Справа № 1-44/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2011 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді - Стрільця Я.С.

При секретарі - Задорожняк О.М.

З участю прокурора Данко А.В.

Захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Заставна кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, не працює, не одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідом, депутатом будь-якого рівня, учасником бойових дій, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, раніше судимий:

- 08.07.2008 р. Заставнівським районним судом по ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

в скоєні злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и в:

01 січня 2011 року, в смт. Кострижівка, приблизно о 19 год. 30 хв., підсудний ОСОБА_2, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила поведінки та загальноприйняті в суспільстві норми моралі, скориставшись вільним доступом, зайшов в житло потерпілого ОСОБА_3 по вул.Шевченка, 1 в смт.Кострижівка де безпричинно та раптово з особливою зухвалістю почав наносити останньому удари руками в різні частини тіла. В подальшому в помешкання потерпілого ОСОБА_3 за його телефонним дзвінком прийшла свідок ОСОБА_4, яка з метою припинення хуліганських дій підсудного ОСОБА_2 в даний конфлікт втрутилася та намагалася припинити побиття потерпілого ОСОБА_3 підсудним ОСОБА_2 Однак останній чинив їй опір протягом тривалого часу, шляхом відштовхуванням від себе та нехтуванням її прохань припинити хуліганські дії. В подальшому підсудний ОСОБА_2 припинив свої дії та залишив разом із свідком ОСОБА_4 житловий будинок ОСОБА_3

Внаслідок вказаних хуліганських дій потерпілому ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обох параорбітальних ділянок, садна чола та садна спинки носу, які згідно висновку експерта №113 від 10.01.2011 року, у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково і показав, що з потерпілим ОСОБА_3 він давно знайомий і перебуває з ним в нормальних стосунках. Колись він зустрічався з свідком ОСОБА_4, а зараз потерпілий ОСОБА_3 з нею зустрічається. Так, 01 січня 2011 року він будучи тверезим після обіду зайшов в гості до потерпілого ОСОБА_3 і під час розмови у них виник конфлікт в ході якого останній вдарив його в плече, а він дав йому здачі нанісши удар в область обличчя при цьому розбив ніс потерпілому ОСОБА_3 Вказав, що не памятає скільки ударів наніс йому, однак бив лише рукою, ногою не бив. Після цього потерпілий ОСОБА_3 зателефонував свідку ОСОБА_4 і попросив її прийти до нього додому. Коли вона прийшла, то зупинила кровотечу, яка була у потерпілого ОСОБА_3 В подальшому в присутності свідка ОСОБА_4 між ними знову виникла сварка і вони вчепилися один в одного руками. Свідок ОСОБА_4 намагалася зупинити конфлікт і стала між ними, однак він її не бив та не штовхав. Після того він разом із свідком ОСОБА_4 вийшов з будинку і пішов до своєї сестри ОСОБА_5 Більше того дня потерпілого ОСОБА_3 він не бачив.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_2, вина його підтверджується даними в судовому засіданні показами потерпілого та показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи.

Суд критично оцінює покази підсудного ОСОБА_2, часткове визнання ним своєї вини є лінією його захисту та поведінки в судовому засіданні, бажанні уникнути більш суворої відповідальності та міри покарання і спростовується належно зібраними та перевіреними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 01 січня 2011 року він перебував у себе вдома та відпочивав. Близько 20-00 години в будинок зайшов підсудний ОСОБА_2 та почав безпричинно наносити йому удари руками. Він в цей час перебував в положенні лежачи і від нанесених ударів ненадовго втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то підсудний ОСОБА_6 продовжував його бити та наказав подзвонити свідку ОСОБА_4 Остання прийшла до нього через 20 хвилин та в її присутності підсудний ОСОБА_2 також його бив. Свідок ОСОБА_4 намагалася припинити його побиття, однак підсудний ОСОБА_2 відштовхував її та чинив опір. Вказав, що дії підсудного ОСОБА_2 супроводжувалися вираженням нецензурних слів в його адресу, при цьому останній перебував в стані алкогольного спяніння, а сам конфлікт тривав більше години. Після того як свідок ОСОБА_4 вмовила підсудного ОСОБА_2 покинути його житловий будинок, то вони пішли. Він одразу зателефонував своєму брату ОСОБА_7, який викликав працівників міліції та швидку допомогу. В результаті побиття підсудним ОСОБА_2 у нього були численні синці та розсічення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 01 січня 2011 року в період часу між 19-20 та 20-00 годиною їй зателефонував потерпілий ОСОБА_3 та попросив прийти до нього додому, однак не пояснив з якою метою. Вона почула стурбований голос і прийшла до нього через 15-20 хвилин. Коли вона прийшла додому до потерпілого ОСОБА_3, то побачила, що у останнього з підсудним ОСОБА_2 конфлікт. В ході цього він ходив по будинку та розмахував руками, сварився і двічі наніс рукою удар в область обличчя потерпілому ОСОБА_3 в результаті чого розсік йому ніс. Вона перебувала в будинку потерпілого ОСОБА_3 протягом близько 30-45 хвилин і весь цей час намагалася перешкодити діям підсудного ОСОБА_2, однак останній не звертав на неї уваги. Після численних умовлянь вона все ж таки виштовхала підсудного ОСОБА_2 з будинку та заспокоївшись, вони розійшлися по домівках. Додала, що потерпілий ОСОБА_3 не наносив удари підсудному ОСОБА_2 та не провокував його на це. Також показала, що підсудний

