Справа № 361/9729/14-к
Провадження № 1-кп/361/32/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
27 квітня 2015 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю : прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, iз вищою освiтою, пенсiонера, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 , органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посадi головного інженера Казенного заводу порошкової металургiї у перiод з 13.09.2004 року по 23.09.2014 рiк, з використанням наданих йому службових повноважень, всупереч iнтересам служби, неналежно виконуючи свої службовi обов`язки, не перевiривши достовiрнiсть вiдомостей, зазначених у договорі про переведення боргу від 03.03.2009 №03/03-09, а саме iснування Основного договору вiд 18.09.2008 №1809/08 та не перевіривши підтвердження того, що йому була передана вся необхiдна iнформацiя (документацiя), пов`язана iз основним договором, хоча повинен був i мав реальну можливiсть виконати покладенi на нього службовi обов`язки, пiдписав договiр про переведення боргу вiд 03.03.2009 №03/03-09, що укладено мiж ПП «Дюран» в особi директора ОСОБА_8 , Казенним заводом порошкової металургiї в особi головного iнженера ОСОБА_12 та ТОВ «НiА-ПЛЮС» в особi директора ОСОБА_13 , в результатi чого Казенним заводом порошкової металургiї грошовi кошти в сумi 615295,70 гривень перерахованi на ТОВ «НIА-ПЛЮС».
Своїми умисними дiями, якi виразились у неналежному виконаннi своїх службових обов`язкiв, через несумлiнне ставлення до них, що спричинило тяжкi наслiдки iнтересам ПП «Дюран» у виглядi заподiяння матерiальних збиткiв в сумi 615295,70 грн., що у 250 разiв перевищує неоподатковуваний мiнiмум доходiв громадян, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину в пред`явленому обвинувачені не визнав та пояснив, що дійсно він з 2004до 2014 року працював на Казенному заводі порошкової металургiї на посаді головного iнженера . Між заводом та ПП «Дюран» тривалий час існували договірні відносини, згідно яких ПП «Дюран» поставляло на завод металевий брухт. В 2009 році він підписував договір переведення боргу з ПП «Дюран» та ТОВ «НІА ПЛЮС». Договір йому передали на підпис, на ньому вже стояли печатки і підписи інших сторін, а також візи головного бухгалтера, юриста та начальника відділу збуту, які свідчили, що кожен в силу своєї компетенції перевірив даний договір на предмет відповідності його законодавству. Він вважає що договір який підписав дозволений і не суперечить господарському законодавству. Обов`язку підписувати договір у присутності сторін, а також перевіряти наявність договірних відносин між ПП «Дюран» та ТОВ «НІА ПЛЮС» не входило до його службових обов`язків і на нього саме такі обов`язки не покладали і з ними не ознайомлювали. За заведеною на заводі практикою більшість договорів підписуються не в присутності сторін, оскільки сторони можуть знаходитись далеко і надавати для підпису погоджений ними та підписаний примірник договору. Оскільки в заводу було велика кількість контрагентів, всі договори, перед тим як потратити на підпис керівництву перевірялись бухгалтером, юристом і відповідним відділом по предмету договору. Жодної особистої зацікавленості в підписанні будь якого договору з ПП «Дюран» він не мав. Жодної шкоди заводу чи іншим підприємствам він не завдав, що встановили перевірки КРУ. Вважає, що керівництво ПП «Дюран» повинно діяти згідно господарського законодавства.
Прокурором, під час судового розгляду, для встановлення вини ОСОБА_12 в інкримінованому обвинуваченні за ч.2 ст.367 КК України, наведені та досліджені судом наступні докази: показання потерпілого ОСОБА_8 , cвідків ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , а також на документи : заяву ОСОБА_8 від 22.06.2009 року , договір №05-5м/08 від 11.04.2008 року , договір №03/03-09 про переведення боргу від 03.03.2009 року, копії видаткових накладних ПП «Дюран» щодо поставок чорного металу, платіжні доручення по перерахуванню коштів КЗПМ на ПП «Дюран», наказом про призначення від 13.09.2004 року, посадової інструкції начальника юридичного відділу, повідомлення головного інженера ДП «ЗПМ» №12-1272 від 10.07.2014 року, повідомлення в.о.головного інженера ДП «ЗПМ» №12-1328 від 24.07.2014 року,посадової інструкції головного інженера заводу, посадової інструкції головного бухгалтера заводу , висновок експерта №601 від 01.08.2013 року, висновок спеціаліста №230/1 від 06.06.2012 року, висновок спеціаліста №584-ВКД від 23.12.2011 року, висновок експертного дослідження №8349 від 20.05.2010 року.
