АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 20 лютого 2007 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яцинюка В.Ф.

суддів Семенюка К.М.

Колотило О.О.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

та адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 жовтня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Косова Івано-Франківської
області, українець, громадянин України, з
вищою освітою, одружений, працює ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_1, -

засуджений
за ст. 286 ч.2 КК
України на три роки позбавлення волі без позбавлення права керувати
транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 75,
76 КК України засудженого звільнено від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

Міра запобіжного заходу до набрання
вироком законної сили залишена у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_3 про стягбнення матеріальної
та моральної шкоди задоволено частково. З
засудженого стягнуто на користь потерпілого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 930 грн. та 12000 грн. моральної

Справа № 11-68/ 2007 р. Головуючий у І інстанції

Категорія ст. 286 ч.2 Мамчин П.І.

КК України Доповідач Семенюк К.М.

шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Згідно вироку ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 21 лютого 2006 року близько 16
год., керуючи автомобілем БМВ-525 НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Б.Хмельницького в напрямку вул.
Університетської в м. Чернівці,
зупинив транспортний засіб біля будинку №21 з лівої сторони дороги на підйомі, ухил якого складає 38-42 проміле. В
порушення вимог п.п. 15.7,
15.12 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2, залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів, щоб не допустити його
самовільного руху, проникнення до
нього або незаконного заволодіння ним. Крім того, засуджений зупинивши транспортний засіб вздовж
краю проїзної частини не повернув керовані колеса таким чином, щоб
виключити можливість самовільного руху
автомобіля. Близько 16 год. 20 хв. зазначений транспортний засіб розпочав самовільно рух заднім ходом в напрямку
вул. Головної та біля буд. №12 виїхав на тротуар, де скоїв наїзд на потерпілого
ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження
у вигляді тупої травми живота - розриву діафрагмальної поверхні печінки,
що супроводжувалося внутрішньою кровотечею.

На вказаний вирок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подані апеляційні скарги. В яких вони просять: - засуджений, вирок скасувати, оскільки він є необгрунтованим та суперечить здобутим на
досудовому слідстві та дослідженим в судовому засіданні доказам; - потерпілий,
вирок частково змінити в частині
відшкодування моральної шкоди та стягнути на його користь 50000 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог апелянти посилаються: -засуджений на те, що він повністю
виконав вимоги п.п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього
руху України, експерт не досліджував автоматичну коробку передач, а суд безпідставно відмовив в призначенні
автотехнічної експертизи; -потерпілий на те, що суд першої
інстанції в недостатній мірі врахував його психічні та психологічні страждання внаслідок дорожньо-транспортної події,
які мають продовжуваний характер.

Заслухавши доповідача, адвоката
ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3, які підтримали апеляцію стосовно відшкодування
моральної шкоди та заперечували проти апеляції засудженого, міркування
прокурора, яка вважала необхідним залишити вирок без змін, перевіривши
матеріали справи в межах поданих апеляцій, судова колегія
вважає, що апеляції слід залишити без задоволення.

Вина ОСОБА_2 в порушенні
експлуатації транспорту, який керував транспортним засобом внаслідок чого
потерпілому були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження, при обставинах наведених у вироку, повністю доведена дослідженими судом доказами, яким дана правильна
юридична оцінка.

Так, відповідно до протоколу огляду транспорту (а.с. 11-12) в автомобілі БМВ - 525 № 700-31 МО рульове управління, гальмівна система знаходяться у справному стані.

Даний факт знайшов своє підтвердження в висновку
судово-автотехнічної експертизи (а.с. 28-31) в якому також зазначено, що на момент огляду ходова частини може конструктивно функціонувати без обмежень,
змін її конструкції і застосування деталей та вузлів, призначених для інших транспортних
засобів не виявлено, і несправностей, які б передували ДТП.

Як вбачається з заключения експерта-автотехніка (а.с. 78-80) ОСОБА_2 в дані й дорожньо-транспортній
обстановці необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього
руху України, зокрема для виключення можливості самовільного руху і самозапуску транспортного засобу на спусках і підйомах слід включати стоянкове гальмо.

Засуджений під час розгляду справи
показав, що 21 лютого 2006 року близько 16 год. після зупинення автомобіля ручне гальмо не увімкнув (а.с. 135).

Даний факт в судовому засіданні
підтвердив свідок ОСОБА_4, який в якості ІНФОРМАЦІЯ_3 виїжджав на місце пригоди
21
лютого 2006 року (а.с. 137)

Під час відтворення обстановки і обставин події
(а.с. 62-66) ОСОБА_2 на місці пригоди показав
яким чином і як зупинив автомобіль БМВ-525 НОМЕР_1 21 лютого 2006 року.

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності наведені
докази дійшов правильного висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 за ст. 286 ч.2 КК України, а не визнання засудженим своєї вини, розцінив як лінію захисту.

Тому посилання засудженого в апеляції, що він не
порушував вимоги п.п. 15.7, 15.12 Правил
дорожнього руху України є безпідставними. З тих же підстав суд
правильно відмовив в задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи. Крім того, Правила
дорожнього руху України ніяких винятків
не роблять стосовно зупинки і стоянки транспортних засобів з автоматичною
коробкою передач.

Вирішуючи питання стосовно відшкодування моральної
шкоди в сумі 50000 грн., суд першої інстанції
правильно врахував характер та обсяг фізичних та душевних страждань ОСОБА_3, вимушених змін в його житті та задовольняючи позов частково на суму 12000 грн., виходив із засад розумності, виваженості та
справедливості. Крім того, суду були відомі при вирішенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди ті обставини, на які потерпілий посилається в
своїй апеляції.

Призначаючи міру покарання, суд у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого
злочину, особу засудженого, зокрема, що ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, його молодий вік, а
також те, що потерпілий не наполягав на суворому покаранні.

Приймаючи до уваги вказані
обставини, суд призначаючи міру покарання, обґрунтовано застосував до засудженого ст. 75 КК України.

Разом
з тим, колегія судців вважає за необхідне,
виключити з вироку суду посилання на те, що ОСОБА_2 порушив правила безпеки
дорожнього руху при керуванні транспортним засобом; т.я. вказані порушення не
знаходяться в причинному зв'язку між діянням та наслідками.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької
області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без
задоволення. Вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 05 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 -
без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те,
що засуджений порушив правила безпеки дорожнього руху при керуванні
транспортним засобом.

В решті частині вирок залишити без змін.

Головуючий В.Ф.Яцинюк

Судді К.М. Семенюк

О.О.Колотило