УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
грудня 2007 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді: ДячукаВ.М. ,

суддів: Ткачук Н.В., Томенчука Б.М. ,

з
участю: прокурора Левенець Я.І.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

представників

потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_3,

засудженого: ОСОБА_4,

осіб, звільнених

від
відповідальності ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією представника
потерпілого ОСОБА_2 на вирок Богородчанського районного суду від 24 вересня
2007 року та постанову цього ж суду від 24 вересня 2007 року, -

встановила:

Вироком
Богородчанського районного суду від 24 вересня 2007 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель с. Хмелівка Богородчанського району, одружений,
раніше не судимий

Справа №
11-487/2007
Головуючий у 1 інстанції Битківський П.М.

Категорія ст.
296 ч. 2, 122 ч. 1 КК України
Доповідач Дячук В.М.

Справа №11-487/2007 р.

Категорія ст.
296 ч.2, 122 ч.1 КК України

Головуючий у 1
інстанції Битківський П.М. Доповідач:
Дячук В.М.

засуджений за ст. 296 ч.2
КК України на 3 роки обмеження волі; за
ст. 122 ч.1 КК України - на 2 роки обмеження волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів остаточне покарання призначено йому 3 (три) роки обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від
відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено
такі обов'язки:

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання

або роботи;

- з'являтися періодично для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_4 залишено без зміни - підписку про невиїзд.

Задоволено
частково цивільний позов та постановлено стягнути з ОСОБА_4 на

користь
потерпілого ОСОБА_2 163, 48грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.

Постановою
цього ж суду від 24 вересня 2007 року кримінальну справу в частині
обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 296 ч.2, 122 ч.1 КК України, закрито на підставі ст.
ст. 1 п.»б», 6 Закону України від
19 квітня 2007 року «Про амністію» та звільнено від кримінальної
відповідальності.

За
вироком суду ОСОБА_4 засуджений за те,
що 4 серпня 2005 року разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які звільнені від кримінальної
відповідальності внаслідок акту амністії,
близько 20 години поблизу магазину «Центральний» в с. Хмелівка
Богородчанського району, грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, використовуючи надуманий привід - помсту за
батька, з яким потерпілий ОСОБА_2
ніби-то мав конфлікт, вчинили щодо нього
хуліганські дії. При цьому потерпілому були спричинені середнього ступеня
тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження з розладом здоров'я та
без розладу.

В
апеляції представник потерпілого ОСОБА_2 покликається на неправильність вироку
та постанови. Зазначає, що при обранні
покарання ОСОБА_4 суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення щодо особи похилого
віку. Крім того, вказує на
необгрунтоване зменшення суми цивільного позову.

Просить
скасувати постанову та вирок в частині призначення покарання та цивільного
позову і призначити більш суворе покарання та стягнути на користь потерпілого
ОСОБА_2 матеріальні збитки на суму 9084грн. 50коп. і моральну шкоду в сумі
10000грн.

Заслухавши
доповідь судді Дячука В.М. ,
представників потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_4 про залишення вироку без
зміни, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вважали постанову про їх звільнення від кримінальної
відповідальності законного та обґрунтованого,
захисника ОСОБА_1 про залишення судових рішень без зміни, прокурора про безпідставність апеляції представника
потерпілого ОСОБА_2 та залишення без зміни рішень по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на досліджених по справі доказах
і не оспорюється в апеляції.

Дії ОСОБА_4
за ст.
296 ч.2 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання
в апеляції представника потерпілого ОСОБА_2 на м'якість призначеного ОСОБА_4 покарання
не ґрунтується на матеріалах справи.

Призначаючи
засудженому покарання суд в повній мірі відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Зокрема те, що ОСОБА_4
позитивно характеризується, на утриманні
дружина, яка перебуває у стані
вагітності.

Також
враховано, як обтяжуючу покарання
обставину, вчинення злочину щодо особи
похилого віку.

Посилання
в апеляції на те, що ОСОБА_4 раніше
судимий, не ґрунтується на матеріалах
справи.

Із
врахуванням тяжкості вчиненого злочину,
особи винного та обставин справи суд прийшов до обґрунтованого висновку
про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і підставно
застосував ст. 75 КК України.

Підстав
для скасування вироку та призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання колегія
суддів не встановила.

Обґрунтованим є
і рішення суду в частині цивільного позову.

Вирішуючи
питання про відшкодування майнової шкоди,
суд виходив із висновку комісійної судово-медичної експертизи (т.2, а.с. 236-238), яким визначено перелік медикаментів, призначених для лікування після отримання
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Із
врахуванням ступеня моральних страждань потерпілого належним чином вирішено
цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди.

Щодо постанови
про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності згідно акту
амністії, то вона відповідає вимогам
закону.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачувалися ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Оскільки
ці злочини вчинені до набрання чинності Закону України від 19 квітня 2007 року
«Про амністію», на утриманні у ОСОБА_6
та ОСОБА_5 є неповнолітні діти, і немає
перешкод до застосування амністії, то
суд прийняв обгрунтоване рішення про звільнення їх від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 1
п.»б», ст. 6 вищезгаданого Закону.

Підстав для
зміни чи скасування судових рішень колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
представника потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Богородчанського районного суду від
24 вересня 2007 року відносно ОСОБА_4 та постанову цього ж суду від 24 вересня
2007 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без зміни.