28 січня 2015 року
Справа № 203/8171/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000900, №0000687, які надійшли з обвинувальними актами, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлоград, Дніпропетровська область, громадянин України, українець, освіта середня, не працює, вдівець, проживає в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 06.10.2014 Красногвардійським районним судом районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ст.ст.70,71,72 КК України до шести місяців арешту, 10.11.2014 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 , ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 звільнений від відбування призначеного показання з випробуванням на два роки, вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014 виконувати самостійно, обвинуваченого за ч.1 ст.332, ч.2 ст.332, ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 08 жовтня 2014 року в районі залізничного вокзалу м. Дніпропетровська зустрівся з ОСОБА_6 та запропонував йому роботу у м. Бєлгороді Російської Федерації. Робота, яку запропонував ОСОБА_5 , складалась з будівництва багатоквартирного будинку у м. Бєлгород Російської Федерації терміном на пів року, до квітня 2015 року, розмір заробітної плати повинен був складатись з 600 доларів США щомісячно. Також ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що за надану йому роботу останній повинен віддавати 10% місячного заробітку, а також віддати ОСОБА_5 гроші за квиток до м. Бєлгород. ОСОБА_6 , маючи матеріальні труднощі, погодився на вказану вище пропозицію.

12 жовтня 2014 року ОСОБА_5 знов зустрівся з ОСОБА_6 та дізнався, що в останнього відсутній паспорт громадянина України, так як 20.08.2014 року той віддав його в залог отримання грошових коштів, необхідних для ремонту автомобіля. При цьому ОСОБА_5 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керуючись корисливими мотивами, сказав ОСОБА_6 , що надасть йому паспорт іншої особи, на яку за зовнішніми ознаками той буде схожий. На вказану пропозицію ОСОБА_6 спочатку відмовився через те, що хвилювався з приводу використання підробленого паспорту. Однак ОСОБА_5 переконав ОСОБА_6 у тому, що наданий паспорт буде справжній, після чого останній, не маючи постійного заробітку, погодився.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_6 разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 на Привокзальній площі, біля пам`ятника Петровському, за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Петровського, 11. На зустрічі ОСОБА_5 , не відмовляючись від своїх злочинних планів, передав ОСОБА_6 паспорт громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий 28 березня 2003 року Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, і білет на поїзд сполученням «Дніпропетровськ-Москва» до станції «Бєлгород», з датою виїзду 14.10.2014 року, на пасажира ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 сказав, що у м. Бєлгороді, біля центрального входу до вокзалу, ОСОБА_6 зустріне чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який допоможе йому з працевлаштуванням та поселенням, а також надав ОСОБА_6 , поради та вказівки щодо перетину державного кордону України, а саме: з метою безперешкодного перетину державного кордону України дав вказівку вивчити анкетні дані особи, якій належав паспорт, поради щодо спокійної лінії поведінки при проходженні паспортного контролю, відпрацював легенду для прикордонників про нібито помилкове використання ОСОБА_6 чужого паспорту свого знайомого, у разі виявлення даного факту.

Наступного дня, 14 жовтня 2014 року, о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 на підставі отриманих від ОСОБА_5 документів здійснив посадку у поїзд № 16 сполученням «Дніпропетровськ-Москва», у вагон № 13, на місце № 30, і вирушив до Російської Федерації. Близько 19 години 00 хвилин цього ж дня під час проходження паспортного контролю на станції «Харків Пасажирський» військовослужбовці прикордонної служби під час здійснення прикордонного контролю перевірили в останнього документи і виявили, що ОСОБА_6 намагається перетнути державний кордон України на підставі чужого паспорту на ім`я ОСОБА_8 . У зв`язку з цим ОСОБА_6 було знято з поїзду та у подальшому доставлено до лінійного відділу міліції на території залізничного вокзалу для проведення перевірки.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , організував незаконне переправлення особи через державний кордон України, а саме: надав громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та білет на поїзд № 16 сполученням «Дніпропетровськ-Москва» до станції «Бєлгород», на підставі яких останній 14.10.2014 року виїхав залізничним транспортом до м.Бєлгород Російської Федерації, і був затриманий військовослужбовцями Прикордонної служби України на станції «Харків Пасажирський» при спробі незаконного перетину державного кордону.

На початку жовтня 2014 року в районі залізничного вокзалу м. Дніпропетровська ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_10 , якому запропонував роботу у м. Бєлгороді Російської Федерації, а саме участь у будівництві багатоквартирного будинку терміном на пів року. Розмір заробітної плати, яку обіцяв ОСОБА_5 , повинен був складати 600 доларів США щомісячно. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 , що за надану роботу останній повинен буде віддавати йому 10% місячного заробітку, а також повернути гроші за квіток до м. Бєлгорода, на що ОСОБА_10 погодився.

