Справа № 554/277/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 23.02.2015
23 лютого 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, пенсіонера, не судимого
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,
25 жовтня 2014 року, приблизно о 16 год., обвинувачений ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, спілкувався з чоловіком своєї рідної сестри ОСОБА_10 , з яким знаходився у добрих родинних стосунках і який прийшов до нього в гості, на кухні свого будинку по АДРЕСА_1 . В процесі спілкування обвинувачений запропонував останньому подивитися на обріз мисливської рушниці, який він без передбаченого законом дозволу придбав, виготовив, носив та протягом тривалого часу з 1987 року, не користуючись ним, зберігав у себе за місцем проживання. Отримавши згоду останнього, він дістав обріз та не пересвідчившись в тому, заряджений він чи ні, проявляючи необережність у формі злочинної недбалості, почав показувати його потерпілому, який сидів за столом, тримаючи його в одній руці, здійснюючи при цьому рухи нею. В ту мить, коли дуло обрізу на близькій відстані було спрямовано в напрямку потерпілого, обвинувачений ненароком натиснув на курок обрізу, внаслідок чого відбувся постріл, заряд від якого влучив в область правого ока останнього, який в цей час намагався встати із стільця. Внаслідок пострілу потерпілий отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці їх отримання.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 093 від 28 листопада 2014 року на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді вогнепальної рани внутрішнього кута правого ока (вхідної) та вогнепальної рани лівої тім`яно-потиличної ділянки голови (вихідної) з наявністю багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепу і розмічення речовини головного мозку з наявністю крововиливів у м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочку і розривів твердої мозкової оболонки, що утворилися від компактної дії вогнепального заряду (свинцевої картечі) гладкоствольної великокаліберної зброї в результаті одного пострілу, мають прижиттєвий характер і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжким тілесним ушкодженням, які небезпечні для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок розтрощення черепу.
Під час огляду місця події злочину в будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено обріз мисливської рушниці, який без передбаченого законом дозволу був придбаний шляхом привласнення знайденого обвинуваченим ОСОБА_9 у 1987 році біля м. Чорнобиль Київської області і без користування зберігався ним у себе до вилучення, виготовлений шляхом відрізання прикладу та дула та який згідно висновку балістичної експертизи № 940 від 10 листопада 2014 року являється вогнепальною зброєю обрізом одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці ИЖ ЗК, серійний номер НОМЕР_1 , 16 калібру, виготовлений саморобним способом з мисливської рушниці промислового виготовлення, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 344 мм та відпилювання прикладу до шийки ложі.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердивши факти їх скоєння за обставин, викладених вище. При цьому він зазначив, що в 1986 році він працював в м. Чорнобилі Київської області, де і знайшов обріз мисливської рушниці, який привласнив та почав зберігати у себе за місцем проживання, в тому числі і в м. Гребінці Полтавської області, куди потім переїхав жити. За весь час зберігання він жодного разу не користувався ним і про його наявність ніхто із членів його родини не знав. В тому ж році він познайомився і з потерпілим, який в подальшому став чоловіком його рідної сестри та з яким у нього були дуже добрі людські і родинні стосунки. Жодного разу за весь час їхніх стосунків вони не сварилися, хоча зустрічалися і спілкувалися дуже часто, були не тільки родичами, а й друзями.
25 жовтня 2014 року до нього додому прийшов ОСОБА_10 , а згодом і його дружина, щоб взяти степлер для ремонту. Вони почали спілкуватись на різні теми і, зокрема про риболовлю, оскільки останній був завзятим рибалкою. Так як він, ОСОБА_9 , не захоплювався риболовлею, а любив полювання, то він перевів розмову на цю тему. Оскільки їх дружинам, які спочатку були присутніми при цьому, розмова була не цікавою, то вони поїхали з дому по своїх справах кожна. Продовжуючи спілкування з потерпілим, він запропонував йому подивитися на обріз мисливської рушниці, про який згадав, коли розпочав розмову про полювання. ОСОБА_10 не відмовився і він дістав обріз з дивану, де той зберігався протягом останнього часу. При цьому його не оглянув і був впевнений, що обріз не заряджений. Почав показувати його потерпілому, утримуючи в правій руці, спрямувавши дуло обрізу в напрямку холодильника. В цей час і пролунав постріл, який незрозуміло як стався, оскільки він не натискував на спусковий гачок і робити цього не мав наміру, хоча був впевнений, що обріз не заряджений, але не виключає, що міг випадково натиснути на курок. Потерпілий, який був повернутий до нього обличчям, за мить до цього почав вставати з стільця і майже випрямився, а тому заряд від пострілу влучив йому прямо в праве око. Від отриманого ушкодження той впав на підлогу обличчям вниз і помер. Зрозумівши, що сталося, він прийшов в стан шоку і зразу ж пішов до сусідів, щоб з їх допомогою викликати швидку медичну допомогу та міліцію. Категорично заперечив факт будь-якої сварки з потерпілим, а також вчинення ним дій, спрямованих на умисне позбавлення життя останнього. Наголосив, що будь-яких підстав для цього не тільки не було, а й не могло бути, оскільки вони перебували не просто в добрих стосунках, а були друзями, які ніколи протягом життя між собою не конфліктували.
Свої показання в ході досудового слідства обвинувачений підтвердив під час слідчого експерименту, в ході якого вказав на обставини, локалізацію та механізм спричинення вогнепального поранення потерпілому, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 108-121).
Згідно висновку судово-медичного експерта № 093-Д від 28 листопада 2014 року (а. п. 128) показання обвинуваченого про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, які він дав під час слідчого експерименту, не протирічать судово-медичним даним, отриманим при судово-медичному дослідженні трупу громадянина ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_8 під час допиту в суді показала, що, обвинувачений є її рідним братом, з яким у неї склалися дуже теплі родинні стосунки. Такі ж стосунки були у обвинуваченого і з її чоловіком, потерпілим ОСОБА_10 . Ніколи за весь час, що вони знають один одного між ними не виникало ніяких непорозумінь або сварок. Відносини між ними були майже ідеальними. 25 жовтня 2014 року вона з чоловіком поїхала додому до обвинуваченого, щоб взяти у нього степлер для ремонту будинку. Коли приїхали, то чоловік і обвинувачений зразу ж почали розмову про риболовлю. Це було їй не цікаво і вона поїхала в магазин, щоб купити необхідні речі. З дому поїхала також і дружина обвинуваченого по своїх справах. Коли вони їхали з дому, то розмова між обвинуваченим і потерпілим була дружелюбною, спокійною і ніяким чином не віщувала про тривогу або можливість виникнення сварки. Приблизно через півгодини їй зателефонувала сусідка ОСОБА_11 і запропонувала повернутися додому, сказавши, що щось трапилось, але що саме, не вказавши. Коли вона повернулася і зайшла в будинок, то побачила свого чоловіка, який мертвим лежав на підлозі. Їй стало зле і що відбувалося далі, вона не пам`ятає. Наголосила, що обвинувачений ні при яких обставинах не міг вбити потерпілого умисно. Це могло статися тільки випадково. Підкреслила, що її брат по характеру досить спокійна, не запальна людина, дуже поважав її чоловіка і ніколи не зміг би причинити йому зло умисно.
Аналогічні показання про обставини пригоди, а також про стосунки потерпілого і обвинуваченого дала під час допиту в суді свідок ОСОБА_12 , дружина останнього. При цьому вона також наголосила, що ніякої сварки між обвинуваченим та потерпілим в той день не було. Вони досить спокійно спілкувались між собою, розмовляючи на різні теми. Ніяких підстав для конфлікту у них не було та і бути не могло, оскільки вони досить добре, по-родинному, відносились один до одного. Вона не знала і не здогадувалась, що у її чоловіка був на зберіганні обріз мисливської рушниці. Про це він їй ніколи не говорив і обрізу не показував. Зазначила, що її чоловік досить спокійний і врівноважений по характеру, добрий по натурі, не емоційний і не запальний. Він ніколи не проявляв агресії незалежно від ситуації, в якій опинявся. Чоловік трішки схильний до вживання алкоголю, але в стані сп`яніння він не був агресивним. На її думку, він ніколи не міг би вчинити якихось умисних протиправних дій щодо потерпілого або будь-кого іншого.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , сусіди обвинуваченого, під час допиту в суді показали, що обвинуваченого знають як добру, порядну, врівноважену людину, не схильну до жорстокості або агресії. Того дня, коли сталося вбивство, він прийшов додому до кожного із них, повідомив про це, зазначивши, що не розуміє як це трапилось і попросив викликати міліцію та карету швидкої медичної допомоги.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 093 від 28 листопада 2014 року на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді вогнепальної рани внутрішнього кута правого ока (вхідної) та вогнепальної рани лівої тім`яно-потиличної ділянки голови (вихідної) з наявністю багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепу і розмічення речовини головного мозку з наявністю крововиливів у м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочку і розривів твердої мозкової оболонки, що утворилися від компактної дії вогнепального заряду (свинцевої картечі) гладкоствольної великокаліберної зброї в результаті одного пострілу, мають прижиттєвий характер і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжким тілесним ушкодженням, які небезпечні для життя в момент спричинення. Поранення потерпілому спричинене одиночним пострілом з гладкоствольної зброї з близької відстані у напрямку спереду назад дещо справа наліво та практично в горизонтальній площині відносно голови потерпілого. Тілесних ушкоджень, що вказували б на можливу боротьбу чи самозахист при судово-медичному дослідженні трупа громадянина ОСОБА_10 не виявлено. Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала внаслідок розтрощення черепу (а. п. 123-125).
Під час огляду місця помешкання обвинуваченого 25 жовтня 2014 року було виявлено труп потерпілого, обріз мисливської рушниці, яким спричинено вогнепальне поранення та інші речі, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 68-81).
Згідно висновку балістичної експертизи № 940 від 10 листопада 2014 року (а. п. 133-141) наданий на дослідження пристрій, являється вогнепальною зброєю обрізом одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці ИЖ-ЗК, серійний номер НОМЕР_1 , 16 калібру, виготовлений саморобним способом з мисливської рушниці промислового виготовлення, шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 344 мм та відпилювання прикладу до шийки ложі, є придатним для проведення пострілів мисливськими патронами 16 калібру. З нього можливо проведення пострілів (шляхом нанесення ударів киянкою, а також натискувань пальцями рук та різкого звільнення пальця з курка та при вільному падінні обрізу рушниці з висоти один метр на дерев`яну підлогу без натискання на спусковий гачок. Надані на дослідження два патрони являються бойовими припасами мисливськими патронами 16 калібру, споряджені саморобним способом з використанням гільз та капсулів промислового виготовлення, споряджені метаємим та метаючим (пороховим зарядом та картеччю), придатні для стрільби. Надана на дослідження гільза, являється частиною бойового припасу стріляною гільзою мисливського патрона 16 калібру, могла бути відстріляна як з наданого на дослідження обрізу, так і з іншої зброї з аналогічними конструктивними та розмірними характеристиками. Надані на дослідження чотири предмети являються частинами бойових припасів картечинами до мисливських патронів, які могли бути відстріляні як з наданого на дослідження обрізу, так і з іншої зброї з аналогічними конструктивними особливостями.
Відповідно до протоколу огляду від 27 жовтня 2014 року було вилучено одяг потерпілого, в який він був одягнений на момент спричинення йому вогнепального поранення (а. п. 82-87).
Згідно висновку судово-медичної експертизи светра, сорочки та тільняшки № 905 від 18 листопада 2014 року (а. п. 143-147) на вказаних предметах, які були вилучені з трупа потерпілого ОСОБА_10 виявлена кров, яка може походити від нього.
Відповідно до висновку експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілів № 224 від 15 грудня 2014 року (а. п. 157-162) на наданих на експертизу предметах одягу потерпілого (кофта спортивна, джемпер чоловічий, штани спортивні) виявлено дифеніламін, який використовується в якості стабілізаторів в бездимних порохах.
Згідно висновку медико-криміналістичної експертизи № 337-МК від 18 грудня 2014 року (а. п. 164-165) на клаптику шкіри з внутрішнього кута правого ока від трупа громадянина ОСОБА_10 виявлена вхідна вогнепальна рана, яка утворилася від компактної дії вогнепального заряду; на клаптику шкіри з лівої тім`яно потиличної ділянки голови, вихідна вогнепальна рана, яка утворилася від компактної дії вогнепального заряду в області ушкодження; на клаптику шкіри з внутрішнього кута правого ока, виявлено забарвлення, що характерне для присутності сполуками свинцю. Враховуючи діаметр вхідної вогнепальної рани, можливо допустити, що постріл був здійснений патроном 16 калібру з близької відстані.
Аналізуючи наведені докази, суд враховує їх повну узгодженість та відповідність між собою як про причини і обставини скоєння злочину, так і механізм та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, мотиви вчинення злочину.
В зв`язку з наведеним суд вважає правдивими показання обвинуваченого ОСОБА_9 , так як вони підтверджуються сукупністю наведених вище доказів, зокрема, що між ним та потерпілим не було сварки, в ході якої у нього міг би виникнути умисел на вчинення вбивства останнього.
Ці показання разом з іншими доказами суд покладає в основу обвинувачення ОСОБА_9 .
Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд вважає, що він вчинив вбивство потерпілого через необережність у формі злочинної недбалості, оскільки не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча по обставинах справи повинен був і міг їх передбачити, вчинюючи такі дії зі зброєю. З наведеного вище слідує, що обвинувачений, діставши обріз мисливської рушниці, який тривалий час до цього зберігав та ніколи не користувався ним, не пересвідчився в тому, заряджений він чи ні, направив його в бік потерпілого, ненароком натиснувши при цьому на курок, наміру робити чого він не мав. Суд розцінює його дії як вчинені з необережності і виходить при цьому з їх неочікуваності для самого обвинуваченого, відсутності будь-якої конфліктної ситуації між ним та потерпілим, яка б могла свідчити про необхідність чи можливість вчинення якихось, пов`язаних з застосуванням фізичної сили або зброї дій, а також характеру і локалізації тілесних ушкоджень та спричинення їх з близької відстані. Суд враховує також, що у обвинуваченого були відсутні будь-які мотиви для заподіяння тілесних ушкоджень або смерті потерпілому.
Такий висновок суду ґрунтується як на наведених вище доказах, які суд вважає достатніми та допустимими, так і на матеріалах судово-психіатричної експертизи (а. п. 197-202) про те, що ОСОБА_9 як на період вчинення інкримінованого йому діяння, так і на теперішній час будь-якими хронічними психічними захворюваннями, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і не страждає, не виявляє ознак недоумства, а виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, з приводу чого потребує лікування. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, коли міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. При дослідженні особистісних особливостей ОСОБА_9 виявляє достатню активність темпу психічних процесів і станів, низьку вразливість, відсутність імпульсивності, емоційну нестійкість зі схильністю до алкоголізації, які не могли суттєво вплинути на його поведінку на час інкримінованого йому діяння. На цей час обвинувачений також не знаходився в стані фізіологічного афекту (як психологічної підстави сильного душевного хвилювання) або в іншому особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації. Під дію ч. ч. 2 і 3 ст. 19 та ст. 20 КК України обвинувачений ОСОБА_9 не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством і судом.
Отже, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_10 через необережність і кваліфікує його діяння в цій частині за ч. 1 ст. 119 КК України, вважаючи недоведеною кваліфікацію його діянь органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України.
Суд також кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу виготовив, носив та зберігав вогнепальну зброю.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При визначенні покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Так, злочини, які ставляться у вину обвинуваченому відносяться до тяжкого та середньої тяжкості. Внаслідок їх вчинення у сукупності заподіяно смерть особі, тому являють підвищену суспільну небезпечність.
За конкретних обставин справи, обвинувачений вкоротив знайдену мисливську рушницю, тим самим підвищивши її ефективність на коротких відстанях та забезпечивши можливість прихованого зберігання протягом тривалого часу. Крім того, незаконно зберігав і боєприпаси до неї, в тому числі один безпосередньо в стволі обрізу, тримаючи його у повній бойовій готовності.
25 жовтня 2014 року обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (після самостійно вжитих 200 г горілки), хизуючись зарядженим обрізом рушниці та грубо порушуючи правила поводження зі зброєю, допустив постріл впритул у голову потерпілого, заподіявши йому смерть на місці. При цьому потерпілий, характеризується виключно позитивно, як добропорядний сім`янин, був у тверезому стані, сварок не допускав та попереджав обвинуваченого про неприпустимість таких дій.
Водночас, хоча обвинувачений раніше не судимий та позитивно характеризується, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, однак систематично останнім часом проходив медичне кодування від алкогольної залежності за проханням членів його сім`ї і станом на дату вчинення вбивства, строк дії указаного кодування закінчився.
При визначенні покарання суд також враховує характер стосунків між обвинуваченим і потерпілим, які є доброзичливими, родинними, безконфліктними, досить близькими та щирими, поведінку обвинуваченого під час і зразу після скоєння злочину, яка, на думку суду, є свідченням його глибокого психологічного травмування та каяття, наявність у нього статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, те, що він вперше вчинив злочини та притягується до кримінальної відповідальності, наявність на його утриманні матері похилого віку, думку потерпілої, яка просить суд його суворо не карати, і вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі наближене до мінімальної межі санкції інкримінованих статей.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119 та ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Остаточне покарання обвинуваченому визначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 26 жовтня 2014 року, зарахувавши в нього час перебування обвинуваченого під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту по цій справі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави 1819,48 грн. судових витрат.
Речові докази: обріз мисливської рушниці, відстріляна гільза, два патрони, дріб (4 шт.), змиви з рук ОСОБА_9 , змив речовини бурого кольору з холодильника, змив речовини бурого кольору з ложа трупу ОСОБА_10 , нігті з піднігтьовим вмістом з обох рук, волосся з п`яти ділянок голови з трупу ОСОБА_10 , знищити; DVD - диск з записом слідчих дій у даному провадженні зберігати при матеріалах провадження, інші повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
С у д д і :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
СуддяОСОБА_14