Провадження № 11-кп/779/93/2015
Категорія ст. 286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, одружений, раніше не судимого, на утриманні 4 неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений ОСОБА_10 , у своїй апеляційній скарзі вважає вирок Івано-Франківського міського суду від 15.12.2014 року відносно нього незаконним, а саме неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок суду першої інстанції відносно нього скасувати, кримінальне провадження закрити.

Потерпілий ОСОБА_9 вважає, що міра покарання ОСОБА_10 не відповідає тяжкості злочину особі підсудного, є явно несправедливою через м`якість , а сума збитків підлягає стягненню в повному обсязі.

Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 15.12.2014 року відносно ОСОБА_10 у частині призначення міри покарання і задоволення моральної шкоди в сумі 50 тис. грн.. скасувати за м`якістю, а справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі вважає вирок Івано-Франківського міського суду відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України незаконним з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому зазначає, що викладені в апеляційній скарзі обставини є безпідставними. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 повинен понести більш сувору міру покарання.

Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання якщо він протягом іспитового строку в три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_10 обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_9 20 142 грн. 44 коп, матеріальної шкоди 50 000 грн., моральної 5000 грн., та витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_10 у користь держави 10713 грн. 80 коп. витрат за проведення експертиз.

За вироком суду 21.01.2006 року приблизно о 05.30 год. обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мікроавтобусом марки "Мерседес-Бенц" Віто реєстраційний № НОМЕР_1 , рухався проїздною частиною вкритою ожеледдю в м. Івано-Франківську по вул. Є. Коновальця навпроти будинку №162, дорогою з двохстороннім рухом, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 дві суцільні лінії зі сторони с. Черніїв в напрямку центральної частини м. Івано-Франківська. В цей час у зустрічному напрямку мікроавтобусом марки "Мерседес 410Д" реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався водій ОСОБА_11 в салоні якого перебували потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_13 .. Обвинувачений не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху , де зіткнувся із мікроавтобусом марки " Мерседес 410 Д" під керуванням ОСОБА_11 . Порушивши встановлений порядок правостороннього руху нерейкового транспортного засобу ближче правого краю проїзної частини, заборону виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги, на дорогах з двохстороннім рухом, не переконавшись, що зміна напрямку руху буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ОСОБА_10 порушив вимоги п. 1.2, п.п. б, п.2.3, п.п. 10.1, 11.2, 11.4, Правил Дорожнього руху України.

У результаті порушення ОСОБА_10 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир мікроавтобуса марки "Мерседес 410Д"потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження як такі,що є небезпечними для життя в момент спричинення у вигляді відкритого відламкового перелому правої великогомілкової кістки середній третині зі зміщенням уламків, раною на передній поверхні середньої третини гомілки, закритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки в середній третині та правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, а потерпілий ОСОБА_12 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення, у вигляді закритої травми тазу з переломом лівої лобкової кістки з незначним зміщенням уламків.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника, представника потерпілого, обговоривши мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України повністю доведена як частково показаннями обвинуваченого, так і показаннями потерпілих, свідків, дослідженими судом письмовими доказами.

Досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими і у своїй сукупності дають підстави прийти до висновку про те, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження, під час апеляційного розгляду.

Посилання обвинуваченого на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність є непереконливими, і такими, що не відповідають фактичним обставинам по справі.

Так колегія суддів вважає, що суд дав належну оцінку протоколу огляду місця події та план-схемі з фото таблицями долученими до нього, які підтверджують, що місцем ДТП є ділянка проїзної частини вул. Коновальця, в м. Івано-Франківську навпроти будинку №162, розділена на чотири смуги руху по дві в кожен напрямок. На дорожній розмітці, подвійній осьовій роздільній ліній, знаходиться нашарування пресованого снігу, яке має вигляд полоси шириною 0,5 м., що тягнеться вздовж проїзної частини по її центру. Мікроавтобус Мерседес -410 Д, д.н.з. НОМЕР_2 із вказаними пошкодженнями правої сторони, деформації ряду сидінь, вирваним переднім правим пасажирським сидінням, яке знаходиться на землі, розташований ліворуч, передньою частиною в напрямку виїзду з міста, на тротуарі, в автомобіль Мерседес Віто номерний знак НОМЕР_1 , з вказаними пошкодженнями правої передньої частини, знаходяться посередині проїзної частини, передом повернутий в напрямку виїзду з м. Івано-Франківська.

Судом першої інстанції дано належну оцінку іншим доказам по справі зокрема висновкам проведених експертиз:(№21 від 21.03.2006 року),(№23від 22.03.2006 року), (№200,№201 від 13.02.2006 р.), (№199 від 13.02.2006 року),(№396 від 23.02.2006р.),(№51-09 від 19.10.2009.р.),(№503/4487/121-52 від 27.06.2012 р.),(№09/17-82 від 14.03.2013 р.),(09/17-107 від 11.04.2013р.)(№1778 від 27.06.2013р.).

Виходячи із показів свідків які є однаковими та послідовними, не суперечать один одному та узгоджуються з іншими доказами по суті справи, достовірність цих показань підтверджуються сукупністю зазначених детальних висновків експертних досліджень обставин ДТП, та є у взаємозв`язку з характером та розміщенням отриманих транспортними засобами пошкоджень, з урахуванням слідів осипу на смугах обох напрямків руху, в формі змитого прямокутника, який бере початок саме із смуги руху автомобіля Мерседес 410 Д із протяжністю приблизно 5 м в поперечному напрямку та близько 11 м в повздовжньому , спростовує твердження обвинуваченого про місце зіткнення та вказують що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля Мерседес-410 Д, в результаті чого обидва автомобілі від удару змістились в інше положення.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої ОСОБА_10 апеляційної скарги і вважає як таку, що направлена на уникнення від відповідальності за фактично скоєним ним злочину.

Не заслуговує на увагу посилання прокурора у апеляційній скарзі щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, відповідно ст.ст. 65, 66 КК України, в повній мірі врахував ряд обставин, що пом`якшують йому покарання, та обтяжують.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

До пом`якшуючих обставин відносяться на утриманні є чотири неповнолітні дитини, позитивно характеризується по місцю проживанню, та за попередніми місцями роботи, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

До обтяжуючих обставин слід врахувати вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з наступними змінами, в п.2 роз`яснив що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, а тому наведені у вироку обставини і дані про особу винного давали суду підставу для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 внаслідок м`якості, та стягнення моральної шкоди в повному обсязі то вона не підлягає до задоволення.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, та з урахуванням обставин.

Суд першої інстанцій визначаючись у розмірі заподіяної моральної шкоди правильно прийшов до висновку, оскільки виходив із врахування матеріального становища обвинуваченого, оскільки у нього на утриманні четверо неповнолітніх дітей.

Посилання потерпілого щодо призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання є непереконливими, та враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405,407, 408, 418,419, КПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 15.12.2014 року залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 15.12.2014 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4