Справа № 171/524/15-к
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2015 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.01.1998 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 206 КК України до 4 років позбавлення волі; 20.05.2004 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ст. 304, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений с випробувальним терміном на 3 роки; 19.10.2004 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 310 КК України до 2 років обмеженням волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням по вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2004 всього до 5 років позбавлення волі за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України за сукупністю шляхом часткового складання визначено відбуття покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 09.03.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України с урахуванням вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10. 2004 року визначене остаточне покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 13.10.2011 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України запобіжний захід арешт, 27.10.2011 року звільнений по постанові Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2011 року згідно ст. 409 КПК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Коробки, Каховського району, Херсонської області, громадянина України,тимчасово не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
02.02.2015 року приблизно о 15.00 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , що належить гр. ОСОБА_6 де у останніх виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Та реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проникли на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння звідки таємно, умисно, таємно з корисливих мотивів здійснили крадіжку металевої ємкості для води ємністю 80 літрів та вагою 60 кілограмів, металевої труби діаметром 75 довжиною 3 метри , вагою 20 кілограмів та дисків б/у від мопеду «Дельта». Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,з місця злочину зникли обернувши викрадене на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 заподіяний матеріальний збиток на загальну суму 300 гривень.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб з проникненням у сховище, скоїли злочин, передбачений, ч.3 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому діянні, передбаченому ч.3 ст.185КК України, визнав повністю та показав, що дійсно 02.02.15 року він перебував вдома у ОСОБА_5 , вийшов за будинок, побачив на сусідній земельній ділянці ємність для води та запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку вказаного майна. Філатов погодився та вони разом на територію домоволодіння ОСОБА_6 та викрали ємність для води, труби дики. У вчиненому розкаявся спільно з Філатовим перерахували на користь потерпілої 140 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому діянні, передбаченому ч.3 ст.185КК України, визнав повністю та показав, що дійсно 02.02.15 року ОСОБА_4 перебував у нього вдома, вийшов за будинок, побачив на сусідній земельній ділянці ємність для води та запропонував йому вчинити крадіжку вказаного майна. Він погодився та вони разом проникли на територію домоволодіння ОСОБА_6 та викрали ємність для води, труби дики. У вчиненому розкаявся спільно з ОСОБА_4 перерахували на користь потерпілої 140 грн., примирились з потерпілою.
В судовому засіданні на підставі ч.3 ст.349 КПК України за клопотанням прокурора та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину, його показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений щиро каявся, відшкодував частково шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину, його показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений щиро каявся, відшкодував частково шкоду.
Враховуючи показання обвинувачених та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених у скоєнні вказаного злочину.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожному окремо, суд приймає до уваги, що злочин скоєний обвинуваченими згідно ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких, суд також враховує особу обвинувачених, які за місцем проживання характеризується посередньо, ОСОБА_7 раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, ОСОБА_5 раніше несудимий, військовозобовязаний.
В якості пом`якшуючих покарання обставин, щодо кожного обвинуваченого, суд враховує щире каяття обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушенні, часткове відшкодування шкоди потерпілій.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, можливе без реального відбування покарання, а тому находить за необхідне призначити їм покарання із випробуванням.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, звільнити від відбування призначеного покарання та встановити випробувальний термін строком на два роки .
Відповідно до ст.76 КК України на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, направити потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1