АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/130/15 Справа № 183/307/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2015

04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який народився у 1990 році

в червні 07 числа, уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004681 від 21 грудня 2014 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, що здійснює повноваження процесуального керівника, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і постановити нову ухвалу, якою клопотання органу досудового розслідування про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що слідчий суддя відмову в задоволенні клопотання мотивував відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не врахував вимог ст. 178 КПК України, згідно з якою зобов`язаний був оцінити в сукупності всі обставини. Вважає що при посиланні на відсутність ризику, передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України суд не врахував, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень та не врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого підозрюваним, який наносив тілесні ушкодження лежачому на землі потерпілому, визнав свою вину частково, що свідчить про те, що ОСОБА_7 є особою суспільно небезпечною та має намір ухилитись від відповідальності. Вважає також, що є наявним і ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, оскільки досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 перебував один, а з його показань вбачається що він перебував з дівчиною, з чого можливо припустити, що зі сторони підозрюваного будуть вживатися заходи впливу на свідка для дачі завідомо неправдивих відомостей. В протиріччя висновку суду щодо відсутності ризику передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України, вказує на те, що оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, можна зробити висновок про схильність особи до вчинення іншого кримінального правопорушення, крім того судом не досліджено саме притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності більше 10 разів за дрібне хуліганство та розпивання спиртних напоїв в громадському місці, що також характеризує особу з негативної сторони та не взято до уваги, що ОСОБА_7 ніде не працює, не має засобів для існування, що також свідчить про можливість вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя послався на те, що ні слідчим, ні прокурором не було надано суду доказів ризику відповідно до ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, як намір ОСОБА_7 переховуватися від слідства, оскільки з дня вчинення правопорушення 21 грудня 2014 року ОСОБА_7 до слідчого не викликався, його було викликано 23 січня 2015 року, повідомлено про підозру і він самостійно з`явився до суду для обрання запобіжного заходу. Судом не біло встановлено фактичних обставин, які дали б суду підстави вважати, що підозрюваний переховувався, або буде переховуватися від органу досудового розслідування, що слідчим не надано будь якого доказу, що ОСОБА_7 має намір або впливає на свідків та потерпілого, тому вважає відсутнім і ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, вважає відсутнім і ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України виходячи з того, що правопорушення було вчинено очевидно, про що заявив потерпілий ОСОБА_11 і з того часу відомостей про вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення або такого наміру слідчим не надано, що відповідно до чинного законодавства ОСОБА_7 є особою не судимою, тому посилання на його колишні факти притягнення до кримінальної відповідальності не є доказом, який суд може дослідити як ризик наміру вчиняти злочини. Відсутність ризиків,передбачених ст. 177 КПК України є безперечною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора про скасування ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 як необґрунтованої та просив постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; підозрюваного ОСОБА_7 який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та пояснив що на даний час працює, мешкає за місцем реєстрації наміру ухилятися від явки до слідчого чи суду чи перешкоджати встановленню фактичних обставин події від 21 грудня 2014року не має; захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора та просила залишити без зміни ухвалу слідчого судді; перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими слідчим суддею матеріалами.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п. п. 1, 3, 5 КПК України, на які посилався у своєму клопотанні слідчий.

Як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, ОСОБА_7 дав показання по кримінальному провадженні, визнав вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, однак пояснив, що зробив це захищаючись та сам отримав тілесні ушкодження, про що подав заяву до правоохоронних органів, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов тривалий час за який слідчий не надав доказів того, що ОСОБА_7 намагався вплинути на потерпілого чи свідків, з чого вбачається, що доводи слідчого про те, що ОСОБА_7 може перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на потерпілого та свідків нічим об`єктивно не підтверджені.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком слідчого судді, оскільки і в апеляційній скарзі прокурор, спростовує зазначені висновки слідчого судді припущенням про те, що виходячи з того, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 перебував один, а з його показань вбачається що він перебував з дівчиною, можливо припустити, що зі сторони підозрюваного будуть вживатися заходи впливу на свідка для дачі завідомо неправдивих відомостей.

Слідчий суддя, обґрунтовано зазначив у своїй ухвалі про те, що події мали місце 21 грудня 2014 року, однак і на даний час сторона обвинувачення не надала даних про те, що ОСОБА_7 намагався на когось із потерпілих чи свідків вплинути чи перешкодити встановленню фактичних обставин по справі.

Обрунтовано встановив слідчий суддя і те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення минув тривалий строк, за який слідчим не надано відомостей про вчинення або про намір ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора про те, що свідченням про можливість вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є дані про притягнення його раніше до кримінальної відповідальності та відсутність у ОСОБА_7 засобів для існування голослівні і необґрунтовані.

По перше, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 не відноситься до корисливих злочинів і було вчинено спонтанно.

ОСОБА_7 дав пояснення про те, що займається ремонтами і має самостійний заробіток.

Його показання органом досудового слідства та прокурором не спростовані.

Відповідають вимогам чинного законодавства і висновки слідчого судді про те, що на даний час ОСОБА_7 є не судимою особою і притягнення його в минулому до кримінальної відповідальності не є доказом, який суд може дослідити.

З наведеного вбачається, що жоден із зазначених в клопотанні слідчого ризиків не був ним підтверджений і в апеляційній скарзі прокурора також не міститься конкретних посилань на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п. п. 1, 3, 5 КПК України, а містяться лише припущення про наявність зазначених ризиків.

З матеріалів вбачається, що з часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не впливав на свідків чи потерпілого, не ухилявся від явки до органів досудового слідства і як правильно зазначив слідчий суддя, самостійно з`являвся і до слідчого і до суду.

Ті обставини, що на даний час ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має власної сім`ї мають місце, однак вони не є підставою для обрання йому такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є самим суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує права та свободи особи, тому його застосування у відповідності до вимог КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має бути лише у випадку, якщо існують такі ризики та обставини, при яких інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - необхідно залишити без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: