Справа № 362/2521/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/161/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 25.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 березня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 прокурора - ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Застугна, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого заступником директора ТОВ «Валентина ЛТД» зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України 8500 гривень штрафу в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання внаслідок акту амністії.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати, понесенні Науково- дослідним експертно- криміналістичним центром при ГУ МВС України в Київській області за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 307 від 18.04.2014 року в сумі 491,40 грн., автотехнічної експертизи № 144 від 16.04201 року в сумі 393, 12грн.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 7 249,18 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Згідно вироку, 25.11.2013 року, близько 17 год. водій ОСОБА_10 , керував власним, технічно справним автомобілем «Chrysler 300C», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по вулиці Декабристів в м. Василькові Київської області. Під час руху напроти будинку №12 вищевказаної вулиці, водій ОСОБА_10 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3.б та 8.7.3.е ПДР України, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, під час проїзду регульованого пішохідного переходу, рухаючись на червоний сигнал світлофора для автомобілів, який забороняє рух, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по вищевказаному регульованому пішохідному переходу, з права на ліво по ходу руху автомобіля, створивши своїми діями небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю пішоходу ОСОБА_8 , завдав матеріальних збитків.

Внаслідок наїзду, у пішохода ОСОБА_8 , згідно з висновком судово- медичної експертизи №160 м/д від 18.04.2014 року, виявлені тілесні ушкодження у вигляді «закритого оскольчатого перелома левой большеберцовой и малоберцовой костей в верхних третях со смещением отломков», які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В діях водія ОСОБА_10 убачаються невідповідності вимогам пунктів 1.5, 2.3б та 8.7.3.е ПДР України, а аварійна дорожня обстановка, що в даному випадку знаходиться в причино наслідковому зв`язку з дорожньо транспортною подією і наслідками, що настали, була створена з його вини, внаслідок невиконання ним вищезазначених пунктів ПДР України, згідно з якими:

- п. 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху і інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків;

- п. 2.3.б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за правильністю розташування і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від управління цим засобом в дорозі;

- 8.7.3.е) ПДР України - сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким відмовити ОСОБА_11 у задоволенні позовних вимог за цивільним позовом, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 7 249, 18 грн. і моральної шкоди в сумі 50 000 грн., як з неналежного відповідача.

Зазначає, що вирішуючи цивільний позов, судом першої інстанції не повно були дослідженні обставини цивільного позову та задоволено вимоги щодо відшкодування шкоди потерпілому всупереч вимогам цивільного законодавства і які не підлягають відшкодуванню ним у справі. Вказує, що він має страховий поліс про загальнообов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, який знаходиться в матеріалах провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», належним цивільним відповідачем у справі має бути страховик. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до п. 22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи.

Тому вважає, що матеріальна шкода в сумі 7 249,18 грн. та моральна шкода в сумі 50 000 грн. не підлягають ним до відшкодування.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого висновку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості є вірною, що не оскаржується апелянтом.

При призначенні покарання судом належним чином враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчиненому з необережності, обставини його вчинення, мотив і характер діяння, форму і ступінь вини, тяжкість наслідків, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності. До обставин, що пом`якшують покарання суд обґрунтовано відніс: щире каяття та часткове відшкодування заподіяної шкоди. Тому, призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України і є домірним скоєному. Закон України «Про амністію у 2014 році» застосований вірно, що не оскаржується апелянтом.

Відповідно до положень ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При таких обставинах, право потерпілого обрати спосіб захисту свого порушено права шляхом пред`явлення позову до винної особи, яким він і скористався. При цьому, позов до страхової компанії потерпілим не заявлявся.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованого задоволення позовних вимог потерпілого не відповідають матеріалам справи та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає характеру й обсягу заподіяних потерпілому душевних страждань, стану його здоров`я, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, ґрунтується на принципах виваженості, розумності і справедливості та роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, апеляційну скаргу потерпілого - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді