АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 444/9616/12 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/161/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 24 березня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2013 року по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2012 року за № 0000033, за яким

ОСОБА_6 , 1994 року народження, уродженця м. Кривого

Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з незакінченою

вищою освітою, студента ІV-го курсу Криворізького національного технічного університету, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, та згідно ч. 1 ст. 76 КК України суд зобов`язав його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою припинено, звільнено ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків: прибувати за першим викликом суду; не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу суду; повідомляти суд про зміну фактичного місця проживання.

ОСОБА_7 , 1994 року народження, уродженця м. Кривого

Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою

освітою, студента ІV-го курсу Криворізького металургійного технікуму, працюючого без оформлення, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та згідно ч. 1 ст. 76 КК України суд зобов`язав його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою припинено, звільнено ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків: прибувати за першим викликом суду; не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу суду; повідомляти суд про зміну фактичного місця проживання.

Речові докази у кримінальному провадженні: барсетку чорного кольору, з паспортом та тимчасовим талоном про право управління транспортним засобом на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 200 гривень, дві кредитні картки "ПриватБанку", передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 під розписку від 10.11.202 року (т. 1 а.к.п. 27), - слід вважати йому повернутими.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати, у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України, та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і, як наслідок, м`якість призначеного покарання.

Виходячи з наступного, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 1 ст. 420 КК України, просить ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього належного їм майна.

В обгрунтування посилається, що висновки щодо перекваліфікації зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 186 ч. 2 КК України грунтуються на припущеннях та суперечать показам потерпілого, свідків та судово-медичній експертизі за № 2588 від 12 грудня 2012 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді перелома 2-ї пястної кістки правої кисті зі зміщенням уламків.

Встановлено, що 10.11.2012 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину АТБ по вул. Погребняка у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу, запропонував знайомим ОСОБА_7 та особі, матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження (т. 2 а.к.п. 153) напасти на незнайомого ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння його майном.

Попередньо домовившись на вчинення корисливого злочину, співучасники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, закривши обличчя футболками, з метою розбійного нападу, стали переслідувати ОСОБА_8 , а наздогнавши біля будинку АДРЕСА_3 , напали на потерпілого, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров`я.

Так, ОСОБА_6 ударом ноги по спині повалив потерпілого на землю, а потім співучасники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, стали наносити удари ногами в область голови, спини, верхніх кінцівок потерпілого.

Скориставшись цим, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вихопила з рук ОСОБА_8 сумку-барсетку вартістю 150 грн., з грошима у сумі 200 грн.

Привласнив викрадене чуже майно на загальну сумму 350 грн., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, намагалися втекти з місця злочину, однак були затримані працівниками міліції.

В результаті розбійного нападу потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді перелома 2-ї пястної кістки правої кисті зі зміщенням уламків.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_10 , заперечували проти апеляційної скарги та вважали оскаржуваний вирок законним та обгрунтованним.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_11 вважає вирок суду законним та обгрунтованним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскільки висновки суду першої інстанції щодо перекваліфікації дій обвинувачених зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 186 ч. 2 КК України ґрунтуються на припущеннях та є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , який згідно лікарського свідоцтва про смерть № 318 (т. 1 а.к.п. 51-52) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні наполягав, що 10.11.2012 року близько 03 год. 00 хв. троє невідомих йому хлопців повалили його на землю, били ногами та забрали барсетку, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелома руки, однак працівникам міліції по гарячим слідам їх вдалось затримати.

Працівники міліції - ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підтвердили, що на житловому масиві Карачуни виявили побитого незнайомого ОСОБА_8 , який заявив про злочин. Працівники міліції засвідчили суду, що у потерпілого була пухлина на руці і кров на обличчі.

Характерно, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували, що вночі сховавши обличчя, переслідували незнайомого потерпілого, а наздогнавши, повалили його на землю, били та забрали барсетку.

Вказані докази узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи за № 2588 від 12 грудня 2012 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, у виді перелома 2-ї пястної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, час виникнення ушкоджень може відповідати 10.11.2012 року (т. 2 а.к.п. 109-110).

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 підтвердив, що перелом може відповідати даті травми, тобто 10.11.2012 року.

Згідно протоколу огляду від 10.11.2012 року, на землі біля СШ № 79, навпроти дев`ятиповерхового будинку № 75 по вул. Політехнічній в місті Кривому Розі, співробітники міліції, у присутності понятих та потерпілого ОСОБА_8 , виявили та вилучили барсетку чорного кольору, у якій знаходилися паспорт та тимчасовий талон на право управління транспортним засобом на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 200 грн., однією купюрою, дві кредитні карти "ПриватБанку" (т. 1 а.к.п. 17-18).

Висновки суду першої інстанції, що нібито тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які були виявлені у потерпілого, могли бути отримані в інший спосіб, як то - при падінні, і це дало підстави для перекваліфікації дій обвинувачених на більш м`яку статтю Кримінального кодексу України, не є переконливими.

Вочевидь, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вночі, сховавши обличчя під масками, напали на потерпілого та стали бити ногами, були свідомі того, що спричинять ОСОБА_8 , який не міг захищатися, тілесні ушкодження, та не переймалися ступеню їх тяжкості, а тому їх дії слід кваліфікувати як розбійний напад.

Без сумніву тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості були отримані потерпілим в результаті розбійного нападу, вчиненого обвинуваченими та особою, матеріали відносно якої виділенні в окремеме провадження.

Колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій за ч. 2 ст. 186 КК України та призначеного покарання підлягає скасуванню, і відповідно до ст. 420 КПК України постановляє свій вирок.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід визнати винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднанним із насильством, небезпечним для для життя, чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, виключно позитивно характеризується, як за місцем навчання (т. 1 а.к.п. 147), так і за місцем проживання (т. 1 а.к.п. 150-151), розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Слід враховувати і думку мешканців вул. Пирогова, Сухе-Батора та Буковинської, які клопотали (квартальний комітет № 37 Центрально-Міського району м. Кривого Рогу) про пом`якшення ОСОБА_6 покарання (т. 2 а.к.п. 143).

ОСОБА_7 також вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується, як за місцем навчання (т. 1 а.к.п. 124), так і за місцем

проживання (т. 2 а.к.п. 122-126), розкаявся у скоєному, активно сприяв органу досудового розслідування.

Суд враховувує також і думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, обвинувачених та відмовився від цивільного позову.

Вказані обставини судова колегія, згідно ст. 69 КК України, визнає як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає за можливе призначити основне покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.

Слід зазначити, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, тому їм повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфікацією всього належного їм майна, з відбуванням в умовах ізоляції в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2013 року в частині кваліфікації та призначення покарання скасувати.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити кожному, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з конфіскацією всього належного їм майна, з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання слід відраховувати з часу його виконання, зарахувавши до строку відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 час перебування під вартою з 10 листопада 2012 року по 14 березня 2013 року.
В іншій частині вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2013 року відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4