Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/28/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000371 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , особи, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто судові витрати у сумі 196,56 грн. з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у приміщення, за таких обставин.

В 20 числах грудня місяця 2011 року в обідній час, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_9 , разом з іншою особою, стосовно якої виділене окреме провадження, перебуваючи на території Державного підприємства «Бережинське», на котрому працювали трактористами, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, прослідували до складського приміщення, ворота якого були зачинені на проволоку. Для здійснення доступу до предметів, котрі знаходились у приміщенні, вони розкрутили проволоку та відкрили ворота складу, куди згодом зайшли. Роздивившись довкола ОСОБА_9 з іншою особою вирішили викрасти моторедуктор «ЗМА-50» потужністю 3 кВт. належний ДП «Бережинське». Для цього, за допомогою інструментів, які знаходились у приміщенні, ОСОБА_9 та інша особа демонтували вказаний моторедуктор та поклали його у заздалегідь приготовану сумку. Викрадений моторедуктор «ЗМА-50» вартістю, згідно висновку експертів № 173 від 28.02.2014р., 4200 грн. ОСОБА_9 та інша особа віднесли до домоволодіння іншої особи, а наступного дня відвезли до м. Кіровоград де продали на «Європейському» ринку невідомому чоловікові, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ДП «Бережинське» майнову шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з покаранням, призначеним Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначити покарання у вигляді 3 роки 6 місяці позбавлення волі. Свої доводи апелянт мотивує тим, що ОСОБА_9 на момент вчинення кримінального правопорушення відбував іспитовий строк за вироком від 23.11.2011 року Кіровоградського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 286 КК України та вчинив новий злочин, однак суд першої інстанції при призначенні покарання проігнорував цю обставину, та не застосував ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого

ОСОБА_9 винним у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, так як останній під час судового засідання свою вину у скоєному визнав повністю за обставин, викладених у обвинувальному акті, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому він та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення викрадення чужого майна (крадіжки), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у приміщення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, його особу, а саме щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 , активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди у повному обсязі, через що обґрунтовано призначив останньому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, зі звільненням його, на підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання з випробуванням.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на те, що районний суд при призначенні покарання не застосував до ОСОБА_7 вимоги ст. 71 КК України, та не призначив йому покарання з урахуванням вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2011 року, є безпідставними, оскільки ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2012 року, за поданням начальника Кіровоградського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Кіровоградській області, обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання,призначеного вироком Кіровоградського районного суду від 23.11.2011 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, і ця ухвала районного суду є чинною на даний час.

Інших підстав для скасування вироку Кіровоградського районного суду від 23.09.2014 року стосовно ОСОБА_7 прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів.

Тому, за таких обставин, апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду від 23.09.2014 року стосовно ОСОБА_11 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2014 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4