ОСОБА_2 не виражався в її присутності нецензурними словами та не застосовував до неї фізичне насильство.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 01 січня 2011 року близько 21-30 години йому зателефонував його брат потерпілий ОСОБА_3 та сказав, що його побив підсудний ОСОБА_2 Приїхавши до нього зі своєю дружиною свідком ОСОБА_8 він побачив, що обличчя брата було в крові і він не рухався. Нікого в будинку не було. Він одразу зателефонував іншому рідному брату свідку ОСОБА_9 та викликав швидку медичну допомогу та працівників міліції. Зі слів потерпілого ОСОБА_3 йому стало відомо, що підсудний ОСОБА_2 будучи пяним побив його через ревнощі до свідка ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала аналогічні покази показам свідка ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 01 січня 2011 року йому зателефонував його брат ОСОБА_7 та наказав прийти до брата ОСОБА_3 Коли він приїхав, то побачив, що у потерпілого ОСОБА_3 були гематоми на обличчі, розсічений ніс та брова. Зі слів останнього йому стало відомо, що це зробив підсудний ОСОБА_2 через ревнощі до свідка ОСОБА_4

Крім показів потерпілого та свідків вина підсудного ОСОБА_2 підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинений злочин потерпілого ОСОБА_3 в якому він заявив про його побиття підсудним.

З акту судово-медичного дослідження №13 від 03.01.2011 року (а.с. 14) видно, що виявлені у потерпілого ОСОБА_3 ушкодження, а саме: синці обох параорбітальних ділянок, садно чола та садно спинки носа, виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_4 (а.с. 20-21) видно, що підсудний ОСОБА_2 відштовхував її від себе, і застосовував фізичну силу.

Як вбачається з протоколу допиту підозрюваного від 23.01.2011 року, то підсудний ОСОБА_2 відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України, хоча мав можливість дати правдиві покази з приводу подій, що відбулися 01 січня 2011 року, тим самим сприявши органам досудового слідства.

Згідно висновку експерта №113 втор. від 10.01.2011 року (а.с. 55-56) вбачається, що виявлені у потерпілого ОСОБА_3 ушкодження, а саме: синці обох параорбітальних ділянок, садно чола та садно спинки носа, виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Кожне з вищевказаних тілесних ушкоджень могло виникнути в результаті удару рукою чи ногою, виникли не менше як від 4-х травмуючих дій в ділянку обличчя. Малоймовірне виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи з прискоренням та послідуючим контактуванням з твердою поверхнею землі чи твердими предметами, що виступають над поверхнею землі.

Слід також зазначити, що КК України не повязує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях, публічність не є обовязковою ознакою хуліганства. Громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого. В даному випадку хуліганство мало місце в житловому будинку потерпілого ОСОБА_3 Дії ж підсудного ОСОБА_2 грубо порушували громадський порядок, свідченням чого є вчинення їх з мотиву явної неповаги до потерпілого, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Хуліганські спонукання підсудного ОСОБА_2 поєднані з насильством, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження, характеризують особливу зухвалість його дій, як одну із ознак грубого порушення громадського порядку.

Покази підсудного ОСОБА_2 з приводу того, що він не чинив опір свідку ОСОБА_4 під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_3 та на місці події, повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, які показали, що свідок ОСОБА_4 протягом всього часу перебування в будинку потерпілого, а це 30-45 хвилин, намагалася припинити хуліганській дії підсудного ОСОБА_2 Вона умовляла його спочатку словесно, потім намагалася стати між ними та розборонити, однак підсудний ОСОБА_2 відштовхував її. Потім вона силою виштовхала його з будинку при цьому переконуючи припинити свої дії. Даний опір був складовою хуліганства вчиненого підсудним ОСОБА_2 і мав місце в період його вчинення.

Суд бере до уваги те, що покази потерпілого та інших свідків були послідовними та чіткими, вони не змінювали їх протягом як досудового слідства так і в судовому засіданні, їх покази повністю сумісні та відповідають одні одним.

З урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілого, ступеня порушення його прав і законних інтересів, все вищевикладене вказує на грубість порушення громадського порядку в діях підсудного та його явну неповагу до суспільства.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 доведена, а його дії по статті 296 ч.3 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за кваліфікуючою ознакою повязане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, кваліфіковані правильно.

Таку ознаку хуліганства, як вчинення його з винятковим цинізмом з обсягу обвинувачення необхідно виключити, оскільки в діях підсудного ОСОБА_2 вона відсутня.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Факт перебування підсудним ОСОБА_2 під час вчинення злочину в стані алкогольного спяніння в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, оскільки відсутній медичний висновок по даному факту та інші належні докази. Суд не може взяти до уваги покази потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 про перебування підсудного ОСОБА_2 під час вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння, оскільки це є лише їх припущення, які не можуть бути покладені в основу вироку.

Таким чином, суд не знаходить обставин, які б обтяжували чи помякшували б покарання.

З урахуванням всього викладеного, зважаючи на те, що підсудний свою вину визнав частково, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має матір похилого віку, вчинив тяжкий злочин в період призначеного судом іспитового строку, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_2 не можливе без ізоляції від суспільства, це покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. 321-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 296 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати ОСОБА_2 невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2008 р. за ст. 121 ч. 1 КК України.

Остаточно призначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з 23 січня 2011 року з часу фактичного його затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області, протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

СУДДЯ Стрілець Я.С.