Справа №11-27 Головуючий
у І інстанції Зіневич І.В.
Категорія Доповідач Гузовський ОТ.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007
року м.
Житомир

Колегія
суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у
складі:

Головуючого Романова О.В.

Суддів
Гузовського О.Г., Ткача CO.

з участю
прокурора Турської В.В.

адвокатаОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвокатаОСОБА_1 на постанову
Богунського районного суду м. Житомира від 17
листопада 2006 року щодо ОСОБА_2
про приведення у відповідність до Кримінального кодексу України 2001 року та
його перехідних та прикінцевих положень вироку судової колегії в кримінальних
справах Київського міського суду від 8 серпня 2000 р. яким його засуджено за
скоєння в 1998 році злочинів, передбачених ст. 93 п.«а,з,і», 143 ч.2. 194 ч.1,
194 ч.3 КК України до довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2006 року заява ОСОБА_2 засудженого
вироком судової колегії в кримінальних справах Київського міського суду від 8
серпня 2000 р. за ст. 93 п.«а,з,і», 143 ч.2. 194 ч.1, 194 ч.3 КК України до
довічного позбавлення волі задоволена частково. Даний вирок приведено у
відповідність Кримінального кодексу України 2001 року та його перехідних та
прикінцевих положень.

Вважати ОСОБА_2 засудженим

за ч.2ст.115 п.п.6,12,13 КК України (2001р.) до довічного
позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.2 ст.190 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ст. 15 ч.2 ст. 190 ч.2 КК України (2001р.) на 2 роки 9
місяців позбавлення волі;

за ч. 1 ст.358 КК України (2001р.) на 3 роки обмеження
волі;

за ч.2 ст.358 КК України (2001р.) на 5 років позбавлення
волі;

На підставі
ст.70 КК У країни (2001р.) шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим вважати ОСОБА_2 остаточно засудженим до довічного позбавлення волі з
конфіскацією майна.

В
апеляції адвокатОСОБА_1 стверджує, що висновок суду, викладений в ухвалі від
17.11.2006 p.,
щодо правильності призначеного ОСОБА_2 покарання, суперечить
змісту матеріального закону,
оскільки покарання

2

призначається
за законом, який діяв на час вчинення злочину і відповідно в межах існуючої на
той час санкції. У зв'язку з накладенням мораторію на смертну кару, такий вид
покарання призначений бути не міг, а тому максимальна міра покарання становила
15 років позбавлення волі. ОСОБА_2 міг отримати існуюче покарання лише в
порядку заміни смертної кари на довічне позбавлення волі. Однак смертна кара
йому не призначалась.

Просить скасувати ухвалу Богунського райсуду м. Житомира від 17
листопада 2006 р. та постановити нове рішення, яким зменшити призначене ОСОБА_2
покарання до 15 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора на апеляцію засудженого,
перевіривши матеріали справу відповідно до вимог ст.365 КПК України, судова
колегія апеляцію залишає без задоволення з наступних підстав.

Твердження в апеляції адвоката, що в період вчинення ОСОБА_2 злочинів,
такого виду покарання як смертна кара не існувало, оскільки був накладений
мораторій на смертну кару безпідставні. Посилання в даному випадку на мораторій
є некоректним, оскільки мораторій накладався не на смертну кару, як про це
зазначено в апеляції, а на виконання вироків по яких призначена смертна кара. А
це не дає підстав для твердження, що в період дії цього мораторію не існувало
такого виду покарання, як смертна кара.

Також безпідставне посилання в даному випадку на рішення Конституційного
Суду України від 29 грудня 1999 року, яке постановлене вже після вчинення
засудженим ОСОБА_2 злочинів, за які його засуджено, оскільки за п.2
резолютивної частини цього рішення, положення Кримінального кодексу України, що
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України цього Рішення.

За таких обставин, викладені в апеляції доводи фактично є вимогою внесення
правок в судові рішення прийняті щодо ОСОБА_2, а саме -у вирок Київського
міського суду від 08.08.2000 року та ухвалу Верховного Суду України від
26.04.2001 року, якою вирок Київської міського суду від 08.08.2000року щодо
ОСОБА_2 залишено без зміни, що є недопустимим, за винятком, передбаченим ст. 5
КК України 2001 року та перехідними положеннями цього Кодексу.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17
листопада 2006 року даний вирок приведено у відповідність Кримінального кодексу
України 2001 року та його перехідних та прикінцевих положень.

Підстав для скасування чи зміни даної постанови немає.

Керуючись ст.365,366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвокатаОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 17
листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.