УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року колегія
суддів судової палати
з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Рубайла Г.Я.

суддів Шилової
Т.С., Шевченка О.В.

з участю
прокурора Хомич С.П.

засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який
приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Макарівського
районного суду Київської області від 11
грудня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 11 грудня 2006 року засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, освіта середня,
не працюючого, раніше не судимого , та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина
України, уродженця с. Андріївна Макарівського району Київської області, освіта
середня, мешканцяАДРЕСА_2,
не працюючого, не судимого,

- за ч. 2 ст. 121 КК України із
застосуванням ст. 69 КК до 5 років

позбавлення волі;

- за ч. 2
ст. 296 КК України до 2
років 6 місяців позбавлення
волі.

На підставі ст. 70
КК України остаточно засудженим призначене покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначене 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК
України засуджених звільнено від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком на три
роки.

Відповідно до ст. 76
КК на засуджених покладені обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Згідно з вироком засуджених визнано винними у скоєні злочину за такими
обставинами.

25 липня 2006 року приблизно о
3 годині 20 хвилин ночі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, під'їхали на автомобілі таксі до кафе-бару „ Кури-гриль"
по вул. Фрунзе в смт
Макарів Київської області. В цей час кафе-бар був зачинений. ОСОБА_1, побачивши
за столиком поруч з літнім майданчиком ОСОБА_4, з хуліганських мотивів, тобто
без будь-якого приводу, порушуючи громадський порядок, нехтуючи загально
прийнятими нормами моралі, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до
останнього, став позаду нього і почав
наносити йому обома руками удари в
голову.

В цей час ОСОБА_2., діючи спільно з ОСОБА_1 з хуліганських мотивів,
заскочив на дерев'яну лавку, на якій сидів ОСОБА_4 і також наніс
останньому кілька ударів ногою
в голову. В свою чергу ОСОБА_1 заскочив

Справа № 11-305 /2007р. Головуючий в 1-й інстанції:
Шатковський С.В..

Категорія
ст. 121 ч.2 Доповідач Шилова Т.С

2

на
столик, за яким сидів
ОСОБА_4 та наніс
йому приблизно 10 ударів ногою в голову.

На зауваження бармену кафе-баруОСОБА_5, про припинення
своїх дій, Дубровський висловився нецензурною лайкою на її адресу, але припинив
побиття. Під час сварки між; барменом і ОСОБА_1, ОСОБА_4 підвівся з-за столика
та пішов за автостанцію, що розташована навпроти кафе-бару по вул. Фрунзе,2.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, продовжуючи хуліганські дії, наздогнали ОСОБА_4, після чого
ОСОБА_1 збив останнього з ніг і знов почав наносити багаточисельні удари ногами
в голову та тулуб ОСОБА_4

В цей час ОСОБА_2
приєднався до побиття ОСОБА_4 і також наніс приблизно 6 ударів. Побиття
ОСОБА_4 тривало приблизно 10 хвилин. Під час завдання побоїв, ОСОБА_1
висловлювався нецензурною лайкою, ображав ОСОБА_4., називаючи бомжем і алкоголіком.

Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернулися до кафе-бару „Кури-гріль", де стукаючи
у двері почали вимагати продати їм дві пляшки пива. Після придбання пива, вони
його вжили та знову почали стукати в двері бару. Для того, що припинити
хуліганські дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працівниками бару було викликало
співробітників державної охорони, які по приїзду на місце запропонували ОСОБА_1
та ОСОБА_2 заспокоїтись та йти додому. Відразу після від'їзду працівників
охорони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пішли в напрямку центра смт Макарів, але відійшовши
на незначну відстань від кафе, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 повернутись до
ОСОБА_4, щоб продовжити хуліганські дій та побиття останнього. На дану
пропозицію ОСОБА_2, погодився
і вони повернулись до ОСОБА_4 Після чого ОСОБА_1 знову почав наносити удари
ногами по тулубу та голові ОСОБА_4, а
ОСОБА_2 спостерігав за діями останнього. Після того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відтягнули
ОСОБА_4 до дороги, що проходить поряд з автостанцією, де залишили його.

Згідно з висновком судово-медичної №13/110
від 16.09.2006р.
ОСОБА_4 заподіяні тяжкі тілесні пошкодження, які через короткий проміжок часу
призвели до його смерті в результаті закритої травми грудей у вигляді множинних
переломів ребер з пошкодженням м'яких
тканин і органів, що призвело до
комбінованого шоку.

На вирок надійшла апеляція помічника прокурора
Макарівського району Київської області, який приймав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, в якій, він просить вирок суду скасувати з підстав
неправильного застосуванням кримінального закону та постановити вирок
апеляційного суду яким засудити: ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121
КК до 9 років
позбавлення волі, за ч. 2
ст. 296 КК - до 2 років позбавлення
волі, призначивши остаточно покарання за сукупністю злочинів у вигляді 10 років
позбавлення волі; ОСОБА_2-за ч. 2 ст. 121 КК до 7 років б місяців
позбавлення волі, за ч. 2
ст. 296 КК - до 1 року позбавлення
волі, призначивши остаточно покарання за сукупністю злочинів у вигляді 8 років
позбавлення волі. Обґрунтовуючи своє прохання прокурор послався на те, що судом
першої інстанції необґрунтовано застосована до засуджених ст. 69 КК та їх
звільнено від відбування покарання з випробуванням. Судом не враховано, що вони
вчинили тяжкі злочини, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в ході
досудового слідства вину свою не визнавали, побиття потерпілого здійснювали на
протязі значного періоду часу, та нанесли чисельні ушкодження в життєво-важливі
органи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію,
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_3, які просили відмовити у задоволенні апеляції та залишити
вирок без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню
за таких підстав.

Положення ст. 299 КПК
України визначають необхідність встановлення під час судового слідства порядку
та обсягу дослідження доказів у справі. При цьому, ч. З цієї статті передбачає
можливість визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються та
розглянути справу в порядку, встановленому ст. 301-1 КПК України.

Як вбачається з протоколу судового засідання, суд, приймаючи рішення про
недоцільність дослідження доказів, відповідно до ст. 299 КПК України, обмежив
встановлення фактичних обставин справи допитом засуджених та закінчив судове
слідство (а. с. 203-303).

У той же
час, з матеріалів справи вбачається, що засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 указуючи на
те, що вони визнають себе виними
у повному обсязі
по

3

предьявленому обвинуваченню, в
своїх показаннях не
виклали усіх обставин

встановлених у
ній, а також частково не визнали пред'явлене обвинувачення, зокрема не
визнавали мотиви скоєння
злочину.

Так, органом досудового слідства засуджені обвинувачувались в тому, що вони
нанеслі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 з хуліганських мотивів, без будь-якого
поводу, порушуючи громадський порядок та діючи з особливою зухвалістю.

Між тим, даючи показання в судовому засіданні засуджені указували на те,
що, наносячи тілесні ушкодження потерпілому, вони діяли з особистих
неприязнених стосунків, які виникли в результаті того, що Яненко образив
ОСОБА_1 незензурною лайкою.

Крім того, засуджені давали покази щодо кількості нанесених ударів та інших
обставин скоєння злочинів, які не співпадають з пред'явленим обвинуваченням.

Отже, суд безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин справи
допитом засуджених та закінчив судове слідство, чим допустив істотне порушення
кримінально-процесуального закону.

Крім того, сумнівним є і рішення суду про застосування до
засуджених ст. ст. 69,
75 КК України, оскільки суд, на порушення вимог ст. 65 КК України не в
повній мірі врахував ступень тяжкості вчинених ними злочинів, а також не навів
достатніх мотивів призначення основного покарання за ч. 2 ст. 121 КК України нижче
від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, визнання недоцільності
відбування ними покарання.

У разі встановлення при новому розгляді справи скоєння злочинів засудженими
за такими ж обставинами, призначене покарання слід вважати м'яким.

Враховуючи наведене, судове рішення у цій справі, як незаконне, підлягає
скасуванню з направленням її на новий судовий розгляд, під час якого необхідно
виконати всі вимоги закону та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 365,
366, 370 КПК України колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Київської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора Макарівського району Київської області Козака
Т.І. задовольнити часткового.

Вирок Макарівського районного суду від 11 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати.

Кримінальну
справу повернути до Макарівського районного суду Київської області на новий
судовий розгляд у іншому складі суду.