Справа №: 1-140/2011
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судд: ОСОБА_1

секретаря судових засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: Хомин В.Д., Мосюк Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долини справу про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с.Шевченково Долинського району, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, на утриманні має двоїх неповнолітніх дітей, в минулому не судимого,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянин України, що має середню освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, в минулому не судимого,

за ст. 185 ч.3 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно, за попереднім зговором групою осіб з проникненням в приміщення викрали чуже майно.

Злочин вчинили за наступних обставин:

Так, вони 13 травня 2011 року приблизно о 22.30 годині в с. Максимівка Долинського району за попередньою змовою, через незачинені двері проникли в господарську споруду ОСОБА_5, звідки таємно викрали 8 металічних стовпчиків довжиною 1,8 м кожний, загальною вартістю 604 гривні 80 копійок, чим спричинили ОСОБА_5 майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб з проникнення в приміщення визнав та суду пояснив, що що 11 травня 2011 року, коли він з ОСОБА_4 проходили через подвіря їхньої сусідки ОСОБА_5, що в похилому віці і перебуває у лежачому положенні, то побачили, що в господарській споруді останньої, двері якої були привідчинені, знаходяться металеві стовпчики. В той час в них виник намір дані стовпчики викрасти та здати як металобрухт. Тоді 13 травня 2011 року біля 22.30 год. вони пішли до господарства ОСОБА_5 і через незачинені двері зайшли в шопу, звідки взяли по два металеві стовпчики коржем, які були довжиною біля 2 м, діаметром біля 10 мм, і їх потягнули до їхнього будинку, де заховали у шопі. Після цього вони знову повернулись до господарської споруди ОСОБА_5, звідки взяли ше по два стовпчики, які також відтягнули до себе додому, де заховали разом з іншими попередньо викраденими. Всього було 8 металевих стовпчиків. А наступного дня, ОСОБА_4 пішов в село, щоб комусь продати викрадені стовпчики, а приблизно о 10.00 год. повернувся та сказав йому, що знайшов чоловіка, який погодився за ціною металобрухту купити стовпчики, і що даний чоловік чекає біля їхнього будинку в мікроавтобусі. Тоді вони пішли в свою господарську споруду, звідки в мікроавтобус жовтого кольору, вдвох загрузили 8 металевих стовпчиків, які попередньо викрали з господарства ОСОБА_5М, за які незнайомий чоловік дав їм 104 гривні і поїхав геть. В даний час збитки відшкодовані. У вчиненому розкаюється просить суворо його не карати. і

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 також визнав

свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч.3 КК України та суду дав покази, і

вказавши, що 11 травня 2011 року він із ОСОБА_3, коли проходили через подвіря

ОСОБА_5, то побачили, що у її господарській споруді, двері якої були призачиненими,

знаходяться металеві стовпчики. Тоді, знаючи що ОСОБА_5 є не ходячою і постійно

знаходиться в будинку, вони вирішили викрасти ті металеві стовпчики і їх здати як

металобрухту. Після цього 13 травня 2011 року біля 22.30 год. вони пішли до господарства

ОСОБА_5М.„ підійшовши куди зайшли в господарську споруду, де ОСОБА_3

запальничкою присвітив в ліву сторону споруди, де знаходились металеві стовпчики,

порахувавши які вони встановили, що їх 8 штук. Тоді вони взяли по два стовпчики кожний і

віднесли їх до себе в господарство, де заховали в свою господарську споруду, після чого і

повернулись назад і взяли ще по два стовпчики і їх також віднесли до себе в господарство. А

14 травня 2011 року біля 10.00 години, він на вулиці неподалік свого будинку зустрів

незнайомого йому чоловіка, який їхав мікроавтобусом жовтого кольору, до якого він

підійшов та запропонував останньому купити металеві стовпчики з його огорожі, на що той

погодився і підїхав до його господарства, звідки він спільно з ОСОБА_3 в автомобіль

загрузили 8 металевих стовпчиків. За дані стовпчики водій водій їм дав 104 гривні. При

цьому вони водієві даного автобуса не повідомляли що ці стовпчики є викраденими.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілої ОСОБА_6 не заперечив щодо скороченого порядку розгляду даної справи.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.З КК України, оскільки вони за попередньою змовою таємно викрали чуже майно, з проникненням в приміщення.

Обираючи міру покарання підсудним, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_3 суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

До обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 суд відносить те, що він вчинив злочин щодо особи похилого віку.

До обставин, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_4 суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 суд відносить те, що він вчинив злочин, щодо особи похилого віку.

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебувають. За місцем проживання підсудні характеризуються позитивно.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливе без умов ізоляції їх від суспільства, а тому щодо них слід обрати покарання в межах санкції ст. 185 ч.3 Кримінального кодексу України, повязане з умовами ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_3 періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід, обраний судом засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_4 періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід, обраний судом засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення через Долинський районний суд.

Суддя