УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня
28 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
Ященка В. А. суддів Матуса В.В., Рунова В.Ю. з участю прокурора Кравцової О.М.
захисника ОСОБА_1. засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2
на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 26 червня 2007
року,

яким ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Тростянець, Сумської області, раніше судимий: 1.
29.05.2006 року за ст. 185 ч. 2, КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України до
600 грн. штрафу. 25.12 2006 року покарання у виді штрафу замінено на 240 годин
громадських робіт;

засуджений ст. 389 ч. 2 КК України до обмеження волі
строком на один рік.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_2 частково
приєднано невідбуте покарання у виді десяти днів обмеження волі не відбутих за
вироком Тростянецького районного суду від 29 травня 2006 року і за сукупністю
вироків остаточно до відбуття йому призначено покарання у виді обмеження волі
строком на один рік десять днів.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з
вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за
наступних обставин.

За
вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29 травня 2006 року,
ОСОБА_2. був засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до
штрафу в сумі 600 грн. Постановою Тростянецького районного суду Сумської
області від 25 грудня 2006 року покарання у виді штрафу замінено на 240 годин
громадських робіт, та ОСОБА_2
було роз'яснено порядок і умови відбування покарання. ОСОБА_2, ухилившись від
відбуття призначеного покарання не пов'язаного з позбавленням волі у виді
громадських робіт, незважаючи на письмові попередження, систематично без
поважних причин не з'являвся для відбування покарання за місцем проживання, і
станом на 16.05.2007 року має невідбуте покарання 176 годин громадських робіт.

Справа № 11-599
2007 р. Головуючий
у 1-й інстанції Жаворонок
В.П.

Категорія ст.
389 ч. 2 КК України Доповідач
Матус В.В.

Засуджений
ОСОБА_2 в поданій апеляції, просить врахувати дані про його
особу, визнання вини у вчиненому, наявність на вихованні неповнолітньої дитини,
відсутність тяжких наслідків від злочину, звільнивши його від призначеного
покарання з випробуванням, застосувавши ст..
75 КК України та вимоги Закону України „Про амністію".

Заслухавши
доповідача, засудженогоОСОБА_2. і його захисника на підтримку поданої апеляції,
думку прокурора про залишення вироку без зміни а апеляції без задоволення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так дійшовши до висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив злочин,
за який він засуджений, місцевий суд вірно кваліфікував його дії за ст. 389 ч.
2 КК України, що в апеляції засудженого під сумнів не ставиться.

При
призначенні засудженому ОСОБА_2
покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.
З урахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин суд призначив покарання в
межах, передбачених санкцією статті, яке відповідає вимогам закону, тобто є
необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2, тому воно є обґрунтованим і
справедливим.

За таких
обставин колегія суддів не знаходить підстав до пом'якшення призначеного
засудженому покарання і задоволення його апеляції.

Не
заслуговують на увагу і вимоги апеляції засудженого, щодо застосування до нього
вимог Закону України „Про амністію", оскільки відповідно до п. г ст.. 7 Закону України
„Про амністію", амністія не застосовується до осіб, які після постановления вироку, але до
повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Отже,
вимоги ОСОБА_2 про застосування
до нього положень Закону України „Про амністію" від 19 квітня 2007 року
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
362, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Тростянецького районного суду Сумської області від 26 червня 2007 року,
відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.