АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
червня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області
в складі:

Головуючого -
Коваленка Є.П., Суддів - Татарчука
В.Г., Гавриш Г.П.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на вирок
Шумського районного суду від 12 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с Красна Горка
Ленінського району Кримської області,
житель с Піщатинці, Шумського району Тернопільської області, гр. України,
одружений, на утриманні має двоє неповнолітніх
дітей, з середньою освітою, не працюючий,
не судимий, -

за ч. 1 ст.
125 КК України - виправданий.

Згідно
обвинувачення потерпілої ОСОБА_1, ЗО
жовтня 2006 року біля 18 год.
ОСОБА_2 на грунті особистих неприязних відносин, які існують тривалий час, з території свого садка, що знаходиться біля належного йому житлового
будинку в с Піщатинці
Шумського району кинув камінцем в потерпілу ОСОБА_1, яка знаходилася на подвір'ї свого
господарства, в результаті чого остання
отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці З, 4, 5,
-го пальців лівої стопи, яке відноситься
до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції
потерпіла ОСОБА_1 просить виправдувальний вирок Шумського районного суду від 12
квітня 2007 року відносно ОСОБА_2 скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд в зв'язку із незаконністю
вироку. Покликається на те, що судом
зроблено неправильні висновки щодо невинуватості ОСОБА_2 в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
125 КК України, поскільки не
відповідають дійсності покази свідка ОСОБА_3,
та не прийнято до уваги показів її неповнолітньої

Справа
№11 -162 Головуючий
у 1 інстанції - Олійник Т.М.

Категорія ст.
125 ч. 1 КК України Доповідач
- Татарчук В.Г.

2

дочки ОСОБА_4, і їх
неприязних стосунків на протязі тривалого часу.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення потерпілої
ОСОБА_1, яка підтримала свою
апеляцію, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Так, ОСОБА_2 не визнавши своєї вини
стверджував, що ЗО жовтня 2006 року він
повернувся в своє господарство із польових робіт, які виконував на прохання односельчанина
ОСОБА_3 пізно ввечері, коли на дворі
зовсім стемніло. Потерпілої в цей день не бачив і не бив її.

Крім
того, що ОСОБА_2 своєї вини не визнав у
вчиненні злочину, вина його у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
125 КК України, не знайшла свого
ствердження в судовому засіданні.

Судом
першої інстанції не здобуто будь-яких доказів,
які б вказували на вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 1 ст.
125 КК України 30 жовтня 2006 року в с Піщатинці Шумського району.

Так, з показів потерпілої ОСОБА_1 слідує, що 30.10.2006 року, коли надворі сутеніло, ОСОБА_2 з території свого садка кинув в неї
камінцем і попав в ліву стопу,
пошкодивши 3, 4, 5-го пальці.

З
показів свідка малолітньої ОСОБА_4 даних в судовому засіданні видно, що 30 жовтня 2006 року вона сидівши біля
вікна в житловому будинку, яке виходить
на подвір'я, бачила як підсудній зі
свого садка кинув у потерпілу камінцем,
вдаривши їй в ногу. При цьому,
описавши камінець зовсім інших розмірів і форм, чим її матір ОСОБА_4

Крім
того, з пояснень даних потерпілою
ОСОБА_1 03.11.2006 року працівнику міліції видно, що нанесення тілесних ушкоджень ніхто не
бачив крім неї і підсудного, оскільки на
вулиці вже було темно.

Судом
рівно критично оцінено покази свідка ОСОБА_4 як такі, що дані під впливом матері, з метою використання це як доказ
обвинувачення підсуднього у вчиненні злочину. Однак, і ці покази протирічать показам потерпілої
щодо зовнішнього вигляду камінця та часу вчинення.

Крім
того, в спростування обвинувачення
потерпілої - свідок ОСОБА_3 ствердив в судовому засіданні, що саме 30 жовтня 2006 року підсудній
допомагав йому в збиранні цукрового буряка на полі, яке знаходиться досить далеко від с Піщатинці і
повернувся додому пізно, коли надворі
зовсім стемніло і не було видно людей.

З
показів свідка ОСОБА_5 даних в судовому засіданні видно, що остання повертаючись від матері потерпілої
ОСОБА_1, бачила, як підсудній повертався з поля від ОСОБА_33
цукрових буряків, однак дати не
пам'ятає.

3

Свідок
ОСОБА_6 - сільський голова с
Піщатинці пояснювала, що між ОСОБА_1
і ОСОБА_2 кілька років існують неприязні відносини і незважаючи на те, що останній згідний примиритися з Симчук, вона не погоджується і вимагає щоб відмовився
від стягнення 600 грн. моральної шкоди,
яка стягнута з неї в користь його сина в грудні 2005 року. Коли ОСОБА_2
з цим погодився, ОСОБА_1 заявила іншу
вимогу щодо користування пасовищем для худоби.

Отже, наведені потерпілою ОСОБА_1 у скарзі доводи з
приводу неправильної оцінки судом першої інстанції наведеного вище висновку та
показань її малолітньої дочки ОСОБА_4,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки судом правильно проаналізовано і оцінено докази у відповідності
з ст.
67 КПК України, та зроблено
вірний висновок, що пред'явлене ОСОБА_2у
В.Е. обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України не знайшло свого
ствердження, а тому його виправдано за
відсутністю складу злочину.

Колегія
суддів вважає, що вирок суду є законним
та обгрунтованим. Будь-яких, передбачених
ст. 367 КПК України, підстав для його зміни чи скасування при
перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено.

З
врахування наведеного, керуючись ст.
ст. 362, 365,
366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Шумського районного суду від 12 квітня 2007 року щодо ОСОБА_2 -
без змін.