В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2014 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.04.2014 року №0002436 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Муровано-Куриловецького району Вінницької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше не судимого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 07.04.2014 приблизно о 21.00 год., перебуваючи в автомобілі «Чері Амулет» чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » на якому він надавав послуги таксі, біля ринку «Урожай» в м. Вінниці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись, що пасажирка ОСОБА_4 , тимчасово відсутня у автомобілі, маючи умисел на крадіжку цінного майна з її сумки, скоїв крадіжку кредитної картки «Дельта Банку» № НОМЕР_2 .

В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_6 , на прохання ОСОБА_7 позичити йому грошей на цигарки, передав дану картку «Дельта Банку» останньому, повідомивши, що вона належить йому. ОСОБА_8 в свою чергу придбав пачку цигарок, вартістю 15,50 грн. 07.04.2014 о 22.54 год. на АЗС «БРСМ Нафта», що за адресою: Вінницька область, с. Якушинці, автодорога Львів-Кіровоград - Знаменка 353 та розрахувався вказаною карткою.

Крім того, ОСОБА_6 , не повідомляючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що дана картка «Дельта Банку» являється викраденою, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та виконанням своїх боргових зобов`язань перед останніми, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з вищевказаної картки, передав їм дану картку. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 приїхали на АЗС «WOG», що по вул. Київській, 76 в м. Вінниці, де 07.04.2014 о 23.22 год. придбали за допомогою кредитної картки «Дельта Банку» товари на суму 111,92 гривень.

Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебуваючи на АЗС «WOG», що по вул. Київській, 76 в м. Вінниці 08.04.2014 о 00.04 год. придбали за допомогою вказаної кредитної картки «Дельта Банку» пальне на загальну суму 1409 гривень.

В подальшому ОСОБА_11 , не повідомляючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що дана картки «Дельтабанку» являється викраденою, разом із останніми з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та виконанням своїх боргових зобов`язань перед останніми, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з вищевказаної картки, разом із останніми приїхав до супермаркету «Сільпо», що по вул. Привокзальній, 2/1 в м. Вінниці, де 08.04.2014 о 00.26 год. придбали за допомогою кредитної картки «Дельта Банку» продукти на суму 548,58 гривень.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_11 , з метою подальшого заволодіння грошовими коштами та виконанням своїх боргових зобов`язань перед ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з вищевказаної картки, разом із останніми приїхав на АЗС «WOG», що по вул. Київській, 76 в м. Вінниці, де 08.04.2014 в період часу з 00.42 до 01.26 год. придбали за допомогою кредитної картки «Дельта Банку» пальне на загальну суму 4466,30 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що він пряцювавши водієм на службі таксі взяв замовлення на вул.. Короленка, де до нього сіла пасажирка ОСОБА_4 , з якою вони поїхали на ринок «Урожай», щоб остання розміняла 100 доларів США, після чого поїхали назад на вул.. Короленко. Далі він поїхав на вул.. Космонавтів. Доки чекав пасажира на підлозі автомобіля виявив картку «Дельта банку», яку він підняв і використовував її у власних цілях. Згодом дану картку віддав ОСОБА_7 , щоб він зняв з картки гроші, які останній йому заборгував напередодні не повідомляючи йому, що дана картка є викраденою.

В скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 07.04.2014 р. вона викликала автомобіль служби таксі, щоб поїхати розміняти 100 доларів США. Коли під`їхав автомобіль вони поїхали на вул.. 600-річчя, а потім на ринок «Урожай». Щоб переконатись, що вона не розрахувавшись покине автомобіль водій служби таксі ОСОБА_6 сказав їй залишити сумку, як гарантію, що вона повернеться і розрахується, що остання й зробила. Розмінявши кошти, вона повернулась в автомобіль і вони поїхали назад на вул.. Короленка, де розрахувавшись вона пішла додому. На наступний день їй на роботу принесли виписки з кредитної картки «Дельта Банку» відповідно до яких на ній були відсутні кошти, помітивши час зняття коштів вона зрозуміла, що картку викрав ОСОБА_6 .

Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила стягнути з обвинуваченого на її користь 8516 грн. матеріальної шкоди та 6500 грн. моральної шкоди, яка полягає у втраченому часу, під час якого вона ходила в банк, до слідчого та в суд.

Вислухавши думку прокурора, потерпілу, захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_6 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, позитивна характеристика з місця проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до нього п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні неповнолітнього сина, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину. З наслідками застосування амністії ознайомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України та за ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України та Кримінального Кодексу України.

Статтею 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження: свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Віддлом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ у Вінницькій обл.. від 10 квітня 2008 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітнього сина, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 07.04.2014 р., тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, цивільний позов потерпілої визнав частково.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України Про амністію у 2014 році, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілій заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

При вирішенні питання щодо задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого на її користь 6551,30 грн. на відшкодування грошових коштів, якими заволодів ОСОБА_6 та суми відсотків, які їй необхідно сплатити за користування даними грошовими коштами в сумі 1965,39 грн., оскільки дана картка є кредитною, суд приходить до переконання, що він підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

В частині стягнення моральної шкоди, суд вважає що позовні вимоги дещо завищені, тому позов підлягає частковому задоволенню на суму 2000 гривень. Потерпіла дійсно зазнав моральних страждань внаслідок викрадення кредитної картки, відчув нормальний спосіб життя її при цьому був порушений, на думку суду сума в 2000 грн. є достатньою компенсацією за ті моральні страждання, які вона зазнала.

Питання про речові докази суд має вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення є можливим без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

На підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 8516 (вісім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп.. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Речові докази, а саме копії чеків, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0002436 залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вручити копію вироку обвинуваченим та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: