Справа № 357/2125/15-к
1-кп/357/238/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

,з участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого

ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві

кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 16 січня 3015 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільховець, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, - обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 407 ч.3 КК України,

ВСТАНОВАВ

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, діючи в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, близько 8 години 00 хвилин 25 листопада 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та по 12 січня 2015 року до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби,

Дії ОСОБА_4 т. досудовим слідством кваліфіковано по ст.. 407 ч.3 КК; України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості від 11 березня 2015 року

В указаній угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст.. 407 ч.3 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначено про повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджено призначення обвинуваченому покарання за ст. 3 ст. 407 КК України у виді двох років позбавлення волі.. На підставі ст.. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням та призначенням іспитового строку один рік ,сторонам належним чином роз`яснено їх права та обов?язки, роз?яснено наслідки затвердження цієї угоди судом та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили чинність зазначеної угоди про визнання винуватості та добровільність її укладення, ствердили, що вказана угода не є наслідком застосування до них насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просили суд затвердити вказану угоду.

.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами даної угоди про визнання винуватості,перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, дату укладення угоди, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, узгоджену сторонами міру покарання та згоду сторін на призначення цього покарання, а також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження цієї угоди судом і наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди.

Угоду підписано обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 ..

Суд вважає, що укладена обвинуваченим та прокурором угода про визнання винуватості відповідає вимогам чинного КПК; дії ОСОБА_4 за ч. 407 ч.3 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони примирились добровільно; обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

З огляду на викладене зазначена угода підлягає затвердженню.

Крім того, ,відповідно до ст.. 76 КК України в період умовного строку покарання зобовязати ОСОБА_4

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції

Повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання роботи чи навчання

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 473,474-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ
Угоду про визнання винуватості від 11 березня 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , та прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 16 січня 2015 року затвердити .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, та призначити йому покарання по ст. 407 ч.3 КК України два роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік.

В період іспитового строку зобовязати ОСОБА_4

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції

повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання роботи чи навчання

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 ч.4 КПК України, до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1