Справа № 560/340/15

У Х В А Л А

03 квітня 2015 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження №0000073 від 04.02.2015 року щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Сарненського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні провадження №0000073 від 04.02.2015 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що 04.04.2015 року закінчується строк запобіжного заходу, однак на даний час залишаються ризики, передбачені ст.177 КПК України, в частині того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, так як обвинувачується у вчиненні злочинів щодо працівників правоохоронного органу, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, в зв"язку з чим потребує ізоляції від суспільства шляхом продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в порядку ст.331 КПК України подав клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід, так як має постійне місце проживання, міцні соціальні зв"язки, є інвалідом ІІІ групи і за станом здоров"я потребує постійного лікування.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом при призначенні кримінального провадження до підготовчого судового розгляду з"ясовано, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні

кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України, ґрунтується на зібраних органами досудового розслідування доказах, так як органом досудового розслідування встановлені достатні дані шляхом проведення слідчих дій, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України в діях особи обвинуваченого, при цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", в зв"язку з чим вважає, що інформація, яка міститься у обвинувальному акті, переконує об"єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України, при викладених обставинах.

Судом достовірно встановлено, що існує один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в частині того, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимість на даний час і погашена, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України, щодо працівників правоохоронного органу, що свідчить про його схильність до порушення прав та свобод людини, яка може сприяти продовженню злочинної діяльності, однак судом із пояснень прокурора не встановлено об"єктивних даних про можливість вчинення незаконного впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків, оскільки стороною обвинувачення не представлені будь-які докази чинення тиску чи інших протиправних дій ОСОБА_8 щодо потерпілих, щодо чинення тиску обвинуваченим на свідків, то прокурором навіть не конкретизовані анкетні дані таких свідків, в звязку з чим відсутні правові підстави вважати, що існує даний ризик.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом зясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 не переховувався від органу досудового розслідування, не вчиняв будь-яких дій, які б перешкоджали кримінальному провадженню, добровільно приймав участь у проведенні слідчих дій, йому не повідомлялось про підозру у вчиненні іншого злочину, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Крім того, судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає з цивільною дружиною ОСОБА_9 , мають спільного сина ОСОБА_10 , 2007 року народження, що свідчить про міцність соціальних зв"язків обвинуваченого, ОСОБА_8 має статус інваліда ІІІ групи з травня 2014 року в зв"язку із захворюванням на бронхіальну астму ІІІ ступеня, потребує періодичного стаціонарного лікування з приводу даного захворювання та постійного надання медичної допомоги, так як його життєздатність забезпечується регулярним прийманням лікарських препаратів.

Суд, вирішуючи клопотання учасників судового розгляду щодо запобіжного заходу, керується правовими висновками, викладеними Європейським судом з прав людини, відображених у справах "Іззетов проти України" (рішення ЄСПЛ від 15 вересня 2011 року), "Тодоров проти України" (рішення ЄСПЛ від 12 січня 2012 року), "Нечипорук і Йонкало проти України" (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року), "Цигоній проти України" (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 2011 року), "Харченко проти України" (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Корнейкова проти України" (рішення ЄСПЛ від 19 січня 2012 року), якими наголошується на тому, що згідно з ч. 2 п.3 ст.5 Конвенції особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування "відповідних і достатніх" підстав для подальшого тримання її під вартою.

Отже, прокурором при заявленні клопотання про продовження строку тримання підвартою не доведена наявність обставин про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Виходячи із сукупності вищезазначених обставин, які доводять необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає доцільним змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає з дружиною, дітьми в даному житлі, із застосуванням даного запобіжного заходу із обов"язком носіння електронного засобу контролю, що буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого ст.177 КПК України, в частині того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, та з метою забезпечення ним належної процесуальної поведінки в суспільстві.

Керуючись ст.331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт.

Заборонити ВАЛЬКОВЦЮ ОСОБА_12 , залишати житло в АДРЕСА_1 цілодобово,

крім виклику до суду.

Зобов"язати ОСОБА_7 прибувати до суду за викликом.

Зобов"язати ОСОБА_7 утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Застосувати до ОСОБА_7 електронний засіб контролю на строк дії запобіжного заходу.

Зобов"язати Дубровицький РВ УМВС України в Рівненській області негайно поставити на облік ОСОБА_7 та повідомити Сарненський районний суд.

Строк дії ухвали суду про застосування домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти днів з дня розгляду клопотання, тобто до 15 години 02 червня 2015 року.

У задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

У

хвала оскарженню не підлягає.

Суддя .