Справа №1-3/10 01.07.2010 01.07.2010 01.07.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-367/2010 р. Головуючий у I-й інстанції: Гапоненко Н.О. Категорія: ст. 153 ч. 3 КК України Доповідач: Куценко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Хоміка І.М.

суддів Кателіна В.П., Куценко О.В.

за участю прокурора Максимішина О.Л.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

1 липня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Яблуня Березанського району Миколаївської області, вул. Степова,

- засуджений за ч. 3 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком на 10 років.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в тому, що увечері 4 квітня 2008 року він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в приміщенні спальної кімнати свого домоволодіння в с. Яблуня Березанського району Миколаївської області задовольнив статеву пристрасть неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Продовжуючи свої злочинні дії, увечері 07 квітня 2008 року, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в приміщенні спальної кімнати свого домоволодіння в с. Яблуня Березанського району Миколаївської області, повторно задовольнив статеву пристрасть неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати та винести відносно нього виправдувальний вирок.

Апелянт вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на показах малолітньої потерпілої які мають суттєві протиріччя.

Так, ОСОБА_2 заперечує факт задоволення з потерпілою ОСОБА_4 статевої пристрасті неприродним способом, посилається на те, що даний злочин не скоював.

Вважає, що під час досудового слідства органом, який проводив досудове слідство, допущено ряд суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального права, в тому числі застосування недозволених методів слідства відносно нього. В звязку з чим він оговорив себе.

Стверджує, що кримінальну справу стосовно нього було сфальсифіковано органами досудового слідства, а суд не дав правової оцінки фальсифікації матеріалів. Посилається на те, що перевірка застосування недозволених методів слідства відносно нього проводилася поверхово, на протязі тривалого часу, а висновки не відповідають фактичним обставинам, оскільки на досудовому слідстві співробітники міліції застосовували до нього фізичний та психічний вплив.

Засуджений ОСОБА_2 вважає, що під час розгляду справи в суді судом безпідставно відхилялись його клопотання, та не були викликані й допитані свідки, покази яких, на його думку, мають значення для справи. Крім того, посилається на те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

В апеляції та доповненнях до апеляції захисник ОСОБА_3 просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_2, кримінальну справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Апелянт вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, при розгляді справи судом допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Так, на думку захисника, висновки суду про те, що ОСОБА_2 4 квітня 2008 р. та 7 квітня 2008 р. скоював злочинні діяння відносно малолітньої ОСОБА_4 суперечать обставинам справи та показам, як самої потерпілої ОСОБА_4, так і показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вказує, що підчас судового розгляду судом не були усунені протиріччя щодо дати злочинних дій, а тому не було встановлено дату скоєння злочину і не була встановлена істина по справі, тому її підзахисного незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Захисник засудженого мотивує свою апеляцію тим, що суд неправильно кваліфікував дії її підзахисного за ч. 3 ст. 153 КК України, оскільки при вчиненні злочину ОСОБА_2 не застосовувалось фізичне насильство та не використовувався безпорадний стан потерпілої, а саме мати потерпілої ОСОБА_5, підчас вчинення злочинних дій, постійно знаходилася біля доньки ОСОБА_4 і була ініціатором злочину. Захист вважає, що злочин, вчинений ОСОБА_2, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи батьком, або особою, що їх замінює. Крім того, вважає, що мати ОСОБА_4 є співучасником злочину, оскільки знала про малолітній вік дочки і використала її безпорадний стан, примусивши доньку вчинити певні дії розпусного характеру.

Апелянт наголошує, що суд не надав можливості представнику органу опіки та піклування заявити клопотання про направлення справи на додаткове розслідування в звязку з тим, що закінчилося судове слідство; не було вчасно виготовлено протокол судового засідання ; було відмовлено в наданні копії технічного запису.

Крім того, захист посилається на те, що під час досудового слідства були порушені норми ст. 106 КПК України при затриманні ОСОБА_2. Засуджений був затриманий без вказаних в нормі закону підстав, без протоколу затримання, з застосуванням недозволених методів слідства.

При розгляді апеляційної скарги просить звернути увагу на не доведеність судом вини засудженого, а саме про відсутність доказів які б достовірно підтверджували злочинні дії ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 153 КК України, за якою його засуджено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 який просить задовольнити його апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_3, яка підтримала свою апеляцію в інтересах засудженого, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Оцінивши перевірені докази, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом, вчинене відносно малолітньої особи.

