ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/959/15-к
Провадження № 1-кп/486/90/2015
14 липня 2015 року м. Южноукраїнськ
Южноукраїнський міський суд Миколааївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Привольне Волноваського району Донецької області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого малолітню доньку, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 від 30.04.2015 р., яка була укладена 11.06.2015 року між прокурором прокуратури м. Южноукраїнськ ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 ..
Відповідно до Указу Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 р. на території України оголошено початок проведення часткової мобілізації. ОСОБА_5 з 24.04.2015 р. по теперішній час перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний. Військовозобов`язаний ОСОБА_5 24.04.2015 р. пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, за рішенням якої він визнаний за станом здоров`я придатним до військової служби та його призвано на військову службу за мобілізацією до збірного пункту, що знаходиться на території в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 для комплектування команди.
Згідно ч. 2 ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних складах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом:
- призову громадян України на військову службу;
- прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Порядок комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями встановлюється цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно - правовими актами.
Для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями на особливий період, а в разі прийняття у випадках та в порядку, визначених законом, відповідного рішення Президента України - і в мирний час проводиться планомірна військова підготовка і забезпечується перебування в запасі та військовому резерві необхідної кількості військово-навчених громадян.
Крім того, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізаціяю» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Частиною 1 ст. 22 вищевказаного Закону передбачено, що громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.
Також, ч. 3 ст. 22 вищевказаного Закону передбачено, що під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Також ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Разом з тим, в супереч вищевказаним вимогам Конституції України та Законів України ОСОБА_5 не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок і проходити військову службу, маючи намір ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, розуміючи, що він може в подальшому вибути в зону проведення АТО та приймати участь у бойових діях, знаючи про призов, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій, які полягають в підриві обороноздатності України, та бажаючи їх настання, відмовився отримувати повістку про прибуття з відповідними речами на пункт збору 25 квітня 2015 року та не прибув на 07-30 год. до пункту збору, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до неякісного комплектування команди військовозобов`язаних.
Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою ухилитись від призову на військову службу за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи з прямим умислом, протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожний громадянин України на підставі ст. ст. 17, 65 Конституції України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.
11.06.2015 року між прокурором прокуратури м. Южноукраїнськ ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 від 30.04.2015 р..
З вищевказаної угоди вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в ході судового розгляду.
Крім того, згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5
дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України та узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а також покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 2. п. 3, п. 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які роз`яснені йому судом.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України, КК України та просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена між ними добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд вважає, що вищевказана угода повністю відповідає вимогам чинного законодавства, так як містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, тобто зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата укладення угоди та підписи сторін.
Вислухавши обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між обвинуваченим і прокурором відповідає вимогам КПК України, укладення її сторонами є добровільним, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 336 КК України кваліфіковані правильно, відповідно до ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором прокуратури м. Южноукраїнськ ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 підлягає затвердженню.
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України суд
З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості від 11.06.2015 р., укладену між прокурором прокуратури м. Южноукраїнськ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 30.04.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387, затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1