Справа № 11-602/11 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Категорія ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Вовка А.С.

суддів Березюка О.Г., Гаврилова В.М.

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3

ОСОБА_4,

адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, захисника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6, законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7, захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.04.2011р.,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, військовозобовязаного, студента першого курсу ВПУ № 63, проживаючого у м. Городку на вул. Нижні Пасіки 16а, Городоцького району Львівської області, раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 304 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно обрано покарання ОСОБА_1 5 (пять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишено взяття під варту. ОСОБА_5 відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту фактичного затримання з 28.12.2010р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого у м. Львові на АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишено взяття під варту. ОСОБА_5 відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного затримання з 28.12.2010р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, військовозобовязаного, не одруженого, студента третього курсу ВПУ № 63, не працюючого, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_6 на вул. Малиновій, 12, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

ОСОБА_5 відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання з 21.04.2011р.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 15.12.2010р. о 12.00 год. за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3, знаходячись на вул. Торговій у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства заволоділи майном ОСОБА_9, чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1031.00 грн., а саме: 15.12.2010р. о. 12.00 год., ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного спяніння, проходячи на вул. Торговій у м. Львові, попередньо домовившись між собою про заволодіння чужим майном та розподіливши між собою ролі, побачили потерпілого ОСОБА_9, котрий рухався їм назустріч. В цей час у засуджених виник умисел заволодіти майном потерпілого ОСОБА_9 Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_9 і раптово вдарив головою в обличчя останнього. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_1 завязав розмову з ОСОБА_9 про вигадану дівчину на імя Наталя, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цей час стояли біля нього та перешкоджали ОСОБА_9 втекти. В ході розмови із ОСОБА_9, ОСОБА_1 вирвав з рук останнього мобільний телефон марки Нокіа 2700вартістю 898, 00 грн. із сім-картою оператора Київстар вартістю 25.00 грн., на рахунку якої були кошти у сумі 08.00 грн., а ОСОБА_2 в цей час вирвав з рук ОСОБА_9 чорні шкіряні рукавиці вартістю 100.00 грн., після чого, залишивши потерпілого, з місця події втекли.

В подальшому, 16.12.2010р., засуджений ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здали мобільний телефон ОСОБА_9 в ломбардне відділення ПТ Ломбард-Скарбниця, що на вул. Кн. Романа, 7 у м. Львові, а гроші витратили на власні потреби.

Крім того, 16.12.2010 р. о 18.00 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебуваючи в брамі будинку № 6 на вул. Л.Курбаса у м. Львові та маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1375,00 грн., а саме: 16.12.2010р., ОСОБА_2, перебуваючи в центральній частині м. Львова разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, запропонував останнім пограбувати знайомого потерпілого ОСОБА_10 Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 зателефонував до ОСОБА_10 та домовився про зустріч. Близько 17.50 год., зустрівшись із ОСОБА_10 біля театру Опери та балету, що на пр. Свободи у м. Львові, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за попередньою домовленістю та розподілом ролей, завели ОСОБА_10 в браму будинку № 6 на вул. ОСОБА_11. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_1 забіг в браму будинку № 6 на вул. ОСОБА_11 та наніс ОСОБА_10 два удари в живіт, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки Нокіа 6300вартістю 1300.00 грн.; сім-картою оператора Лайфвартістю 25.00 грн. на рахунку без грошей та флеш-карткою памяті 1 Гб, вартістю 50.00 грн., після чого з місця події втік.

В подальшому, в цей же день ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здали мобільний телефон ОСОБА_10 в ломбардне відділення ПТ Ломбард-Скарбниця, що на вул. Кн. Романа, 7 у м. Львові, а гроші витратили на власні потреби.

