Справа № 545/4929/13-к
Провадження № 1-кп/545/238/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2013 р. Полтавський районний
суд Полтавської області у складі :

головуючого-судді - Гальченко
О.О.,

при секретарі - Вітренко
С.С.,

з участю прокурора - Хируненко
К.А.,

з участю захисника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава в залі суду
кримінальне провадження за
звинуваченням :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Полтава, громадянина України,
українця, з неповною середньою
освітою, учня 11 класу гімназії №? 31 м.
Полтава, не працюючого, не інваліда,
не одруженого, неповнолітніх дітей не
має, має середній рівень розвитку,
зареєстрованого та фактично
проживаючого в АДРЕСА_1, інших місць
проживання не має, раніше не
судимого, щодо його особи в даний час
інших кримінальних проваджень не має,

у вчиненні злочину передбаченого
ст. 289 ч. 2 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с.
Абазівка Полтавського району та
області, українця, громадянина України,
з неповною середньою осітою, учня 1
курсу ВПТУ ім. Чепіги №? 21, не
одруженого, неповнолітніх дітей не
має, не працюючого, не інваліда, має
середній рівень розвитку,
зареєстрованого в АДРЕСА_2, фактично
проживаючого в АДРЕСА_3, іншимх місць
проживання не має, раніше не
судимого, щодо його особи в даний час
інших кримінальних проваджень не має,

у вчиненні злочину
передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н
О В И В :

Обвинувачені : ОСОБА_2 та ОСОБА_3
близько о 01- 30 год. 12 липня 2013 року,
перебуваючи на подвір»ї
багатоповерхового будинку в АДРЕСА_4,
за попередньою змовою між собою, за
пропозицією ОСОБА_2, виник умисел на
незаконне заволодіння транспортним
засобом. Реалізовуючи свій злочинний
намір, направлений на незаконне
заволодіння транспортним засобом,
усвідомлюючи суспільно - небезпечний
характер свого діяння та передбачаючи
його суспільно небезпечні наслідки і
бажаючи їх настання, шяхом
буксирування, разом незаконно
заволоділи транспортним засобом, а
саме мопедом «Хонда ДІО» вартістю 4 500
грн., що знаходився поряд з домом та
під»їздом вказаного вище будинку і
належав потерпілій гр. ОСОБА_4.

З метою доведення свого злочинного
наміру, направленого на незаконне
заволодіня транспортним засобом до
кінця, обвинчвачені разом
відбуксирували мопед до автомобіля
«Опель-Аскона», яким керував ОСОБА_3 і
помістили його в салон автомобіля.

Допитані в судовому засіданні
обоє обвинувачені свою провину по
пред»явленому їм обсягу
обвинувачення визнали повністю,
пояснивши, що вірно розуміють всі
фактичні обставини по справі, їх не
оспорюють. Їх позиції істинні та
добровільні. Додали, що дійсно
вчинили даний злочин, але спочатку не
знали для чого заволоділи мопедом, а
потім вирішили продати. В подальшому
кошти за продане майно направили на
відшкодування шкоди потерпілій, перед
якою і вибачилися. До вчиненого
відносяться негативно і запевняють,
що зробили вірні висновки та більш
злочинів вчиняти не намірені, після
вчиненого їх поведінка змінилась на
краще. Будь - яких дорослих
підбурювачів до вчинення злочину не
було, злочин вчиняли самостійно,
друзів мають серед свого кола та віку
та з нормальними нахилами, без
шкідливих звичок. Вказували, що щиро
каються та прохали суворо не карати.

Решта доказів, що
підтверджують провину обох
обвинувачених по пред»явленому
обвинуваченню в засіданні не
досліджувались.

Дії обох обвинувачених
необхідно кваліфікувати за ст. 289 ч. 2
КК України, як незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене за
попередньою змовою групою осіб.
Оскільки, предметом вказаного злочину
є транспортний засіб, який згідно з
чинним законодавством визнаний
джерелом підвищеної небезпеки. Тому,
клопотання законного представника
обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про
перекваліфікацію злочину ( а. с. 30 ), яке
він хоч і не підтримав в ході
засідання, але воно наявне в
матеріалах справи, то не підлягає
задоволенню за безпідставністю, бо
суперечить вимогам діючого
законодавства з огляду на предмет
злочину.

Призначаючи покарання, суд,
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особи винних, обставини, які
пом»якшують та обтяжують їх
покарання, стан їх здоров»я, рівень
розвитку та соціально - психологічні
риси, ставлення кожного до вчиненого
ними діяння, умови їх життя та
виховання, інші особливості кожного
із обвинувачених. Які за місцями
навчання та проживання
характеризуються переважно негативно.
Зі слів ОСОБА_2 тяжких хвороб не має,
а згідно медичного висновку ОСОБА_3
здоровий та працездатний.

Обставинами пом»якшуючими
покарання обох обвинувачених є
вчинення злочину неповнолітніми, те,
що вперше притягаються до кримінальної
відповідальності, добровільно
відшкодували заподіяну шкоду
потерпілій в повному обсязі та
вибачилися перед потерпілою.

Обставин обтяжуючих покарання
обох обвинувачених судом не
встановлено.

Аналізуючи зібрані докази по
справі, враховуючи думку потерпілої з
приводу покарання, яка прохала не
карати їх, а вибачити, бо вони діти,
та думку представників відповідних
служб, які вважали за необхідне
покарати їх не суворо у мінімальному
обсязі, суд вважає, що необхідним й
достатнім для виправлення кожного
підсудного та попередження ними
нових злочинів необхідно призначити
покарання кожному у мінімальному
розмірі покарання встановленого
санкцією статті у вигляді позбавлення
волі з застосуванням положень ст. 102 ч.
3 п. 3 КК України та можливо звільнити
від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 - 78, 104
КК України з покладенням певних
обов»язків передбачених ст. 76 КК
України з урахуванням положень ст. 104
ч. 3, 4 КК України. Що стосується
додаткової міри покарання
передбаченої санкцією ст. 289 ч. 2 КК
України у вигляді конфіскації майна, то
вона не підлягає застосуванню на
підставі ст. 98 ч. 2 КК України.

Керуючись ст. 373 - 374 КПК
України, суд, -

З А С У
Д И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати
винними у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та
призначити кожному покарання з
урахуванням положень ст. 102 ч. 3 п. 3 КК
України у вигляді 5 ( п»яти ) років
позбавлення волі без конфіскації
майна.

Відповідно до ст. 75 КК України
з урахуванням положень ст. 104 ч. 3 КК
України звільнити обох засуджених
від відбування призначеного їм
покарання з випробуванням на 1 ( один )
рік, якщо протягом визначеного
судом іспитового строку не вчинять
нового злочину і виконають покладені
на них вироком обов»язки.

Покласти на обох засуджених
обов»язки згідно п. 2, 3 ст. 76 та ч. 4
ст. 104 КК України, а саме :

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
органу кримінально - виконавчої
системи,

- повідомляти органи кримінально -
виконавчої системи про зміну місця
проживання, навчання.

- покласти на батьків засуджених
обов»язок щодо нагляду за засудженими
та проведення з ними виховної роботи.

Запобіжні заходи обом
засудженим до вступу вироку в
законну силу не обирати.

На вирок може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Полтавської області через
Полтавський районний суд протягом 30
днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційних скарг, а у разі подавання
апеляцій, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Учасники
судового провадження мають право
отримати в суді копію вироку, а тим
учасникам, які не були присутніми в
судовому засіданні, копія вироку
надсилається не пізніше наступного дня
після ухвалення.

Вирок надрукований суддею в
нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя О. О. Гальченко