Справа № 606/566/15-к
І м е н е м У к р а ї н и
17 квітня 2015 року
Теребовлянський районний суд Тернопільської
області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, до якого 04 квітня 2012 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру,-
за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 січня 2015 року, біля 17 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , з метою попросити їсти, через вхідні двері, які на замок не були зачинені, зайшов у приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , що розташована в АДРЕСА_3 .
У вказаний час ОСОБА_5 перебуваючи у коридорі квартири ОСОБА_6 , побачив, що на вішалці висить чоловіча куртка та скориставшись відсутністю сторонніх, вирішив загляну у кишені куртки з метою знайдення грошових коштів, яких мав на меті в подальшому викрасти.
Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел направлений на скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, почав здійснювати огляд куртки, в якій у внутрішній кишені виявив грошові кошти в сумі 310 (триста десять) гривень, яких викрав.
Викравши вказані грошові кошти ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 310 грн.
Вказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, і що його дії кваліфіковано вірно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
10 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винну, його незадовільну характеристику, те, що він раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та ч. 2 ст. 66 КК України тяжке матеріальне становище, добровільно відшкодував завдані збитки, приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн., без застосування заходів медичного характеру.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3. ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просить вказану угоду з потерпілою ОСОБА_6 затвердити і призначити узгоджений в ній вид покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_6 угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, характер обвинувачення, щодо якого визнає угоду про примирення, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України, за яким належить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення, міру покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,171, 374,475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 березня 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн. в дохід держави, без застосування заходів медичного характеру.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_7