Його вина у вчиненні цього злочину підтверджується показами малолітньої потерпілої ОСОБА_4, яка як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні показала, що підсудний, який є її вітчимом в 2008 році неодноразово примусово задовольняв з нею статеву пристрасть неприродним способом. Останній раз це було на початку квітня 2008 року. Після чого вона втекла з дому до сусідки ОСОБА_6 якій про все розповіла.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що в квітні 2008 року близько 24-00 години до неї до дому прийшла малолітня ОСОБА_4, та повідомила що її вітчим ОСОБА_2 примушує її задовольняти статеву пристрасть неприродним способом, також пояснювала, що до такого контакту з підсудним її схиляла мати ОСОБА_5 Після розповіді дівчинки, вона дозволила їй переночувати у себе вдома, а на слідуючий день повідомила класному керівникові ОСОБА_4 про те, що сталось з дитиною.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що на початку квітня 2008 року ОСОБА_6 привела до школи ученицю третього класу ОСОБА_4 і повідомила, що над дитиною знущається її вітчим. В її присутності ОСОБА_4 розповіла, що вітчим бє її та примушує задовольняти статеву пристрасть неприродним способом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що вона є класним керівником ОСОБА_9, яка проживає з матірю в с. Яблуня, дитина недоглянута, не мала одягу та шкільного приладдя. На початку квітня 2008 року жителька с. Яблуня ОСОБА_6 привела дівчинку до школи та повідомила, що над дитиною в сімї вчиняють насилля. ОСОБА_4 пояснила, що напередодні ввечері батьки вживали алкогольні напої, після чого мати покликала її до вітчима, який вчинив над нею аморальні дії. Після розповіді дівчинки керівництво школи повідомили про даний факт в міліцію.

Згідно копії свідоцтва про народження ( а.с.46) ОСОБА_4 народилась 30 вересня 1997 року, її матірю є ОСОБА_5.

Згідно висновку амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 721 від 6 жовтня 2009 року у потерпілої ОСОБА_4 виявлено підвищений рівень тривожності, відзначається підкорювання відносно старших, пасивне підкорювання діям обвинуваченого ОСОБА_2, реакція страху й розгубленості у відповідь на його поводження з нездатністю до активних дій активного опору, з огляду на малолітній вік.

ОСОБА_4 не здатна повною мірою розуміти характер і значення вчинених з нею дій і відповідно чинити опір.

Суд повно, обєктивно дослідив обставин справи, дав належну оцінку зібраним доказам і дії засудженого вірно кваліфікував за ч.3 ст. 153 КК України, як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинене відносно малолітньої особи.

Доводи засудженого та його захисника про те, що ОСОБА_2 не вчиняв злочину передбаченого ч.3 ст. 153 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_4, а та обмовила його є необґрунтованими і спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4, як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні показала, що вітчим неодноразово примушував її задовольняти статеву пристрасть неприродним способом. Згідно висновку амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи потерпіла не має таких індивідуально-психологічних особливостей, які істотно вплинули на характер її показань по кримінальній справі.

Покази потерпілої підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мати потерпіло, в присутності якої і учинялись насильницькі дії щодо малолітньої.

Сам засуджений в ході досудового слідства і в суді підтвердив факт задоволення з малолітньою ОСОБА_4 статевої пристрасті неприродним способом, проте вказував що дані дії учинялись з ініціативи матері потерпілої.

Безпідставні доводи засудженого ОСОБА_10 про те, що він оговорив себе в ході досудового слідства, так як до нього застосовувались недозволені методи слідства. На вимогу суду прокуратурою Березанського району проводилась перевірка за заявою ОСОБА_2, якою факт застосування до засудженого недозволених методів слідства не встановлений.

Також безпідставні доводи засудженого та його захисника про те, що до ОСОБА_4 не застосовувалось фізичне насильство і вона вступала з ОСОБА_2 в статеві відносини добровільно. Оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітньою. Згідно висновку амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 721 від 6 жовтня 2009 року у потерпілої ОСОБА_4 виявлено підвищений рівень тривожності, відзначається підкорювання відносно старших, пасивне підкорювання діям обвинуваченого ОСОБА_2, реакція страху й розгубленості у відповідь на його поводження з нездатністю до активних дій активного опору, з огляду на малолітній вік. Тому в силу свого малолітнього віку та обстановки яка склалась в сімї вона не могла чини опору засудженому і підкорялась його волі.

Органами досудового слідства та судом під час розгляду справи не допущено суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального права, які б могли потягти скасування чи зміну вироку суду. Посилання захисника на те, що судом двічі 18 та 25 березня 2010 року оголошувався вирок суду є безпідставними, оскільки як вбачається із протоколу судового засідання 18 березня 2010 року судом була проголошена окрема постанова про вжиття відповідних заходів в звязку з недоставкою підсудного в судове засідання на 18 березня 2010 року, захисник ОСОБА_3 була присутня в даному судовому засіданні, що підтверджується, що підтверджується постановою суду ( а.с. 267).

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2010 року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Головуючий

Судді