Також, 22.12.2010р. о 16.00 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_2, перебуваючи на вул. Грушевського, 19 у м. Львові та маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1304.00 грн., а саме: засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 22.12.2010р. о 16.00 год., перебуваючи на вул. Грушевського у м. Львові, побачили ОСОБА_12, який йшов перед ними та в них виник умисел його пограбувати. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обігнали ОСОБА_12, та перегородивши дорогу, спробували завязати розмову. Однак, зрозумівши, що ОСОБА_12 не хоче розмовляти, ОСОБА_2 схопив ОСОБА_12 за руку та затягнув останнього в підїзд будинку № 19 на вул. Грушевського у м. Львові, де ОСОБА_1, пригрозивши ОСОБА_12 фізичною розправою, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки Нокіа 5130вартістю 1243,00 грн. із сім-картою оператора Діджусвартістю 25.00 грн. на рахунку якої були кошти у сумі 36.00 грн., після чого разом з ОСОБА_2 із місця події втекли.

В цей же день ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здали мобільний телефон ОСОБА_12 в ломбардне відділення ПТ Ломбард-Скарбниця, що на вул. Кн. Романа, 7 у м. Львові, а гроші витратили на власні потреби.

Крім того, 25.12.2010р. о 17.00 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_2, маючи умисел на заволодіння чужим майном та перебуваючи на вул. Менцинського у м. Львові, із застосуванням фізичного насильства, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_13, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 1830.00 грн. та нанесли тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 25.12.2010р. о 17.00 год., попередньо домовившись про заволодіння чужим майном та розподіливши між собою ролі, перебуваючи на вул. Менцинського у м. Львові, побачили ОСОБА_13 та в них виник умисел заволодіти його майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_13, з метою побачити чи є в останнього мобільний телефон, запитав котра година. ОСОБА_13, витягнув з кишені куртки мобільний телефон, щоб відповісти на запитання. ОСОБА_2 наніс два удари рукою в обличчя ОСОБА_13 Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_13, та наніс удар рукою в обличчя, вирвав з рук останнього мобільний телефон марки Нокіа Е-51вартістю 1830.00 грн., який належав ОСОБА_13, після чого, залишивши потерпілого, засуджені з місця події втекли. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3355 від 28.12.2010р. у ОСОБА_13 виявлено синці та садна на обличчі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 25.12.2010р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здали мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 в ломбард, а гроші витратили на власні потреби.

Крім того, 26.12.2010р. о 19.30 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_2, перебуваючи на перехресті вул. Дорошенка-Костюшка у м. Львові та маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілих, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 1280,00 грн. та майном потерпілого ОСОБА_15, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 1330,00 грн., а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 26.12.2010р. о 19.30 год., попередньо домовившись про заволодіння чужим майном та розподіливши між собою ролі, перебуваючи на вул. Дорошенка у м. Львові, побачили ОСОБА_14 та ОСОБА_15, та в них виник умисел заволодіти їх майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та запитав котра година. Отримавши від ОСОБА_14 відповідь, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 побачили у нього мобільний телефон. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, завязали розмову із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про вигадану дівчину на імя Наталя, в ході якої, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_1 вирвав із рук ОСОБА_14 мобільний телефон марки Нокіа 5130вартістю 1250.00 грн. із сім-картою оператора Київстарвартістю 30.00 грн. та передав його ОСОБА_2 В подальшому ОСОБА_1 побачивши в руках ОСОБА_15, мобільний телефон марки Нокіа 6300вартістю 1300.00 грн. із сім-картою оператора Лайфвартістю 30.00 грн., вирвав його з рук останнього та передав ОСОБА_2, який з місця події із вказаними телефонами втік.

В подальшому в цей день, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здали мобільний телефон ОСОБА_14 в ломбардне відділення ПТ Ломбард-Скарбниця, що на вул. Кн. Романа, 7 у м. Львові, а мобільний телефон ОСОБА_15 в ломбардне відділення ПТ Ломбард-Скарбниця, що на вул. Шпитальній, 19 у м. Львові,а гроші витратили на власні потреби.

Також, 27.12.2010р. о 18.30 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи на вул. Нижанківського у м. Львові та маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, заволоділи майном ОСОБА_16, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 1754.00 грн., а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 27.12.2010р. о 18.30 год., попередньо домовившись між собою про заволодіння чужим майном та розподіливши між собою ролі, проходячи на вул. Нижанківського у м. Львові, побачили ОСОБА_16, який рухався перед ними та в них виник умисел заволодіти його майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наздогнали ОСОБА_16 ОСОБА_1 завязав із ними розмову про дівчину на імя Наталя, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цей час стояли біля нього та перешкоджали ОСОБА_16 втекти. В ході розмови, ОСОБА_1, погрожуючи ОСОБА_16 застосуванням фізичного насильства, вирвав з рук ОСОБА_16Р мобільний телефон марки Нокіа 5230 вартістю 1699.00 грн. із сім-картою оператора Київстарвартістю 30.00 грн., на рахунку якої були кошти у сумі 25.00 грн. та передав його ОСОБА_2, який разом із ОСОБА_3, з місця події пішли. На прохання ОСОБА_16 віддати йому телефон, ОСОБА_1 відштовхнув останнього від себе та з місця події втік. Після вчинення злочину ОСОБА_2 витягнув із даного телефону сім-карту, яку залишив собі, а телефоном розрахувався за проїзд в таксі.

В подальшому 27.12.2010р. працівниками міліції в ОСОБА_2 було виявлено та вилучено сім-карту оператора Київстар, яка належала ОСОБА_16

Крім того, ОСОБА_1 протягом грудня 2010р., маючи умисел на заволодіння чужим майном та завідомо знаючи про те, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, неодноразово втягував останнього у злочинну діяльність, вчинивши при цьому в групі із ними ряд злочинів. Зокрема, 15.12.2010 р. о 12.00 год. ОСОБА_1 в групі з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3 відкрито заволоділи майном ОСОБА_9, чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1031.00 грн.

Крім того,16.12.2010р. о 18.00 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3, перебуваючи в брамі будинку № 6 на вул. Л.Курбаса у м. Львові відкрито, із застосуванням фізичного насильства, заволоділи майном ОСОБА_10, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1375.00 грн.

Крім того, 27.12.2010 р. о 18.30 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3, перебуваючи на вул. Нижанківського у м. Львові відкрито, із застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, заволоділи майном ОСОБА_16, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суду 1754.00 грн. Після вчинення вказаних злочинів ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3 збували, викрадені ними мобільний телефон у ломбард, а гроші розподіляли між собою та витрачали на власні потреби.

Не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеності вини ОСОБА_3В у вчинені інкримінованих діянь, захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6, представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4, засуджений ОСОБА_3 просять вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року щодо ОСОБА_3 в частині призначення йому покарання скасувати, визначивши міру покарання без ізоляції від суспільства, застосувавши ст. 104 КК України.

Зокрема, захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що суд, обираючи міру покарання не врахував ряд помякшуючих відповідальність обставин, зокрема те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є студентом останнього курсу навчального закладу, зявився із зізнанням, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв органам слідства у розкритті злочину, ріс та виховувався в неповній сімї, являється єдиним працездатним членом сімї, оскільки його мати ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, його незадовільний стан здоровя.

Водночас суд не врахував, що вид покарання повинен сприяти перевихованню неповнолітніх та запобіганню вчиненню злочинів. Як вважає апелянт перебування неповнолітнього ОСОБА_3, який вперше скоїв злочин та зробив для себе належні висновки, в місцях позбавлення волі, не буде сприяти його виправленню.

Аналогічно в апеляції законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4 акцентує на тому, що являється інвалідом третьої групи безтерміново у звязку з психічним захворюванням. Її дочка ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 з приводу психічного захворювання також перебуває на обліку у Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері. При таких захворюваннях, які певним чином обмежують їх в діях при вирішенні тих чи інших питань, син являється для них головою сімї.

ОСОБА_3 обґрунтовуючи доводи апеляції, зазначає, що суд, призначаючи покарання не взяв до уваги те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання. Крім того, жодних матеріальних претензій потерпілі до нього не мають, а навпаки в судовому засіданні, висловлюючи свою думку щодо міри покарання, не вимагали суворого покарання для нього.

Не погоджуючись із рішенням суду, в апеляції та доповненні до неї захисник ОСОБА_18, засуджений ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_19 просять вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.04.2011 р. в частині призначення покарання ОСОБА_1 змінити. Призначити ОСОБА_1 більш мяке покарання із застосуванням норм ст.ст. 69, 75 КК України.

Покликаються на те, що судом, при постановленні вироку не достатньо повно було вирішено питання про те, чи є обставини, які помякшують покарання ОСОБА_1, зокрема, невірно дано оцінку характеризуючим підсудного даним, не надано оцінки явкам з повинною та не взято до уваги активне сприяння останнього у розкритті злочину, а також відшкодування ним матеріальної шкоди потерпілим.

Вважає, що міра покарання у виді 5 років позбавлення волі, не відповідає особі засудженого, оскільки ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем навчання, активно сприяв слідству у розкритті злочину та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну злочином матеріальну шкоду.

Також в доводах засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 оспорюється кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.304 ч.1 КК України, вони просять суд виправдати засудженого ОСОБА_1 за даною статтею.

В апеляції, захисник засудженого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року щодо ОСОБА_2 змінити, обравши ОСОБА_2 більш мяке покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував помякшуючі по справі обставини. Зокрема, те що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, давав покази не тільки щодо інкримінованих йому злочинів, а й злочинів, які він вчинив та щодо яких потерпілими не були надані заяви відносно вчинених щодо них злочинів, є особою молодого віку, позитивно характеризується. Крім того, у ОСОБА_2 хворі нирки та з цього приводу перебуває на обліку.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить його залишити без змін, думку захисників, засуджених, представника неповнолітнього засудженого на підтримку поданих апеляцій, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6, законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_3 підлягають до задоволення; апеляції засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7, захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягають.

Як вбачається зі змісту поданих апеляцій кваліфікація дій засуджених, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, КК України, ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не оспорюється.

Вирішуючи питання призначення покарання засудженому ОСОБА_3 суд в достатній мірі не врахував обставини, що помякшують покарання та особу винного.

Згідно ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у ст.ст. 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього. Тобто, при призначенні покарання неповнолітньому, суд повинен врахувати більш широке коло обставин, ніж при призначенні покарання особі, яка вчинила злочин після досягнення повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 вчинив злочин у неповнолітньому віці і тепер не досяг повноліття, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку служби у справах неповнолітніх, кримінальної міліції не перебуває. Щиро розкаявся у вчиненому, та сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину.

Являється студентом останнього курсу навчального закладу. Крім того ОСОБА_3 ріс та виховувався у неповній сімї. Його мати ОСОБА_4 являється інвалідом третьої групи у звязку з психічним захворювання /т.3, а.с. 60/, а сестра ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_9, з 10.03.2006р. перебуває на обліку в Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері /т.3, а.с. 61/, він також хворіє.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

Що ж стосується доводів засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.304 ч.1 КК України, то вони спростовуються доказами по справі, суд не вбачає підстав, щоб виправдати засудженого ОСОБА_1 за даною статтею.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України стверджуються наступними доказами.

При допиті на досудовому слідстві ОСОБА_3 показав, що з ОСОБА_1 вони навчались в одному учбовому закладі і останній знав про його вік, аналогічні покази ОСОБА_3 давав в судовому засіданні, де ОСОБА_1 також підтвердив, що знав, що ОСОБА_21 є неповнолітній.

Покликання в апеляції захисника ОСОБА_7, засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_19В на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 не достатньо повно врахував обставини, що помякшують покарання, в результаті чого згаданий вирок суду в цій частині є несправедливим та таким, що не відповідає особі засудженого є безпідставним, оскільки встановивши вину ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України, суд призначив останньому необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів покарання, з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

Що стосується доводів апеляції захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8, то такі також не можуть бути враховані колегією суддів, так як покарання ОСОБА_2 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України та відповідає тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного, помякшуючим та обтяжуючим обставинам.

Керуючись ст. ст. 365, 366,367 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляції захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6, законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_3 - задоволити, засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7, захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.04.2011р. відносно засудженого ОСОБА_3 - змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_3 за ст.186 ч.2 КК України на 4/чотири/ роки позбавлення волі з застосуванням до нього ст. ст.75,104 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання і навчання та періодично зявлятись для реєстрації в цей орган.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнити його з під варти в залі суду.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: