Справа № 333/618/15-к
Провадження № 1-кп/333/155/15
ВИРОК
04 березня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Братськ, Іркутської області (РФ), громадянина України, руського, маючого середню спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 29.12.2004 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки;
- 06.04.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 24.05.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком 1 рік;
- 05.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.10.2013 року, не відбутий строк 7 місяців 23 дні, за обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, у т.ч. тяжких, судимість за які не погашена та не знята, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв аналогічний злочин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в зазначений час, у вказаному місці з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наблизились до потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які йшли в одному напрямку з останніми. Після цього, ОСОБА_5 , підбігши до ОСОБА_7 , наніс один удар ногою в область лівої ноги останньої, від чого ОСОБА_7 впала на землю. У подальшому, ОСОБА_5 шляхом ривку з рук ОСОБА_7 відкрито викрав у останньої сумку чорного кольору, вартістю 300 гривень, в якій знаходились: парасоля жовто-зеленого кольору, вартістю 50 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 200 гривень, мобільний телефон «Nokia» у корпусі чорного кольору, вартістю 400 гривень, окуляри у футлярі чорного кольору, вартістю 300 гривень, а всього майна на загальну вартість 1 250 грн., спричинивши останній матеріальних збитків на вказану суму.
Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_10 , якій у цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наносив тілесні ушкодження, та шляхом ривку відкрито викрав у останньої рюкзак світло-бежевого кольору, вартістю 200 гривень, в якому знаходились шарф сіро-білого кольору розмірами 140*40 см, вартістю 100 гривень та окуляри в оправі золотистого кольору у чохлі бордового кольору, вартістю 510 гривень, а всього майна на загальну вартість 810 грн., спричинивши останній матеріальних збитків на вказану суму.
У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підбіг до потерпілої ОСОБА_9 та штовхнув її, від чого остання впала на землю, а в цей момент до ОСОБА_9 підбіг ОСОБА_5 , який продовжуючи свій злочинний умисел, відкрито з карману пальто ОСОБА_9 викрав мобільний телефон «Samsung» у корпусі червоного кольору, вартістю 200 гривень, спричинивши останній матеріальних збитків на вказану суму. Після цього, ОСОБА_5 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою ОСОБА_6 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зникли з місця вчинення злочину з викраденим майном.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними у обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, у день скоєння злочину 21.11.2014 року він познайомився з ОСОБА_6 , прізвище якого йому невідомо, на привокзальній площі станції «Запоріжжя-1». Останній запропонував йому випити, на що він погодився та вони з ОСОБА_6 випили одну склянку настойки бояришника, до цього він пив пиво, а ОСОБА_6 також знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_6 запропонував піти до його подруги у сторону Південного мікрорайону м. Запоріжжя. Коли вони шли у бік вул. Луначарського, попереду у їхньому напрямку йшли три жінки, які між собою розмовляли. Після того, як жінки зупинилися, він та ОСОБА_6 їх наздогнали, та підходячи до останніх, ОСОБА_6 йому сказав: «Підстрахуй», після чого ОСОБА_6 підбіг до жінок. Він у свою чергу, також підбіг до однієї з жінки ( ОСОБА_7 ) та вдарив ногою останню в область лівої ноги, від чого ОСОБА_7 впала на землю. Після цього, він ривком вихватив сумку у ОСОБА_7 . В цей же час, ОСОБА_6 наносив удари іншій потерпілій ОСОБА_8 , а він, користуючись станом останньої, з рук ОСОБА_8 вирвав рюкзак. Після цього, ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_11 , від чого остання впала на землю, а він в цей час з кишені ОСОБА_11 викрав мобільний телефон. Після цього, він та ОСОБА_6 втекли з місця скоєння злочину. Спочатку вони бігли разом, приблизно 15 метрів, а потім розбіглися у різні сторони. Сумку ОСОБА_7 він викинув, а мобільний телефон ОСОБА_11 загубив коли біг від місця скоєння злочину. Приблизно, через 30 хвилин в районі вул.Набережної, його затримали працівники міліції і у нього у той час знаходився рюкзак ОСОБА_8 . Куди точно, ОСОБА_6 наносив удари останній він не бачив, так як усі події розвивалися дуже швидко, та відбувалися, приблизно три хвилини. У скоєному щиросердно розкаюється. Крім того, під час досудового розслідування просив вибачення у потерпілих. На цей час мешкає з ОСОБА_12 у цивільному шлюбі та на його утриманні знаходиться його неповнолітній син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, відсутні цивільні позови від потерпілих, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судово-медичних експертиз № 4943 від 24.12.2014 року та №4944Д від 24.12.2014 року відносно потерпілої ОСОБА_7 , судово-медичної експертизи №4942 від 25.11.2014 року відносно потерпілої ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах та у інших лікарів, не перебуває), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена, має постійне місце проживання без реєстрації, офіційно не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілих, які вказали, що не заперечують проти призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.
Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим у повному обсязі.
Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Докази, що підтверджують батьківство обвинуваченого неповнолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на думку суду, відсутні, так як у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління 26.07.2011 року у графі «Батько» зазначений ОСОБА_14 . Інших доказів на підтвердження вказаного факту, стороною захисту суду надано не було.
Санкцією ч.2 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років. Враховуючи у сукупності дані про особистість обвинуваченого, обставини кримінального провадження, обставини, пом`якшуючі покарання ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, але, на думку суду, ОСОБА_5 доцільно призначити мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Під час призначення покарання ОСОБА_5 , суд також розглядав питання щодо застосування вимог ст. 69 КК України, на що у судових дебатах наполягала захисник ОСОБА_4 .
З урахуванням того, що ОСОБА_5 був раніше неодноразово судимий, злочин скоїв через 5 місяців після повного відбуття покарання за попередній злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховування, враховуючи кількість та стать потерпілих, зухвалість дій обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України, навіть при наявності двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 . В даному випадку міра покарання, яка обрана ОСОБА_5 , на думку суду, є необхідною та достатньою для його виправлення і попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Цивільні позови потерпілими не заявлені.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 12 годин 30 хвилин 30.12.2014 року.
До набрання вироку законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1