Ухвала

іменем україни

9 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_9,

при секретарі ОСОБА_11,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Городенківського районного суду Івано - Франківської області від 5 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано - Франківської області від 3 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Олієво - Королівка Івано - Франківської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_12,

захисника ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Городенківського районного суду Івано - Франківської області від 5 листопада 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 297 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Івано - Франківської області від 3 лютого 2015 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрити. Вважає, що судами не було доведено наявність у ОСОБА_2 складу злочину, за який його засуджено. Посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки судами не було перевірено стан осудності ОСОБА_2, допущено порушення права на захист неповнолітнього та докази, які покладені в основу обвинувального висновку зібрані з порушенням КПК України. Судом апеляційної інстанції вказані доводи не були перевірені, що є порушенням ст.ст. 404, 419 КПК України.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження, просить залишити її без задоволення, вважаючи судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти касаційної скарги захисника, пояснення захисника, яка скаргу підтримала, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_2 засуджено за те, що він у ніч з 28 квітня на 29 квітня 2013 року, перебуваючи на кладовищі у с. Олієво - Королівка Івано -Франківської області, з хуліганських мотивів, умисно вчинив наругу над 34 могилами, пошкодивши їх.

Як убачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблені судом на підставі доказів, які, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, були досліджені і перевірені під час розгляду справи.

Зокрема, суд виходив з показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, інших свідків по справі, письмових доказів, у тому числі даних, що містяться у протоколі огляду місця події, висновку судового експерта, тощо.

Апеляційним судом були ретельно перевірені доводи апеляційної скарги захисника в частині порушення права на захист засудженого та свого підтвердження не знайшли.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник був залучений для захисту прав ОСОБА_2 до вручення йому повідомлення про підозру, а тому, порушення вимог ст. 52 КПК України у кримінальному провадженні допущено не було. Всі процесуальні дії з неповнолітнім ОСОБА_2 проводилися за участі захисника та законного представника.

Доводи про ту обставину, що було порушено право на захист ОСОБА_2 у стадії досудового слідства, оскільки відібрання первинних пояснень у нього відбувалось у присутності законного представника, але у відсутності захисника є безпідставними, оскільки вказані пояснення не були використані як доказ у кримінальному провадженні та посилання на них відсутнє у вироку суду.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції ретельно перевірялись доводи захисника щодо незаконності проведення огляду місця події та добровільної видачі речового доказу - взуття ОСОБА_2 Як було встановлено, при проведенні вказаної слідчої дії вимоги кримінального процесуального закону порушено не було.

Посилання у касаційній скарзі на ту обставину, що апеляційним судом було порушено межі перегляду рішення суду першої інстанції також не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, було відмовлено у заявленому клопотанні про повторне дослідження доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції з тих підстав, що вказані у клопотанні докази досліджувались судом першої інстанції у повному обсязі та без порушень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 486 КПК України у разі необхідності для вирішення питання про наявність у неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в конкретній ситуації призначається комплексна психолого-психіатрична експертиза.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у судів першої та апеляційної інстанції сумнівів щодо відсутності у ОСОБА_2 психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними не виникло, відомостей, які викликають сумнів даної обставини у справі не встановлено. За таких обставин, суд першої інстанції, у відповідності до вимог закону, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність необхідності призначення засудженому судово-психіатричної або психолого-психіатричної експертизи, з чим погодився і суд апеляційної інстанції.

З матеріалів кримінального провадження та ухвали апеляційного суду вбачається, що апеляційним судом перевірялись доводи захисника про невідповідність вироку місцевого суду вимогам ст. 374 КПК України. Як зазначено в ухвалі суду, вказані доводи свого підтвердження не знайшли, оскільки рішення суду першої інстанції містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину, форми вини і мотивів злочину.

У відповідності до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

На вимогу ст. 419 КПК України, при перегляді кримінального провадження, апеляційним судом належним чином перевірено наведені в апеляційній скарзі захисника з урахуванням доповнень доводи та прийнято рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Жодної з обставин, які передбачені ст. 419 КПК України, і на які є посилання у касаційній скарзі захисника, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило б апеляційному суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Городенківського районного суду Івано - Франківської області від 5 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано - Франківської області від 3 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

О.Г. Чуйко ОСОБА_14 ОСОБА_13