В суді потерпілий ОСОБА_8 показав про те, що він працює директором ПП «Дюран». Його підприємство уклало з Казенним заводом договір поставки і на протязі декількох років поставляло на завод металобрухт. Станом на березень 2009 року, за поставлений металобрухт за даним договором, завод заборгував ПП «Дюран» близько 900 тис гривень. На початку березня 2009 року він був заарештований і перебував під вартою. А коли його звільнили, він зателефонував на завод і там його повідомили, що боргу вже немає, оскільки укладено новий договір про переуступку боргу. Даний договір він не підписував і не міг підписати, оскільки при затриманні в нього вилучили печатку підприємства. Дізнавшись про такий факт він написав заяву до міліції. Згодом він направив на Казенний завод порошкової металургії претензію про сплату заборгованості, однак отримав відповідь, що завод не має перед ПП «Дюран» заборгованості.
Свідок ОСОБА_14 суду показала про те, що в 2009 році вона працювала головним бухгалтером Казенного заводу порошкової металургії .В березні 2009 року і їй на погодження передали договір про переведення боргу . Вона перевірила договір в тій частині, що стосується її обов`язків, а саме правильності розрахунків боргу заводу. Оскільки на її думку розрахунки були проведені правильно, вона погодила даний договір, поставивши на ньому свій підпис.
Свідок ОСОБА_15 показала про те, що вона працює начальником відділу матеріально- технічного забезпечення заводу порошкової металургії. З 2008 року ПП « Дюран», згідно договору, поставляв на завод металобрухт. Вона пам`ятає, що візувала договір про переуступку боргу між ПП «Дюран» та заводом, попередньо перевіривши його на предмет своєї діяльності. До даного договору були ще долучені копії документів, однак які конкретно вона не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_16 показала про те, що 2009 році вона працювала на посаді начальника юридичного відділу Казенного заводу порошкової металургії. Їй передали тристоронній договір про переуступку боргу між ПП «Дюран» та заводом. Вона перевірила даний договір на предмет відповідності чинному законодавству. Оскільки даний договір не суперечив законодавству, вона його погодила, за встановленою практикою поставила на ньому свій підпис.Разом з договором їй передали і фотокопії різних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію контрагентів ,статутні документи, що саме вже не пам`ятає,однак в самому договорі про наявність обов`язкових додатків не було зазначено. Не виключає,що серед додатків міг бути і основний договір.
Свідок ОСОБА_17 , допитана в ході відео конференції, суду показала про те, що вона невстановлені особи запропонували їй стати засновником та директором ТОВ «Ніа-Плюс», розташованого в м.Херсоні і вона погодилась. Однак в м.Херсоні вона не була, а була в м.Києві, де невідомі їй особи надали їй на підпис якісь договори, які вона підписала. Про що йшла мова в цих договорах їй не відомо, грошима підприємства вона також не розпоряджалась. Обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_8 вона раніше ніколи не бачила і ці особи не були серед тих , хто надавав їй на підпис документи.
Судом досліджені показання свідків захисту:
Свідок ОСОБА_18 показав про те, що до 2011 року він працював директором Казенного заводу порошкової металургії. Підприємство мало сотні контрагентів, серед них ПП «Дюран», яке згідно укладеного договору поставки, здійснювало поставки брухту чорних металів на завод. З керівниками цього підприємства він не знайомий. До нього не звертались представники ПП.«Дюран» з приводу заборгованості.
Свідок ОСОБА_19 показав про те, що з 2011 року він працює директором Казенного заводу порошкової металургії. Під час його керівництва завод неодноразово перевіряли працівники КРУ і не виявили жодних порушень в сфері фінансів, в тому числі в частині взаємовідносин з ПП «Дюран». До нього не звертались представники ПП «Дюран» з приводу заборгованості, йому також не відомо про позови ПП «Дюран» до заводу.
Судом досліджені надані стороною обвинувачення докази:
Так, із заяви ОСОБА_8 вбачається, що 22.06.2009 року він повідомив ГУ МВС України в Київській області про те, що він є засновником та директором ПП «Дюран». Казенний завод порошкової металургії заборгував ПП «Дюран», за поставлений товар 600 тис.грн., а невстановлені особи підписали від його імені договір про переуступку боргу, а тому просить порушити кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ( т.2 а.с.160-161);
З договору №05-5м/08 від 11.04.2008 року вбачається, що ПП «Дюран» зобов`язується поставити вантажоодержувачу Казенному заводу порошкової металургії , а завод прийняти та оплатити метал чорний вторинний згідно з додатками до договору. З розділу 5 цього договору вбачається, що у випадку невиконання або неналежного виконання будь-якою зі Сторін прийнятих на себе за даним договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою Стороною відповідно до вимог чинного законодавства. Спірні питання, не урегульовані шляхом переговорів, розглядаються в досудовому(претензійному) порядку, а у випадку недосягнення згоди у судовому порядку. З 21 додатку до договору вбачається що в період з 11.04.2008 по 02.03.2009 сторонами визначались обсяги поставки та вартість поставленого металу вторинного. ( т.3 а.с. 2-25)
З договору №03/03-09 про переведення боргу від 03.03.2009 року вбачається, що ПП «Дюран» в особі ОСОБА_8 (Первісний боржник), Казенний завод порошкової металургії в особі ОСОБА_12 (Новий боржник) та ТОВ «НiА-ПЛЮС» в особi директора ОСОБА_13 (Кредитор), уклали договір за яким первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання» в розмірі 595292,3 грн.
П.6 Цього договору передбачає, що усі спори, що виникають з цього Договору ао пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України.
З 28 копій видаткових накладних ПП «Дюран» вбачається, що в період з квітня 2008 по лютий 2009 року, ПП «Дюран», на виконання договору №05-5м/08 від 11.04.2008 здійснювало поставки товару ( т.3 а.с.26-54)
З 127 платіжних доручень вбачається, що в період з квітня 2008 по лютий 2009 року Казенний завод порошкової металургії, на виконання договору №05-5м/08 від 11.04.2008, здійснював перерахування коштів на рахунки ПП «Дюран» ( т.3 а.с.56-183)
В довідці №05-1111 від 16.06.2009 зазначено, що станом на 16.06.2009 року Казенний завод порошкової металургії не має заборгованості перед ПП «Дюран»,( т.3 а.с.54)
З висновку експерта №601 від 01.08.2013 року, вбачається, що за результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено:що підпис виконаний від імені ОСОБА_12 у договорі №03/03-09 про переведення боргу , в графі «Новий божник:Казенний завод порошкової металургії виконано самим ОСОБА_12 . Підпис виконаний від імені ОСОБА_13 у договорі №03/03-09 про переведення боргу , в графі «Кредитор: ТОВ «НІА-ПЛЮС» виконано ймовірно не ОСОБА_13 , а іншою особою. (т.3 а.с. 184-189)
З висновку спеціаліста №230/1 від 06.06.2012 року вбачається, що відбиток печатки «Україна* Приватне підприємство* м.Київ* «Дюран» в договорі 03/03-09 про переведення боргу від 03березня 2009 р ймовірно нанесений печаткою «Україна* Приватне підприємство* м.Київ* «Дюран» , вільні зразки відбитків якої надані для порівняльного дослідження. (т.2 а.с.202-203);
З повідомлення головного інженера ДП «ЗПМ» №12-1272 від 10.07.2014 року вбачається, що ДП «ЗПМ» є правонаступником Казенного заводу порошкової металургії, і основного договору №1809/08 від 18.08.2008 року Казенний завод не мав, тому, що не являвся стороною даного договору, оскільки він був укладений між ПП «Дюран» та ТОВ «Ніа Плюс». (т.3 а.с.192)
З повідомлення в.о.головного інженера ДП «ЗПМ» №12-1328 від 24.07.2014 року вбачається, що ДП «ЗПМ» основного договору №1809/08 від 18.08.2008 року Казенний завод не мав, тому, що не являвся стороною даного договору, оскільки він був укладений між ПП «Дюран» та ТОВ «Ніа Плюс». (т.3 а.с.194)
З наказу директора Казенного заводу порошкової металургії №93к від 13.09.2004 року вбачається, що ОСОБА_12 призначено на посаду головного інженера заводу. (т.3 а.с. 215)
З посадової інструкції головного інженера заводу вбачається, що вона була затверджена 31.01.2001 року. Інструкція містить 7 розділів на 50 пунктів. Зокрема розділ ІІ завдання та обов`язки головного інженера заводу містить 22 пункти.. Відомості про ознайомлення з даною інструкцією ОСОБА_12 відсутні. (т.3 а.с. 198-200)
З посадової інструкції начальника юридичного відділу №12-01-12 вбачається, що вона була затверджена 17.01.2012 року, та інструкцією передбачені завдання та обов`язки начальника відділу;
З посадової інструкції головного бухгалтера заводу №07-01-01 вбачається, що вона була затверджена 09.02.2001 року, та інструкцією передбачені завдання та обов`язки головного бухгалтера заводу;
З відповіді директора ДП «ЗПМ» №12-2172 від.11.12.2014 року, наданої суду строною захисту, вбачається, що за період з 2008 по 2014 року від ПП «Дюран» до Державного підприємства «Завод порошкової металургії» надходила лише одна претензія за №1/11 від 11.03.2011 року., і за цей же період позовні заяви від ПП «Дюран» не надходили (т.2 а.с.2),
Висновок спеціаліста №584-ВКД від 23.12.2011 року( т.2 а.с.191-195) та висновок експертного дослідження №8349 від 20.05.2010 року (т.2 а.с.197-199)суд визнає недопустимими доказами, оскільки висновки отримані не в межах кримінального провадження по клопотаннях його учасників, а проводились по заявах фізичної особи., а тому дані докази отримані з порушенням кримінально-процесуального законодавства.
Обвинувачений ОСОБА_12 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Таким чином, показання свідків і досліджені судом документи, на які посилається , як на докази обвинувачення не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та достовірно не підтверджують його обвинувачення .
В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно укладеного договору №05-5м/08 від
11.04.2008 року між Казенним заводом порошкової металургії (КЗПМ) та ПП «Дюран» виникли цивільно-господарські правовідносини з приводу поставок на КЗПМ брухту чорних металів.
25.02.2009 року на Казенний завод порошкової металургії надійшов лист від ПП «Дюран» вих. №36 від 19.02.2009 року, в якому вказано, що ПП «Дюран» є постачальником брухту чорних металів на КЗПМ. Оскільки КЗПМ свої зобов`язання виконує не повністю, а ПП «Дюран» має намір припинити свою діяльність, ПП «Дюран» просить розглянути можливість заключення договору про переведення боргу.
03.03.2009 року ОСОБА_12 , який діяв за довіреністю( т.2 а.с.3), було здійснено правочин- укладено договір №03/03-09 про переведення боргу , відповідно до якого ПП «Дюран» в особі ОСОБА_8 (Первісний боржник), Казенний завод порошкової металургії в особі ОСОБА_12 (Новий боржник) та ТОВ «НiА-ПЛЮС» в особi директора ОСОБА_13 (Кредитор), уклали договір за яким первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання» в розмірі 595 292,3 грн. Як вбачається зі змісту даного договору, його умови жодним чином не змінюють умови договору №05-5м/08 від 11.04.2008 року між укладеного між КЗПМ та ПП «Дюран» про поставки брухту чорних металів.
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Чинним законодавством, а саме ст.ст.509-521 Цивільного кодексу України, передбачено укладання договорів по заміні боржників, а доказів того договір №03/03-09 є незаконним або визнаний судом недійсним прокурором не надано.
Тому підписаний ОСОБА_12 договір №03/03-09 про переведення боргу на час його укладання і на даний час є правомірним, а дії ОСОБА_12 по підписанню цього договору не є кримінально караними, оскільки перебувають в сфері цивільно правових відносин.
Не доведено прокурором в суді належними та достатніми доказам, обставину обвинувачення, що ОСОБА_12 , пiдписавши договiр про переведення боргу вiд 03.03.2009 №03/03-09, неналежно виконував свої службовi обов`язки, а саме не перевiрив достовiрнiсть вiдомостей, зазначених у договорі про переведення боргу від 03.03.2009 №03./03-09, а саме iснування Основного договору вiд 18.09.2008 №1809/08 та не перевірив підтвердження того, що йому була передана вся необхiдна iнформацiя (документацiя) пов`язана iз основним договором. В обвинувальному акті не вказано а прокурор в судовому засіданні не конкретизовано та не доведено, яким саме нормативним актом на ОСОБА_20 покладені вищевказані обов`язки, оскільки з дослідженої в суді посадової інструкції головного інженера заводу вбачається, що дана інструкція має 7 розділів на 50 пунктів, а відомості про ознайомлення ОСОБА_12 з цими обов`язками прокурором не надано.
В судому засіданні також не встановлено, і прокурором не доведено що , дії ОСОБА_12 спричинило тяжкi наслiдки iнтересам ПП «Дюран» у виглядi заподiяння матерiальних збиткiв в сумi 615295,70 грн. Оскільки в суді було достовірно встановлено, що внаслідок підписання договору №03/03-09 про переведення боргу ОСОБА_12 , ПП «Дюран» та його власник ОСОБА_8 не зазнали жодних збитків, в тому числі у розмірі 615295,70 грн, оскільки при цьому вони не втратили права власності на майно чи грошові кошти, та не були позбавлені права на звернення до суду, для розв`язання цивільно правового спору та компенсації за відправлену продукцію в порядку цивільного судочинства, оскільки протиправного посягання на саме майно чи грошові кошти ПП «Дюран», в ході підписання вищевказаного договору не мало місце.
Судом встановлено, що вказаний в обвинуваченні ОСОБА_12 розмір матерiальних збиткiв в сумi 615295,70 грн, що були заподіяні його діями ПП «Дюран» - це спірний розмір боргових претензій, не узгоджений між сторонами, які виникли з цивільно-господарських правовідносин - внаслідок укладеного з між Казенним заводом порошкової металургії (КЗПМ) та ПП «Дюран» договору №05-5м/08 від 11.04.2008 року про поставки на КЗПМ брухту чорних металів. Даний договір також передбачений чинним законодавством і в судовому порядку не визнаний недійсним. А тому спори, які виникли між сторонами договору з приводу невиконання або неналежного виконання будь-якою зі Сторін прийнятих на себе за даним договором зобов`язань , зокрема розрахунків за поставлений товар, у відповідності до розділу 5 цього договору, повиннні бути урегульовані шляхом переговорів, а не урегульовані шляхом переговорів, розглядаються в досудовому(претензійному) порядку, а у випадку недосягнення згоди у судовому порядку.
Завданням даного кримінального провадження не є розв`язання господарського спору, оскільки згідно з ч.1 ст.1 та ст. 12 Господарсько процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації та інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Про те, що матерiальні збитки в сумi 615295,70 грн, які заподіяні ПП «Дюран» є саме спірними борговими претензіями, внаслідок невиконання КЗПМ умов договору поставки підтвердив потерпілий ОСОБА_8 , як безпосередньо в судовому засіданні так і вчиненими ним раніше діями. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, про те що КЗПМ заборгував ПП «Дюран» кошти за поставлений товар він повідомив у заяві 22.06.2009 року (т.2 а.с.160-161), а 11.03.2011 року директор ПП «Дюран» ОСОБА_8 , вважаючи, що Казенний завод порошкової металургії (КЗПМ) не виконав умови договору №05-5м/08 від 11.04.2008 року про поставки брухту чорних металів та заборгувало ПП «Дюран» 961 084,78 грн., надіслав до КЗПМ у відповідності Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, письмову претензію, в якій просив перерахувати суму основного боргу 615 291, 70 грн, три проценти річних 36 917,5 грн та пеню 308 875,58 грн. та вказав, що в разі незадоволення претензії він змушений буде звертатись до Господарського суду за примусовим виконанням його вимог. (т.2 а.с.187) Однак отримавши від КЗПМ відмову в задоволенні претензії ( т.2 а.с.188-189), представник ПП «Дюран» в Господарський суд не звернувся.(т.2 а.с.2)
Тому підписання ОСОБА_12 , як представником , за чинною довіреністю, юридичної особи - підприємства цивільно-правового договору №03/03-09 про переведення боргу, який не визнаний незаконним і не визнаний судом недійсним (здійснення правомірного правочину), з іншими суб`єктами господарювання юридичними особами є правомірним і ці його дії не можуть бути злочином, оскільки суть цих відносин знаходиться в площині цивільного та господарського судочинства.
Згідно вимог чинного кримінального законодавства, кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України характеризується сукупністю трьох обов`язкових ознак: а) діянням чи бездіяльністю - невиконанням або неналежним виконанням службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них; б) наслідками спричинення такими діями тяжких наслідків охоронюваним законом правам,свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками.
Оскільки в суді прокурором не доведено, наявності діяння - неналежного виконання ОСОБА_12 своїх службових обов`язків та спричинення його діями тяжких наслідків, що є необхідною умовою складу злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КПК України, то дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом оцінивши кожний доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає , що прокурором не доведено , що вчинено кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_12 , а інкриміноване ОСОБА_12 обвинувачення прокурором не доведено, воно на досліджених судом доказах не грунтується, а грунтується лише на припущеннях, не має достатнього доказового підґрунтя, забезпечується суперечливими доказами, які не заслуговують довіри .
Згідно вимог ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розглядi справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії»(2001р.)
За наведених обставин, суд приходить висновку , що в судовому засіданні прокурором не доведено , що вчинено кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_12 і він в зв`язку з цим підлягає виправданню.
Згідно ст.373 КПК України , виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що , що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались,
Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.
Речові докази в обвинувальному акті не вказані.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84, 91, 9265, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_10 виправдати у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України в з`язку з не доведенням, що вчинено кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів, у розмірі 1891,59 грн- відшкодувати за рахунок Державного бюджету України.
Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1