Справа № 523/1018/15-к
УХВАЛА

15.04.2015 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0005338 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого начальником котельні в ТОВ УЖФ «Євро-Сервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт разом із доданими до нього документами по матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні звернувся до суду із заявою про забезпечення позову потерпілої ОСОБА_4 , а саме до вирішення справи по суті просив накласти арешт та заборону відчуження на автомобілі марки «Нісан-прем`єра», д/н НОМЕР_1 , та «Тойота Яріс», д/н НОМЕР_2 , мотивуючи тим, що вищевказані автомобілі можуть бути пошкоджені або знищені цивільними відповідачами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку свого представника в повному обсязі.

Прокурор, що підтримує державне обвинувачення в суді по даним матеріалам кримінального провадження, та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленої представником потерпілої заяви.

Ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, судом не встановлено підстав для можливості задоволення заяви представника потерпілої на підставі слідуючого.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн, від позову про відшкодування матеріальної шкоди потерпіла в судовому засіданні відмовилась.

Ознайомившись із поданою заявою представника потерпілої про забезпечення позову, суд вважає її нічим не підтвердженою, не обґрунтованою, та такою, що не відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, а саме положенням ст.ст.170, 171, 173 КПК України.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Крім того, суд звертає увагу, що статтею 171 КПК України встановлено чіткі вимоги, яким повинно відповідати клопотання про накладення арешту на майно, що представником потерпілого додержано не було.

Також, суд при вирішенні питання про можливість чи відсутність підстав для задоволення заяви представника потерпілої враховує, що будь-яких підтверджуючих даних, письмових документів, що підтверджували б право власності на майно, на яке, на його думку, необхідно накласти арешт, не предоставлено, доводи представника позивача нічим не обґрунтовані, його посилання на наявність відповідних документів в матеріалах кримінального провадження, які станом на даний час ще не досліджувались, судом не може бути прийнято до уваги.

Крім того, суду не надано відповідних даних про проведення оцінки вищевказаних автомобілів, що позбавляє можливості встановити співрозмірність заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та можливості обмеження права власності.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 31-33, 170, 171, 173, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_5 про забезпечення позову потерпілої ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1