АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-632/07 Головуючий
ст. 186 ПРІТЧЕНКО
КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2007 р.
Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ДЕМИДЕНКА А.І.

суддів ЛІТВІНЦЕВА В.М.,
НЕДІЛЬКА М.І.

за участю
прокурора ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси
в порядку апеляції кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Христинівського районного суду Черкаської області від 17 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель с Івангород,
Христинівського району Черкаської області, не одружений, не працюючий, не
судимий в силу ст. 89 КК
України, -

визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. З ст.
186 КК
України, і йому призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, з початком строку - з 5 лютого 2007 року.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 160 грн. матеріальної та 2 тис. грн., моральної шкоди, а всього - 2160 грн.

Згідно до
вироку, ОСОБА_1 27 вересня 2006 року біля 21 год. 30 хв., перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, умисно і з корисливих мотивів, шляхом
виставлення віконної рами у веранді та відчинивши рукою із середини на вхідних
дверях металеву клямку, через вхідні двері проник в будинок АДРЕСА_1, де,
застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої
ОСОБА_2, яке виразилося в погрозах словесно фізичною розправою та металевим
прутом, яким розмахував перед останньою, примусив віддати йому гроші в сумі 100 грн.,
спричинивши потерпілій збитки на вказану суму(вирок - а. .с 83, 85).

При повному визнанні
ОСОБА_1 своєї вини, за ініціативи прокурора, після роз'яснення підсудному судом
змісту та наслідків ст. 299
ч. З КПК України і за згодою

останнього, суд в частині
дослідження фактичних обставин справи постановив обмежитись допитом підсудного,
виконав вимоги ст. 301-1
КПК і постановив вирок, пославшись на виконання ним положень ст. 299 КПК
України(прот. с/з - а.
с. 82зв.).

В апеляційному
«клопотанні» засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи доведеності своєї вини,
правильності кваліфікації, проведених з нього стягнень та вирішення судом інших
питань постановленого вироку, не погоджується з призначеним покаранням, яке
вважає занадто суворим. З посиланням на щирість каяття, визнання своєї вини і
сприяння розкриттю цього злочину, а також становище його сім'ї, де на утриманні
засудженого перебувають неповнолітня дитина і пристарілий батько, які
потребують стороннього догляду, просить через застосування положень ст. ст. 69,
75, 76 КК України призначити йому менш суворе покарання. Наполягає на розгляді
апеляції в його присутності(а. с
92-93).

Копія вироку
отримана ним 18.04.07 р.(а. с 86); з протоколом
судового засідання ознайомився 19.06.07
р. без будь-яких зауважень(а. с
90, 98).

В запереченнях
на апеляцію прокурор, яка приймала участь в судовому розгляді справи судом
першої інстанції, вважає її необгрунтованою і такою, що задоволенню не
підлягає. На його твердження ОСОБА_1 схильний до протиправної діяльності, скоїв
тяжкий злочин проти особи похилого віку, перебував в стані алкогольного
сп'яніння, а тому призначене йому покарання не може бути зменшене. Просить
вирок суду залишити в силі.

Потерпіла вирок
суду не оскаржує, своїх заперечень на апеляцію засудженого не представила,
повідомлена про місце і час розгляду апеляції в суд на 24.07.07 року не
з'явилася. В задоволення письмового клопотання засудженого, який утримується
під вартою в умовах СІЗО, останній був викликаний і доставлений до суду, де
прийняв безпосередню участь у розгляді власної апеляції.

Судове слідство
у відсутність будь-якої необхідності чи клопотань учасників процесу не
призначалося і не проводилося.

Заслухавши
суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав власну апеляцію і просив
будь-якої полегкості в призначеному йому покаранні; прокурора про правильність
засудження цієї особи і залишення вироку суду в силі; перевіривши відповідно до
вимог ст. 365 КПК
України матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляції засудженого,
колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із
встановлення нею слідуючого.

Висновки суду
щодо винності ОСОБА_1 у грабіжницькому нападі на ОСОБА_2 в її оселі в с Івангород, що
мало місце 27.09.2006 року при
вказаних у вироку обставинах і наслідках для цієї потерпілої, як і юридична
оцінка(кваліфікація) таких дій винного за ч. З ст. 186 КК України за
ознакою «проникнення у житло», -
базуються на досліджених в порядку ч. З ст. 299 КПК доказах в суді першої інстанції і ніким із сторін,
включаючи самого апелянта, в апеляційному порядку не оспорюються.

Висновки ж суду
про фактичні обставини справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно
до вимог ст. ст. 299 ч. З, 301-1 КПК докази в
суді не досліджувалися -
в апеляційному порядку не перевіряються.

Що ж стосується
призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, є
мінімально можливим за видом і розміром за санкцією ч. З ст. 186 КК України і не
підлягає подальшому пом'якшенню.

Це вже друга
судимість у ОСОБА_1 і знову за умисний та корисливий злочин проти власності(а. с 33, 35-38); перший раз
покарання відбував умовно, з річним іспитовим строком. Але належних висновків
для себе не зробив і будучи вже дорослою людиною знову почав викрадати, на цей
раз відкрито, чуже майно. Діяв проти жінки похилого віку, перебував в стані
алкогольного сп'яніння. Згідно з характеристики з місця проживання ОСОБА_1, яка
є негативною, така поведінка являється характерною для нього. Він ніде не
працює, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, часто замічався в
крадіжках(а. с 28).

Зазначене
свідчить про стійкість протиправних намірів і поведінки засудженого, підвищену
криміногенність його, як особи.

Тому, не
переоцінюючи чергових тверджень і обіцянок апелянта, що вже було враховано
місцевим судом, колегія суддів погоджується з останнім в тому, що можливість
виправлення ОСОБА_1 і припинення його антигромадської поведінки пов'язана
тільки з ізоляцією його від суспільства в місцях позбавлення волі, в межах
встановленого судом строку.

Підстав для
застосування положень ст. ст. 69,
75, 76 КК України, як хоче того апелянт, по його справі не має.

Тому, виходячи з
наведеного і керуючись ст. ст. 365,
366 ч. 1, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Христинівського райсуду Черкаської
області від 17 квітня 2007 року відносно
ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.