12 жовтня 2014 року ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_5 та повідомив йому, що у нього відсутній паспорт громадянина України, так як у серпні 2014 року його було пограбовано та вкрадено паспорт, про що ним було подано заяву до Ленінського районного відділу міліції м. Дніпропетровськ. У зв`язку з цим ОСОБА_5 , маючи намір повторно організувати незаконне переправлення особи через державний кордон України, запропонував ОСОБА_10 надати для перетинання кордону паспорт іншої особи, на яку той буде схожий. Після вказаної пропозиції ОСОБА_10 спочатку відмовився через те, що хвилювався із-за використання підробленого паспорту, але ОСОБА_5 переконав ОСОБА_10 у дійсності документу і отримав від нього згоду виїхати у Російську Федерацію.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_10 на залізничному вокзалі, біля добових кас, за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Петровського, 11. На зустрічі, продовжуючи свою протиправну діяльність, пов`язану з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 паспорт громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_2 , виданий 06 квітня 2009 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, та білет на поїзд сполученням «Дніпропетровськ-Москва» до станції «Бєлгород», з датою відправлення 14.10 2014 року, на ім`я ОСОБА_11 . Тоді ж ОСОБА_5 сказав, що у м. Бєлгороді, біля центрального входу до вокзалу, ОСОБА_10 зустріне чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який допоможе йому з працевлаштуванням та поселенням. Одночасно ОСОБА_5 надав поради та вказівки ОСОБА_10 щодо перетину державного кордону України, а саме: дав вказівку вивчити паспортні дані особи і поради щодо лінії поведінки при проходженні паспортного контролю, вести себе спокійно при спілкуванні з прикордонниками з метою безперешкодного перетину державного кордону України.

Так, 14 жовтня 2014 року, о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_10 на підставі отриманих від ОСОБА_5 документів сів у поїзд № 16 сполученням «Дніпропетровськ-Москва», у вагон № 13, на місце № НОМЕР_3 , і виїхав у напрямку Російської Федерації. Близько 19 години 00 хвилин того ж дня під час проходження паспортного контролю на станції «Харків Пасажирський» військовослужбовці прикордонної служби перевірили у ОСОБА_10 документи і виявили, що він намагається перетнути державний кордон України на підставі чужого паспорту на ім`я ОСОБА_11 . У зв`язку з цим ОСОБА_10 було знято з поїзду та у подальшому доставлено до лінійного відділу міліції на території залізничного вокзалу для проведення перевірки.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 06.04.2009 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , організував переправлення через пункт пропуску «Харків Пасажирський» потягом № 16 сполученням «Дніпропетровськ-Москва» з м. Дніпропетровськ до м. Бєлгород Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, 25.11.2014 приблизно о 12 годині 15 хвилин знаходячись біля сміттєвого баку на землі за адресою вул. Чичерина 1 В, у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, реалізуючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, для особистого вживання, без мети збуту, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 р., не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з наркотичними засобами, незаконно придбав, в якості наркотичного засобу паперовий згорток з речовиною рослинного походження вагою 8,132 г., яка згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці №297/15 від 26.11.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7,525 г., вищевказаний паперовий згорток з наркотичним засобом поклав у ліву зовнішню кишеню одягнутої на ньому куртки.

Відповідно до списку № 1 Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року, (зі змінами), канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Після чого (25.11.2014 року) ОСОБА_5 незаконно зберігаючи при собі, у лівій зовнішній кишені одягнутої на ньому куртки, паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 7,525 г, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 р., не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення законних дій з наркотичними засобами, пішим ходом відправився на залізничний вокзал станції Дніпропетровськ Придніпровської залізниці, розташований у Кіровському районі м. Дніпропетровська. Де в той же день тобто 25.11.2014 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, на привокзальній площі залізничного вокзалу станції Дніпропетровськ, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП ОСОБА_5 був доставлений до приміщення ЛВ на ст. Дніпропетровськ УМВС України на Придніпровській залізниці. В результаті чого, у приміщенні чергової частини ЛВ на ст. Дніпропетровськ, при проведенні особистого огляду на підставі ст. ст. 264, 265 КУпАП, в присутності понятих, у громадянина ОСОБА_5 , у лівій зовнішній кишені куртки одягненої на ньому був виявлений та вилучений паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору вагою 8,132 г, яка згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці №297/15 від 26.11.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7,525 г., що відповідно до наказу Міністерства охороні здоров`я України "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу" № 188 від 01.08.2000 року, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів.
Таким чином, виявлений в процесі особистого огляду паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонений канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7,525 г., громадянин ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах він скоїв кримінальні правопорушення. У вчиненому щиро розкаюється.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорювались і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданні засобів або усуненням перешкод, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України; в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України; у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільно, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за ч.1 ст.332, ч.2 ст.332 КК України у вигляді позбавлення волі, але від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, не застосовуючи принцип призначення покарання, передбачений ч.4 ст.70 КК України в цій частині призначення покарання вирок виконувати самостійно, за ч.2 ст.309 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки виправлення останнього неможливе без ізоляції від суспільства та саме такого покарання буде достатнім для попередження нових злочинів. На підставі ст.ст.70,71,72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2014 та поглинути призначеним покаранням покарання призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.332, ч.2 ст.332, ч.2 ст.309 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

· за ч.1 ст.332 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
· за ч.2 ст.332 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.70,71,72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2014 та поглинути призначеним покаранням покарання призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014, остаточно призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

Строк покарання обраховувати з часу затримання 18.12.2014, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Вирок в частині призначення ОСОБА_5 покарання з випробуванням виконувати самостійно.

Речовий доказ: наркотичний засіб «канабіс»», вагою 7,932 грамів, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ЛВ на ст. Дніпропетровськ УМВС України на Придніпровській залізниці - знищити.

Речові докази: паспорт встановленого зразку громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, виданий 06.04.2009 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області, паспорт встановленого зразку громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Адамівка, Адамівський район, Оренбурзька область, виданий 28.03.2003 АНД РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1180 гривень 80 копійок (за проведення ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області судово-технічної експертизи №40 від 17.11.2014).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 491 гривня 92 копійки (за проведення судово-хімічної експертизи №297/15 від 26.11.2014).

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1