Справа № 136/2423/14-к
провадження № 1-кс/136/252/14
УХВАЛА
іменем України

"14" листопада 2014 р. м.Липовець
Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000217 за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000217 за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень, посилаючись на те, що постанова слідчого винесена з порушення вимог норм кримінально-процесуального законодавства України, а саме, слідчим проігнорована глава 4 КПК України, докази і доказування. Однак, як слідує із змісту оскаржуваної постанови, слідчий та процесуальний прокурор даного провадження, умисно не виконують покладені на них обов`язки, передбачені ст. ст. 91,92,93,94,101 КПК України. Так, необхідно зазначити, що подія кримінального правопорушення відбулася 24 грудня 2012 року, провадження внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань лише 29 квітня 2013 року, але станом на сьогоднішній день по справі досудовим розслідуванням не задоволено його клопотання про призначення та проведення судово-медичної експертизи. Висновок експерта є одним із основних доказів вини ОСОБА_6 . Тобто, як слідчий так і процесуальний прокурор умисно не виконують свої процесуальні обов`язки, передбачені нормами КПК України, що ним вище наведені. Протиправними діями як слідчого так і процесуального прокурора порушуються його права та інтереси, шляхом умисного затягування досудового розслідування по справі, шляхом не призначення і не проведення судово-медичної експертизи, та упередженого прийняття рішення по справі -01.03.2014 р., даного оскаржуваного -23.10.2014 р. Так, у постанові про закриття кримінального провадження від 01.03.2014 року, слідчий дійшов висновку, що я сам собі причинив тілесні ушкодження. Це при цьому, що однозначно встановлена причина суперечки між мною та ОСОБА_6 , та сама подія. У даній оскаржуваній постанові слідчий дійшов висновку, що тілесні ушкодження мені причинив ОСОБА_6 із власної необережності, ухиляючись від удару, випадково зіткнувся із моєю головою. Та посилаючись на ст..25 КК України, не вбачає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.125 КК України в діях ОСОБА_6 . Все це свідчить, про зацікавленість слідчого, процесуального прокурора у однобічності, у необ`єктивності розслідування кримінального правопорушення, а разом із цим сприянням ОСОБА_6 уникнути бути притягнутим до кримінальної відповідальності, понести відповідне покарання та відшкодування заподіяної мені шкоди.

Дана скарга підсудна слідчому судді Липовецького районного суду, відповідно до ст.ст. 32, 218 КПК України.

Згідно ч.1 ст.107 КПК України здійснювалась фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вислухавши заявника ОСОБА_3 , прокурора, слідчого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали закриття кримінального провадження № 0000217, приходить до наступних висновків.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Таке рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону.

Згідно ч. 3 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Перевіривши постанову про закриття кримінального провадження від 23 жовтня 2014 року суд виходить з того, що досудовим слідством не встановлено умисне заполдіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Так, судом встановлено, що висновки слідчого стосовно необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення ґрунтуються на допиту свідків, та актом судово-медичного дослідження, інших матеріалах справи.Ненавмисне заподіяння тілесних ушкоджень ч.1 ст.125 КК України не передбачає.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п.2 ч.1 цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, твердження заявника про однобічність розслідування, про невжиття заходів щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України. Оглянуті матеріали кримінального провадження свідчать про те , що слідчим проведено повну та об`єктивну перевірку, доводи заявника перевірені у повному обсязі.

При таких обставинах слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

На підставі викладено, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000217 за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень, за ч.1 ст.125 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1