Справа № 1318/1-24/11 Головуючий у 1 інстанції: В.М. Сенечин
Провадження № 11/783/59/13 Доповідач : Волинець М. М.
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2013 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Волинця М.М.

суддів: Танечника І.І., Валько Н.М.

при секретарі: Мазур-Іванько Ж.В.

з участю прокурора: Свореня І.М.

засуджених: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які засуджені за ч.2 ст. 187 КК України за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Гаврилової Н.М., засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, Коліщука З.М. на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2012 року,

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець, з середньою спеціальною освітою, громадянин України, не одружений, не працюючий, раніше судимий вироком Старосамбірського районного суду від 18.01.2006 року за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 3 роки,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

За ст.304 КК України ОСОБА_1 виправдано.

Запобіжний захід - взяття під варту - залишено без змін.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с.Воютичі Самбірського району Львівської області, мешканець АДРЕСА_2, українець, з середньою спеціальною освітою, громадянин України, не одружений, не працюючий, раніше судимий вироком Самбірського міськрайонного суду від 10.06.2002 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 7-ми років 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

Запобіжний захід - взяття під варту - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз при ГУМВС України у Львівській області судові витрати у розмірі 600 грн. 96 коп.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець та житель АДРЕСА_3, українець, з неповною середньою освітою, громадянин України, не одружений, не працюючий, раніше судимий вироком Самбірського міськрайонного суду від 28.12.2011 року за ч.3 ст.153, ч.ч.2,3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

засуджений за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.98 КК України до 7-ми років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років.

Запобіжний захід - взяття під варту - залишено без змін, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнані винними у тому, що 03 жовтня 2008 року, приблизно 23.00 год., за попередньою змовою в групі осіб, в м.Самборі Львівської області, по вул. Музейній, поблизу магазину «Галицька горілка» ОСОБА_1, який до цього знаходився з ОСОБА_2, запропонував ОСОБА_3 вчинити напад та пограбувати гр.ОСОБА_10 на що ОСОБА_3 погодився.

Діючи спільно з розподілом ролей ОСОБА_3 завів ОСОБА_10 в неосвітлене місце по вул.Вузькій в м.Самборі, де спочатку ОСОБА_2 підійшовши ззаду до ОСОБА_10 наніс останньому удар пляшкою з пивом по шиї та продовжив наносити йому удари, після чого ззаду до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_1, який також наніс удар пляшкою з пивом по голові та ряд ударів у різні частини тіла потерпілого. Потім ОСОБА_10 затягнули у провулок, де продовжували наносити удари та заволоділи майном потерпілого зірвавши з шиї срібний ланцюжок вагою 5 грам вартістю 75 грн., знявши з нього балонову спортивну куртку вартістю 200 грн. та забравши мобільний телефон марки «Nokia 6110», вартістю 200 грн., зарядний пристрій до нього вартістю 30 грн., шоколадку «Світоч», вартістю 4 грн.50 коп. всього викрали майна на загальну суму 509 грн. 50 коп.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_10 були спричинені забійні рани у тім»яно-потиличній ділянці та у верхній третині бокової поверхні шиї, садна на вушній раковині, в лобній ділянці, на лівому коліні та інші ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я та легких тілесних ушкоджень.

На вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій покликається на те, що даний вирок є незаконним та необґрунтованим, висновки, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Покликається на те, що суд в основу вироку взяв покази засудженого ОСОБА_3, оскільки інших доказів про причетність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до скоєння злочину немає. Крім того, згідно акту № 329 від 30 грудня 2008 року стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Кость виявляв ознаки соціалізованого розладу поведінки з розладами потягів та емоційно-вольовими порушеннями. В судових засіданнях потерпілий неодноразово пояснював, що бачив тільки ОСОБА_3, інших осіб він не бачив, а тому не може вказати, хто на нього вчинив напад. Судом достовірно не встановлено час, місце скоєння злочину, а також всіх осіб які його скоїли. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснював, що у вересні 2008 року він разом з ОСОБА_2 поїхали на сезонні роботи і працювали в с.Негріши Київської області на новобудові та до своєї мами телефонував з його мобільного телефону, оскільки свого на той час не мав. Судом ці пояснення до уваги не взяті. Вважає, що в основу вироку покладені суперечливі докази, а тому вирок суду слід скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 невинуватим на підставі п.2 ст.6 КПК України та звільнити його з-під варти.

На вирок суду захисник Гаврилова Н.М. в інтересах засудженого ОСОБА_1 подала апеляцію, в якій покликається на те, що даний вирок є незаконним та необґрунтованим, а висновки, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається з протоколу пред»явлення особи для впізнання від 18.10.2008 року потерпілий не впізнав ОСОБА_1 як особу, що вчинила на нього напад, а вказав іншу особу, яка не має відношення до даного злочину. Крім того, адвокат Гаврилова Н.М. покликається у своїй апеляції на мотиви, наведені вище. Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 невинуватим на підставі п.2 ст.6 КПК України та звільнити його з-під варти.

