Пр. №1-кс/155/122/15
Справа №155/851/15-к
У Х В А Л А
іменем України

14 липня 2015 року місто Горохів

Слідчий суддя Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 20 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000078, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 20 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000078. Свою скаргу мотивує тим, що 23 лютого 2015 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу кафе Міраж, що в смт.Мар`янівка Горохівського району Волинської області, безпричинно наніс ОСОБА_4 удар бутилкою з-під пива в область голови, в результаті чого вона розбилася. В подальшому ОСОБА_7 частиною розбитої пляшки наніс ОСОБА_4 удар в грудну клітку, після чого втік. Згідно висновку судово-медичного експерта № 13 від 26 лютого 2015 року в ОСОБА_4 виявлено садна та рани обличчя, рана правої кисті та садно грудної клітки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 23 лютого 2015 року за даним фактом було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України. Однак, 20 травня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 вищевказане кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України. Зокрема, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий фактично прийшов до висновку, що під час нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони. Скаржник вважає, що слідчимвсупереч вимогам кримінально-процесуального закону було проведено поверхневу та неповну перевірку фактичних обставин справи, а тому слідчий передчасно дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження. Так, скаржник вказує на те, що оскаржувана постанова грунтується лише на показах ОСОБА_7 та показаннях судово-медичного експерта ОСОБА_8 в той час, як пояснення скаржника, його батька та свідка ОСОБА_9 слідчий до уваги не взяв. Скаржник вважає, що саме він перебував у стані необхідної оборони, а не ОСОБА_7 , та саме він звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з вищевикладеним скаржник просить скасувати постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 20 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000078.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 скаргу підтримали із зазначених у ній підстав, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, прокурора, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, приходжу до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 20 травня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 23 лютого 2015 року до ЄРДР за № 0000078.

Вважаю, що слідчим під час проведення досудового розслідування не в повній мірі обгрунтовано дії ОСОБА_7 як такі, що були вчинені у стані необхідної оборони. Виносячи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий посилається на покази свідка ОСОБА_8 , який не був безпосереднім учасником цих подій. Більше того, ОСОБА_8 , який є судово-медичним експертом, проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а згодом був залучений в якості спеціаліста під час проведення слідчих експериментів з їх участю. Крім цього, слідчим не були з`ясовані обставини, за яких могли виникнути тілесні ушкодження у вигляді рани на тильній поверхні правої кисті та поверхневого садна на передній поверхні грудної клітки ОСОБА_4 , та механізм їх виникнення. У постанові про закриття кримінального провадження не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_9 , який повністю підтверджує обставини, про які вказує потерпілий.

Таким чином, вищевказане свідчить про поверхневу та неповну перевірку фактичних обставин справи та передчасність висновку про необхідність закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не вчинено всіх передбачених КПК України дій для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим не наведено беззаперечних доводів про наявність достатніх підстав для прийняття оскаржуваної постанови, приходжу до висновку про задоволення скарги та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 306-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 20 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000078 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1