Справа №467/112/15-к 22.05.2015 22.05.2015 22.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000353 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Потерпіла ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання 3 роки позбавлення волі.
Провадження № 11кп/784/333/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч. 3 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 294,84 грн. за проведення експертиз.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 7850 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

З апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що остання вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. На її думку, суд формально врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, необґрунтовано врахував визнання обвинуваченим своєї вини, як активне сприяння розкриттю злочину, та визнав це пом`якшуючою покарання обставиною. Також просить врахувати. що обвинувачений ОСОБА_6 не відшкодував їй заподіяну шкоду.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 15.09.2014р. близько 19.00 год. в смт. Арбузинка Миколаївської області, маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 прийшов до буд. АДРЕСА_2 , де через вікно проник в квартиру АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 . Перебуваючи в квартирі та знаючи, де потерпіла зберігає гроші, ОСОБА_6 таємно викрав гроші в сумі 7850 грн.. Після чого ОСОБА_6 з місця злочину зник, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 7850 грн..

Дії ОСОБА_6 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання, прокурора, який вважав за необхідне вирок суду залишити без зміни, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України та оскарженню в частині обставин, які ніким з учасників кримінального провадження в суді 1-ої інстанції не оспорювалися, не підлягає.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 оскаржуваним вироком, то суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

При призначені покарання обвинуваченому суд 1-ої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Так, судом 1-ої інстанції було враховано, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

При цьому суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується задовільно, має молодий вік, не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, намагався частково відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду у розмірі 800 грн. Як пом`якшуючу покарання обставину, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Як вбачається, судом 1-ої інстанції при вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 було враховано зазначені обставини та вірно призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з аудіо запису технічного фіксування судового розгляду, в суді 1-ої інстанції потерпіла не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Всі обставини, які впливають на міру покарання враховані в їх сукупності, в тому числі визнання вини обвинуваченим та його намагання відшкодувати частково заподіяну шкоду, від чого потерпіла відмовилась, посилаючись на необхідність відшкодування шкоди повністю, а не частинами. За таких обставин той факт, що обвинувачений не відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, не може свідчити про те, що він не розкаявся у вчиненому, а призначене йому вироком покарання є занадто м`яким, як про це стверджує потерпіла.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Тому підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуюча

Судді