На вирок суду прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, Коліщук З.М. подав апеляцію, в якій покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв»язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок м»якості. Судом не враховано, що засуджені вчинили тяжкий злочин, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили умисний тяжкий злочин у період непогашеної та незнятої судимості, у вчиненому не розкаялися, не сприяли його розкриттю. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.187 із застосуванням ст.71 КК України остаточно на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна та ОСОБА_2 за ч.2 ст.187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На вирок суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію в якій покликається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, висновки, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Судом взято до уваги лише показання неповнолітнього ОСОБА_3, який перебуває на обліку лікаря-психіатра, в його клопотанні про витребування відеозйомки з ощадбанку м.Самбора по вул.Вузькій, де відбувався розбій слідчий і суд відмовив, потерпілий ОСОБА_10 на впізнанні своєї курточки сказав, що предявлена йому куртка не його, ні суд ні слідство не розібралися з цим питанням, слідчим та судом не встановлено належним чином факт перебування його та свідка ОСОБА_12 на будівельних роботах з вересня 2008 року в Київській області. Просить скасувати вирок суду та постановити справедливий вирок.

На вирок суду засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію в якій покликається на те, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить винести справедливе рішення та скасувати оскаржуваний вирок суду.

На вирок суду засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію в якій покликається на те, що не згідний з вироком суду, так як за основу вироку взято його перші пояснення, які він давав під тиском працівників міліції та без адвоката. Просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким визнати його невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_3 подала апеляцію, в якій покликається на те, що даний вирок є незаконним та необґрунтованим, обвинувачення ґрунтується тільки на показаннях ОСОБА_3, які він давав на попередньому слідстві і від яких він тепер відмовляється, дані показання не підтверджені при судовому розгляді справи та не можуть бути доказом вини ОСОБА_3 Вважає, що підзахисний на час вчинення інкримінованих йому злочинних дій не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки йому було всього 14 років. Просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким визнати його невинним.

Заслухавши доповідача, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які підтримали подані ними апеляції та апеляції їх захисників, а апеляцію прокурора заперечили, захисників ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1, які підтримали подані захисниками засуджених та підзахисними апеляції, а апеляцію прокурора заперечили, прокурора у справі Свореня І.М., який підтримав подану прокурором апеляцію, а апеляції засуджених та їх захисників заперечив, потерпілого ОСОБА_10, який заперечив подані апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Хоча засуджені вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не визнали, висновок суду про доведеність їх вини у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, ґрунтується на ретельно досліджених в судовому засіданні та перевірених в сукупності доказах.

Так, вина ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10, які він давав послідовно на досудовому слідстві, які всебічно перевірялися під час судового слідства в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи та який пояснив, що 03.10.2008 року в післяобідній час у приміщенні ігрових автоматів на автостанції м.Самбора він познайомився з ОСОБА_3 та пішов з ним в центр м.Самбора, де зайшов в магазин «Галицька горілка», щоб купити шоколадку, зустрів знайомого таксиста, а ОСОБА_3 в цей час відійшов від нього. Коли вони проходили біля проїзду, він показав ОСОБА_3 мобільний телефон, який купив цього ж дня. Коли вони проходили по одній із вулиць, яка не освітлювалася ліхтарями, вгору від магазину та звернули вліво, засуджений зупинився і він відчув удар ззаді в шию від якого він похитнувся, проте свідомості не втрачав, а коли йому почали наносити удари він впав на коліна, закриваючи голову руками. Він бачив як троє грабіжників, викравши його речі, втекли в сторону центру. Напад на нього було вчинено ззаду, ОСОБА_3 в цей час стояв перед ним, коли нападники втікали, він їх росту та обличчя не бачив, розмови між ними не чув, бо кричав. Чи наносив засуджений ОСОБА_3 йому удари, не бачив, але коли грабіжники втекли, то ОСОБА_3 вже біля нього не було. Щоб на когось під час досудового слідства чинився тиск, не пригадує.

З показань засудженого ОСОБА_3, даних на досудовому слідстві та оголошених в судовому засіданні, встановлено, що 03.10.2008 року приблизно о 17.00 годині у приміщенні ігрових автоматів на автостанції м.Самбора він познайомився із потерпілим ОСОБА_10, який приблизно о 22.00 годині запропонував йому піти в центр міста і вони підійшли до магазину «Галицька горілка», в який зайшов потерпілий, а він залишився на вулиці, де побачив засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яких раніше знав. Коли вони дізналися про знайомство ОСОБА_3 і ОСОБА_10, то ОСОБА_1 сказав йому завести потерпілого в темне місце, на що ОСОБА_3 погодився, зрозумівши, що ОСОБА_10 хочуть пограбувати. Тоді ОСОБА_3 запропонував потерпілому піти до себе додому на вул.Шухевича та проходячи по одній із вулиць він зупинився і до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_2 та наніс удар пляшкою з пивом по шиї, а потім і ОСОБА_1 вдарив потерпілого пляшкою з пивом по голові та затягнувши його в тунель, продовжували наносити удари, після чого втекли ОСОБА_1 та ОСОБА_15 в одну сторону, а він в іншу. ОСОБА_3 пояснив, що ударів ОСОБА_10 не наносив.

Під час судового слідства в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_3 змінив свої показання та пояснив, що на досудовому слідстві він обмовив засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_15, заявивши, що вони разом з ним вчинили напад на ОСОБА_10, оскільки на нього з боку працівників міліції чинився тиск.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_3 із скаргами на дії працівників міліції у відповідні органи не звертався, а під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, жодних заперечень чи скарг від нього з приводу протоколів допиту та його показань не поступало.

Показання потерпілого ОСОБА_10 та оголошені показання засудженого ОСОБА_3 підтверджуються протоколами очних ставок, проведених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_16, з яких вбачається, що засуджений настоював на своїх показаннях і детально розказував про обставини скоєння злочину та причетність до його скоєння ОСОБА_1 та ОСОБА_2, протоколом явки з повинною, написаною ОСОБА_3, протоколом відтворення обстановки та обставин події та відеозаписом, де засуджений добровільно показав місце та розповів про обставини скоєння злочину.

Вищенаведені докази вини засуджених не суперечить іншим доказам по справі та взаємоузгоджуються, а тому суд першої інстанції правомірно поклав їх в основу обвинувального вироку.

Крім цього, вина засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинних дій підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17, дружини потерпілого, яка пояснила, що її чоловік повернувся додому 04.10.2008 року з розбитою головою та синцями на тілі, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_18, які є сусідами сім»ї ОСОБА_2, та які бачили періодично засудженого та зі слів матері ОСОБА_2 їм відомо, що після того як мати засудженого потрапила у лікарню 09.10.2008 року її син провідував її, свідка ОСОБА_19, яка показала, що її син ОСОБА_3 повернувся додому 03.10.2008 року після 23.00 години і від нього було чути запах пива та підтвердила, що коли вона приймала участь під час слідчих дій як законний представник свого сина, то у її присутності тиску на сина зі сторони працівників міліції не чинилося, а про те, що на сина чинився тиск, він їй не розповідав, свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21, які є працівниками міліції та пояснили, що при допитах неповнолітнього ОСОБА_3 зі сторони працівників міліції жодного впливу не було, а також показаннями свідків ОСОБА_22, ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_24

Як на досудовому так і судовому слідстві покази вищезгаданих свідків, були взаємоузгодженими та не суперечили зібраним по справі доказам.

Показання свідків та потерпілого підтверджуються проведеними експертизами. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №480/08 у потерпілого ОСОБА_10 виявлено ушкодження, які утворилися від дії тупого предмета та не характерні при вільному падінні і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров»я. В період інкримінованих йому дій він хронічним психічним захворюванням, недоумством або будь-якими тимчасовими хворобливими розладами не страждав, однак також виявляв ознаки соціалізованого розладу поведінки з розладами потягів та емоційно-вольовими порушеннями.

Згідно висновку стаціонарної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи № 329, ОСОБА_3 виявляє ознаки соціалізованого розладу поведінки з розладами потягів та емоційно-вольовими порушеннями, що не досягає ступеню психічного захворювання чи недоумства і не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи № 163 встановлено, що ОСОБА_3 на час судового розгляду справи психічним захворюванням не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Висновоки наведених експертиз належно аргументовані з наукової точки зору та не суперечить іншим доказам по справі.

Показання засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_25 та змінені під час судового слідства показання ОСОБА_3, є спрямованими на уникнення від кримінальної відповідальності, показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_22, ОСОБА_23 суд першої інстанції вірно визнав такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілого ОСОБА_10, засудженого ОСОБА_3, дані під час досудового слідства, свідків, висновків експертизи, протоколів ставок віч-на-віч, відтворення обставин події, які підтверджуються іншими доказами по праві.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі, чим вичерпав усі можливості в збиранні та дослідженні доказів обвинувачення.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1, ОСОБА_25 та ОСОБА_3 і вірно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.187 КК України.

Покликання в апеляції засуджених та їх захисників на те, що обвинувачення ґрунтується тільки на показаннях ОСОБА_3, які він давав на попередньому слідстві і від яких він тепер відмовляється та те, що дані показання не підтверджені при судовому розгляді справи і не можуть бути доказом вини засуджених та те, що ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованих йому злочинних дій не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки йому було всього 14 років, визнаються колегією суддів безпідставними та не приймаються до уваги.

Призначаючи покарання засудженим ОСОБА_1, ОСОБА_25 та ОСОБА_3, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину те, що злочин, скоєний засудженими є тяжким, дані про їх особи, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

Колегія суддів вважає, що визначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів, а покликання в апеляції прокурора на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв»язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок м»якості, колегією суддів до уваги не береться у зв»язку з безпідставністю.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при розслідуванні та розгляді даної справи в місцевому суді, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.362,365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2012 року, яким засуджено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст. 187 КК України, залишити без змін, а апеляції засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Гаврилової Н.М., засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, Коліщука З.М. - без задоволення.

Головуючий :

Судді: