Справа № 314/2632/15-к
Провадження № 1-в/314/615/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізька область, Якимівський район, село Охрімівка, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

- 07.06.1995 року Якимівським районним судом за ст.86-1,229-6 с.2 КК України до 6 років позбавлення волі на підставі ст.ст.44,45 КК України з іспитовим строк 3 роки з передачею на перевиховання трудового колективу.

- 25.03.1996 року Якимівським районним судом за ст.215 ч.1 КК України штраф в дохід держави у розмірі 6 млн.руб. у відповідності до ст.43 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 07.06.1995 року Якимівського районного суду та остаточно призначено штраф у розмірі 6 млн. руб. , на підставі ст.45 КК України з іспитовим строк на 3 роки.

-12.01.1998 року Якимівським районним судом за ст.206 ч.2, 140 ч.2, 141 ч.2,17,141ч.2,42,43 КК України до 4 років позбавлення волі, у відповідності до ст.43 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 25.03.1996 року Якимівського районного суду та остаточно призначено 6 років 1 місяць позбавлення волі.

-27.04.2005 року Якимівським районним судом за ст.296 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік. 24.05.2006 року звільнений від відбування покарання.

-06.06.2006 року Мелітопольським міськрайонним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. 28.07.2008 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 8 днів.

-14.02.2011 року Якимівським районним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

По даній справі засуджений: 07.12.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.190 ч.2,358 ч.1,3,4, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 14.02.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 07.12.2012 року Кінець строку: 07.06.2016 року
про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 , надав до заяву якою просить розглянути клопотання про умовно дострокове звільнення без його участі.

Суд, вважає за можливе розглянути справу без участі засудженого на підставі наявних у справі доказів.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, відповідних висновків для себе не зробив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 16.01.2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №101.

За час відбування покарання характеризується наступним чином має 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Має 2 стягнення одне з яких накладено 12.06.2015 року не знято та не погашено в установленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві установи.

Комісією установи з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення 15.04.2015 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів подання встановлено, що під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований у період з 2013 року по 2015 рік.

Його відношення до праці протягом певного періоду часу, на погляд суду, пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

Особа засудженого та його поведінка за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності, не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення, оскільки останній за весь період відбування покарання має лише одне заохочення та непогашене в установленому законом порядку стягнення, накладене 12.06.2015 року правами начальника колонії, що свідчить про небажання судженого стати на шлях виправлення.

Згідно висновку характеристики виданої на ім`я засудженого ОСОБА_4 адміністрація установи виконання покарань вважає, що останній не довів свого виправлення, тому застосування до нього ст.81 КК України є недоцільним.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом семи днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 02.07.2015

02.07.2015