Справа № 366/1066/15-к
Провадження по справі №1КП/366/79/15
ВИРОК
Іменем України
28 травня 2015 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000014 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимовичі, Поліського району, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, працюючого охоронцем, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Максимовичі, Поліського району, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
24.02.2015 року, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою між собою, за пропозицією ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, домовились на виконання спільних дій направлених на вчинення злочину, а саме на вивезення з зони відчуження бувшої у використанні цегли, з метою подальшого використання її у власному господарстві.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 24.02.2015 року, близько 17-ї години, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , в районі с. Максимовичі, Поліського району Київської області, незаконно проникли до відселеного с. Королівка, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони відчуження, де на території одного з відселених господарств, шляхом демонтажу однієї з цегляних споруд заготовили 676 цеглини. Потім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з метою вивезення завчасно підготовленої цегли, колісним трактором марки ЮМЗ-6АЛ д.н.з. НОМЕР_1 з причепом проникли до відселеного села Королівка та завантажили до тракторного причепа цеглу та намагалися перемістити її за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю до місця свого проживання у с. Максимовичі Поліського району Київської області, для особистих потреб, тобто для використання у власному господарстві, чим порушили ст.12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, але не виконали усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як під час руху до с. Максимовичі, 24.02.2015 року, близько 17-ї години 45 хвилин, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що приблизно в лютому 2015 року він разом з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 незаконно проникли до відселеного с. Королівка, яке відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, де на території одного з відселених господарств, шляхом демонтажу однієї з цегляних споруд заготовили близько 676 цеглин. Потім разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , колісним трактором марки ЮМЗ-6АЛ д.н.з. НОМЕР_1 з причепом проникли до відселеного села Королівка та завантажили до тракторного причепа цеглу та намагалися перемістити її за межі зони відчуження. При цьому, дозволу на перебування у вказаній зоні відчуження у них не було. Крім того, дозиметричний контроль вказаної цегли не проводили. Цеглу хотіли використати для особистих потреб, тобто для використання у власному господарстві. Усіх запланованих дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, здійснити не змогли, так як під час руху до с. Максимовичі були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби.

Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Дав покази, що в лютому 2015 року він разом з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 попередньо домовившись, незаконно проникли до відселеного с. Королівка, яке відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, де на території одного з відселених господарств, шляхом демонтажу однієї з цегляних споруд заготовили близько 676 цеглин. Потім разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , колісним трактором марки ЮМЗ-6АЛ д.н.з. НОМЕР_1 з причепом проникли до відселеного села Королівка та завантажили до тракторного причепа цеглу та намагалися перемістити її за межі зони відчуження. При цьому, дозволу на перебування у вказаній зоні відчуження у них не було. Крім того, дозиметричний контроль вказаної цегли не проводили. Цеглу хотіли використати для особистих потреб, тобто для використання у власному господарстві. Усіх запланованих дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, здійснити не змогли, так як під час руху до с. Максимовичі були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби.

Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.

Також, під час судового розгляду судом встановлено, що 23.04.2015 року кримінальне провадження відносно громадянина ОСОБА_6 було закрите у зв`язку з його смертю.

Суд, вважає доведеною винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України.

Враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинувачених інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинувачених та характеризуючих даних на них.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного. Зокрема, ОСОБА_3 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, не одружений, стан здоров`я задовільний, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює охоронцем в лісгоспі.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання негативно, стан здоров`я задовільний, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працюючий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає щире каяття в скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, а ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи, що він має постійне місце роботи та заробіток, а також беручи до уваги, що суд приймає рішення про застосування відносно ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в мінімальному для інкримінованої статті розмірі, вважає, що застосування ч. 4 ст. 53 КК України щодо розстрочки виплати штрафу є недоцільним.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого злочину, усі обставини справи в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, і покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Вирішити питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не подавався.

Речові докази: цегла в кількості 676 (шістсот сімдесяти шести) штук знищити; колісний трактор марки ЮМЗ-6АЛ д.н.з. НОМЕР_1 з причепом передати на зберігання до ВДАІ з обслуговування Іванківського та Поліського районів підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Київській області, для встановлення та повернення власнику (законному володільцю).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1