У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 17 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1. на постановлені щодо нього судові рішення.

Вироком
Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
судимого 15.05.1987р. Ленінським

районним
судом м. Одеси за ст.ст. 142 ч. 3,

193
ч. 3 КК України на 10 років позбавлення волі, -

засуджено:

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9
років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 357 КК України на 2
роки обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 396 КК України на 1
рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1. остаточно визначено
9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим
же вироком засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7,
ОСОБА_8. та ОСОБА_9., вирок щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.

Вирішено
питання про стягнення із засуджених матеріальної шкоди та судових витрат.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2006 року зазначений вирок
змінено, провадження по справі щодо ОСОБА_1., ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9. за
ч. 1 ст. 396 КК України закрито. Виключено з резолютивної частини вироку
вказівку суду про застосування до Іжикевича ст. 70 КК України.

У
решті вирок щодо ОСОБА_1., ОСОБА_6, ОСОБА_5., ОСОБА_7 та ОСОБА_9.. залишено без
зміни.

За
викладених у вироку обставин, зі змінами, внесеними апеляційним судом, ОСОБА_1.
визнано винним у створенні організованої злочинної групи, в складі якої він з іншими
її членами з грудня 2002 року по лютий 2003 року вчинив ряд нападів з метою
заволодіння чужим майном, поєднаних з насильством, небезпечних для життя та
здоров'я осіб, які зазнали нападів, з погрозою застосування такого насильства,
вчинених особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаних з проникненням у житло,
спрямованих на заволодіння майном у великих розмірах. Крім того, його визнано
винним у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим
особистим документом.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 стверджує, що справу сфальсифіковано,
вказує на численні порушення кримінально-процесуального закону під час
досудового та судового слідства, що ОСОБА_3 обмовив його під час досудового
слідства внаслідок фізичного впливу на нього з боку працівників міліції і в
судовому засіданні зазначив це, стверджує, що злочинів, передбачених ч. 4 ст.
187, ч. 3 ст. 357 КК України він не вчиняв і по справі не здобуто доказів його
вини у їх вчиненні, а також в організації злочинної групи, вказує на неврахування
судом стану його здоров'я. Просить вирок та ухвалу щодо нього скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. У доповненні до касаційної скарги
просить справу закрити за відсутністю в його діях складів злочинів,
передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України чи за недоведеністю його
вини у їх вчиненні.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала за необхідне касаційну скаргу
задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог статей 362 і 365 КПК України суд апеляційної інстанції
зобов'язаний перевірити всі доводи апеляцій, в тому числі при необхідності і
шляхом проведення судового слідства. Згідно зі ст. 377 КПК України у своїй
ухвалі суд апеляційної інстанції зобов'язаний навести докладні мотиви
прийнятого рішення і, якщо апеляції залишаються без задоволення, зазначити підстави,
через які вони визнані необґрунтованими.

Ці вимоги закону суд апеляційної інстанції належним чином не виконав.

Зокрема, засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_6. у своїх апеляціях оспорювали
висновки суду першої інстанції про вчинення ними розбійних нападів, створення
першим організованої злочинної групи та участі у ній другого. При цьому вони
посилалися на конкретні матеріали справи, зазначаючи, що суд не дав належної
оцінки зібраним по справі суперечливим доказам. Стверджували, що достовірних
доказів, які підтверджували б наявність у їх діях складу злочину, передбаченого
ч. 4 ст. 187 КК України, по справі не зібрано. Вказували на порушення
кримінально-процесуального закону під час досудового слідства та в суді.

Засуджений ОСОБА_5. також в апеляційній скарзі стверджував про невчинення
ним ряду розбійних нападів.

Однак, викладені в апеляції доводи суд апеляційної інстанції не перевірив
належним чином і не дав на них обґрунтованої відповіді. В своїй ухвалі
апеляційний суд фактично лише перелічив прізвища осіб, на показаннях яких
ґрунтується обвинувачення, та протоколи слідчих дій.

Таким чином, судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської
області при розгляді і вирішенні справи в апеляційному порядку істотно порушила
вимоги кримінально-процесуального законодавства, у зв'язку з
чим ухвалу належить скасувати, а справу - направити на новий апеляційний
розгляд.

При новому апеляційному розгляді слід виконати всі вимоги чинного
законодавства, перевірити усі доводи, на які посилаються засуджені у апеляційних
скаргах і, в залежності від встановленого, винести законне та обґрунтоване
рішення.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 та
інших скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

судді:

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний
В.В.