Справа № 201/6637/15к
Провадження № 1кп/201/266/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001593 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одоуженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 30.03.2015 близько 15.00 години, перебуваючи на робочому місці, а саме у господарському дворі супермаркету Варус-9 по пр. Гагаріна, 8А в м. Дніпропетровську побачив частину кліматичного обладнання Восход інв. № ТО-7453 загальною вартістю 4128 грн. 82 коп., яке належить ТОВ Омега, та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, у присутності колеги - ОСОБА_5 , який не усвідомлював характер вчинюваних протиправних дій, шляхом вільного доступу ОСОБА_3 повантажив на візок вказане обладнання, замотавши його в чорні поліетиленові пакети для маскування і направився до виходу за територію господарського двору супермаркету Варус 9, де перед виходом був зупинений співробітником ТОВ Омега при цьому не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав показання, які підтверджують обставини злочину, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 30.03.2015 р., перебуваючи на робочому місці, він побачив металевий ящик, який вирішив здати на металобрухт. З цією метою він завантажив його на візок та намагався вивезти, однак був зупинений працівником супермаркету Варус-9.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить визнання своєї вини.

Обставин що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання,.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1