 23.06.2014 року.

02.02.2015 року до суду звернулась заступник начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 з заявою в порядку 380 КПК України, при цьому заяву обґрунтувала наступним.

На виконанні Самарського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України у Дніпропетровській області перебуває вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було засуджено 21.05.2014 року за ч. 1 ст. 296 КК України. При постановці засудженого на облік кримінально виконавчої інспекції було встановлено, що ОСОБА_5 за адресою, вказаною у вироку суду, не проживає, його місцезнаходження невідоме. У зв`язку з чим інспекцією були направлені матеріали першочергового розшуку до сектору карного розшуку Самарського РВ для оголошення засудженого ОСОБА_5 у державний розшук. Після чого з Самарського РВ надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про те, що він на теперішній час проживає за адресою своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Кримінально-виконавчою інспекцією неодноразово направлялись запити до Старобешевського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Донецькій області щодо перевірки факту проживання засудженого ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, проте усі запити було повернено поштою із-за неможливості вручення адресату, оскільки дане направлення закрито, телефонний зв`язок зі Старобешевським підрозділом інспекції відсутній. Будь-яка офіційна взаємодія між інспекціями на теперішній час неможлива. Відповідно до Розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р«Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» Старобешевський район є таким, що повністю входить до вищевказаного переліку. Тому, на теперішній час кримінально-виконавча інспекція Самарського району не має можливості перевірити дійсність факту проживання засудженого за місцем своєї реєстрації, направити його особову справу для подальшого виконання вироку суду за територіальністю, а також ознайомити засудженого з порядком відбування призначеного судом покарання з випробуванням та здійснювати контроль за його поведінкою в період іспитового строку. До того ж, згідно довідки про попередні судимості управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України встановлено, що ОСОБА_5 також було засуджено 13.08.2012 року Старобешевським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки. Проте, згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року ОСОБА_5 раніше не судимий. Тобто, на момент винесення вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року ОСОБА_5 вже мав строк випробування, який не враховано при винесенні рішення суду. Так, заявник просить роз`яснити подальший порядок відбування засудженим ОСОБА_5 покарання з випробуванням та роз`яснити подальше виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 , враховуючи правовий прецедент.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви.
Заступник начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заяву, просила роз`яснити подальший порядок відбування засудженим ОСОБА_5 покарання з випробуванням та роз`яснити подальше виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 .

Вислухавши доводи та пояснення прокурора та заявника, дослідивши наявні матеріали провадження, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи з даної норми можна зробити висновок, що суд здійснюючи роз`яснення судового рішення, викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд має відмовити в роз`ясненні рішення.

Так, заявником порушено питання щодо роз`яснення подальшого порядку відбування засудженим ОСОБА_5 покарання з випробуванням, оскільки станом на день ухвалення вироку, останній вже був засуджений Старобешевським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, однак, Самарським районним судом м. Дніпропетровська не враховано вищевказаний вирок.
Проте, суд не може погодитись з доводами заявника, оскільки з матеріалів кримінального провадження, а саме довідки № 99-20012014/12068 виданої ОСК УМВД в Дніпропетровській області наданої на підставі запиту слідчої Самарського РВ щодо громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , даних щодо судимостей відносно останнього не зазначено. Так само, не зазначено жодних відомостей щодо судимості і в інших матеріалах кримінального провадження. Під час судового розгляду стороною обвинувачення не було надано жодного доказу на підтвердження наявності судимості у обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Проте, п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, на відміну від ст. 413 КПК України (в редакції 1960 року), детально не визначає порядок застосування покарання при наявності кількох вироків на підставі ст. 71 КК України.

Крім того, суд звертає увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, яке він дав в п. 12 Постанови № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, суд вважає, що вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України та вирок Старобешевського районного суду Донецької області від 13.08.2012 відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України підлягають самостійному виконанню.

Також, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо роз`яснення подальшого виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року відносно ОСОБА_5 , оскільки роз`яснення судового рішення можливе у разі нечіткості рішення за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотриманні вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Вказана стаття КПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заяву та вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дане судове рішення за своїм змістом та формою відповідає вимогам законодавства відповідно до ст. 374 КПК України і є цілком зрозумілим.

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 164 КВК України передбачено, що Кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом іспитового строку, спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями проводить індивідуально-профілактичну роботу із засудженими та контролює додержання ними громадського порядку і виконання обов`язків, покладених на них судом; вносить подання органу внутрішніх справ щодо здійснення приводу засуджених, які не з`явилися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції; організовує початковий розшук засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та надсилає матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.

Звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом внутрішніх справ.
Згідно вимог ст. 166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду
подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням, розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом внутрішніх справ у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Таким чином, кримінально-виконавчою інспекцією та органами внутрішніх справ мають бути здійснені та використані всі можливі засоби передбачені чинним законодавством щодо виконання вироку суду від 21.05.2014 року, який не потребує ні якого роз`яснення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 369, 371-372, 376, 380, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви заступника начальника Індустріального МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області відмовити в повному обсязі.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 днів з моменту її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1