У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Кармазіна Ю.М.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Мар'їнського районного суду
Донецької області від 15 квітня 2005 року і ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 8 вересня
2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, раніше судимий:

22.06.2000 р. за ст.ст. 17, 140 ч. 2, 140 ч. 2,

145 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі

умовно, з іспитовим строком на 1 рік, звільнений

від відбування
призначеного покарання

на підставі ст. 1 п. “а” Закону України

“Про амністію” від
11.05.2000 р.,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
3 ст. 185 КК України 2001 р. на чотири роки;

- за ч.
2 ст. 263 КК України 2001 р. на два роки;

- за
ст. 304 КК України 2001 р. на два роки;

- за ч.
3 ст. 142 КК України 1960 р. на шість років з конфіскацією всього майна;

- за ч.
2 ст. 140 КК України 1960 р. на три роки.

На підставі ст. 70 КК України 2001 р.
за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_1
визначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев'ять років з
конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 71 КК України 2001 р.
до призначеного за цим вироком покарання приєднано частково невідбуту частину
покарання за попереднім вироком і ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин України, раніше судимий:

23.11.2001 р. за ст.ст. 140 ч. 2,

142 ч. 3 КК України 1960 р. на 7 років позбавлення

волі з конфіскацією всього майна,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
3 ст. 185 КК України 2001 р. на три роки;

- за ч.
2 ст. 140 КК України 1960 р. на три роки.

На підставі ст. 70 КК України 2001 р.
за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_2
визначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України 2001
р. до призначеного за цим вироком покарання приєднано частково невідбуту
частину покарання за попереднім вироком і ОСОБА_2 визначено остаточне покарання
у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна.

Також цим вироком засуджено ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, щодо яких судові рішення в касаційному порядку не
оскаржувались.

Постановлено стягнути солідарно:

- з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_5
на користь ВАТ «Селидівський хлібокомбінат» 2907 грн на відшкодування майнової
шкоди;

- з ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 3239 грн на відшкодування майнової шкоди;

- з ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь Успенівського сільського споживчого товариства Мар'їнської
райспоживспілки 1116 грн на відшкодування майнової шкоди;

- з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_7 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 8 вересня 2006
року вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за
вчинення таких злочинів.

26 березня 2001 року о 00 год. ОСОБА_1
за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проникли в магазин № 3
«Селидівський коровай» ВАТ «Селидівський хлібокомбінат», що по вул. Перемоги в м. Курахове
Мар'їнського району Донецької області, звідки таємно викрали 2907 грн, які
належали цьому товариству.

9 травня 2001 року приблизно о 1-ій
год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3, а також ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, яких засуджено за вчинення
цього злочину вироками Мар'їнського районного суду Донецької області відповідно
23.11.2001 року та 5.11.2001 року, в с. Дачне Мар'їнського району Донецької
області проникли в магазин-кафе «Ягідка», що належав ОСОБА_8, звідки таємно
викрали майно останнього на загальну суму 3450 грн 40 коп., заподіявши йому
значну майнову шкоду.

10 червня 2001 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у с. Ільїнка Мар'їнського району
Донецької області проникли в магазин, який належав ОСОБА_9, звідки таємно
викрали майно останнього на загальну суму 3376 грн. 19 коп.

16 червня 2001 року приблизно о 3-ій
год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у с. Успенівка
Мар'їнського району Донецької області проникли в магазин «Черговий»
Успенівського ССТ, звідки таємно викрали майно цього товариства на загальну
суму 1116 грн 17 коп.

26 липня 2001 року приблизно о 10-ій
год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (засудженим за вчинення
цього злочину вироком Мар'їнського районного суду Донецької області від 23.11.2001
року) з метою заволодіння чужим майном проникли у квартиру АДРЕСА_1, де вчинили
розбійний напад на ОСОБА_10, поєднаний із застосуванням до нього насильства,
небезпечного для життя і здоров'я, в ході якого заподіяли потерпілому тяжкі
тілесні ушкодження та заволоділи майном ОСОБА_7 на загальну суму 1937 грн.

Також ОСОБА_1 засуджено за незаконне
носіння кастета, який є холодною зброєю ударно-роздроблюючої дії та якого він
застосував 26 липня 2001 року при вчиненні розбою на ОСОБА_10

Крім того, ОСОБА_1, знаючи про
неповнолітній вік ОСОБА_2, втягнув його в злочинну діяльність і вчинив за
попередньою змовою з ним крадіжки чужого майна за епізодами від 10.06.2001
року, 16.06.2001 року та розбійний напад на ОСОБА_10

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить судові рішення змінити, скасувати в частині його засудження за ст.ст.
263 ч. 2, 304 КК України, за епізодами крадіжок чужого майна від 10.06.2001
року і 16.06.2001 р., а також рішення суду про призначення йому покарання за
сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. Вказує на відсутність у
справі доказів, якими б підтверджувалась його вина у вчиненні зазначених
злочинів. Посилається на застосування до нього незаконних методів досудового
слідства, внаслідок чого він давав неправдиві показання, обмовивши себе. Крім
того, вважає, що строк відбуття ним покарання повинен обчислюватись з
14.12.2001 року.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за
необхідне ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого
необхідно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та в порядку ст. 395
КПК України щодо ОСОБА_2 - скасувати, а справу щодо них
направити на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК
України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляцій
та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляції без задоволення
- підстави, з яких її визнано необгрунтованою.

Апеляційним судом наведені вимоги закону належним чином не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_1 в апеляції та
доповненні до неї викладав прохання про скасування вироку. Стверджував, що
матеріали справи сфальсифіковано та оспорював висновок суду про доведеність
його вини за епізодами крадіжок чужого майна від 10.06.2001 року і 16.06.2001
року, незаконному носінні холодної зброї і втягненні неповнолітнього ОСОБА_2 у
злочинну діяльність. Мотивуючи своє прохання, засуджений ОСОБА_1 наводив
змістовні доводи, вказував про застосування до нього незаконних методів
досудового слідства і зазначав, що наведені доводи не були перевірені місцевим
судом. Також вказував на порушення його права на захист. Вважав неправильним
призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України,
посилаючись на те, що вироком Кіровського райсуду м. Донецька від 22.06.2000
року він був звільнений від відбування призначеного покарання на підставі Закону України “Про
амністію” від 11.05.2000 року.

Апеляційний суд, залишаючи апеляцію засудженого ОСОБА_1 без задоволення,
всі її доводи не перевірив, в ухвалі не зазначив підстав, через які апеляцію
визнано необгрунтованою, і не навів докладних мотивів прийнятого рішення, а
обмежився загальною фразою про те, що вина засудженого доведена сукупністю
доказів, які перелічив, не аналізуючи їх та не розкриваючи доказового змісту.

Також в ухвалі апеляційним судом не зазначено підстав, через які апеляції
засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_11 визнано необгрунтованими.

З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду не може визнаватись такою,
що відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

За таких обставин ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та в порядку ст.
395 КПК України щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

З метою прийняття законного і обгрунтованого рішення при новому
апеляційному розгляді мають бути перевірені всі доводи апеляцій засуджених
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_11, а також доводи, які викладені в касаційній скарзі
засудженим ОСОБА_1. Крім того, апеляційному суду необхідно перевірити, чи були
дотримані судом першої інстанції при новому судовому розгляді справи вимоги ст.
375 КПК України.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Донецької області від 8 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 і в порядку ст. 395
КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу щодо них направити на новий
апеляційний розгляд у той же суд в іншому складі суду.

С у д д і:

С.М. Міщенко Л.Ф. Глос Ю.М. Кармазін