Справа №1-20/10 23.12.2010 23.12.2010 23.12.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-793-2010 Головуючий у 1-й інстанції: Баранкевич В.О.
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Дзюби Ф.С.,

суддів Фаріонової О.М., Пустовара М.Л.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_2,

23 грудня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2010 року, яким:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, судимий 19.09.2004 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення. Звільнився 03.03.2008 р. за постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.02.2008 р. умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 27 днів;

засуджений:

-за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком від 19 версеня 2004 року і остаточно призначено до відбуття - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, не судимий відповідно до ст.89 КК України;

засуджений:

-за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та зобовязаний періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільні позови Одеської залізниці та потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду.

За вироком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у тому, що 11 квітня 2009 року, приблизно о 23 годині, за попередньою змовою між собою вчинити крадіжку чужого майна, на автомобілі «ВАЗ» з причепом, належним ОСОБА_3, приїхали на перегін ст. Трихати-Баловне у районі 75 кілометра, пікет 1-й, де рухаючись в напрямку 76-го кілометра, таємно викрали шляхом викручування 259 закладних болтів.

Тіє ж ночі, вони ж, продовжуючи реалізацію злочиного умислу, приїхали до вхідного світлофору ПЧ-1 та ПЧ-2 тієї ж залізничної станції, де таємно викрали 475 болтів.

Всого викрадено 734 болти, загальною вартістю 1225 грн. 78 коп.

Крім того, 13 квітня 2009 року, у переіод з півночі до 1 години ночі, вони ж, за попередньою змовою між собою та іншою невстановленою особою, на тому ж автомобілі приїхали у с. Костянтинівку Новоодеського р-ну Миколаївської області, вул. Д.Куропятникова, 34-А, де проникли у приміщення цеху по виробництву морозива, звідки таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_4 майно, загальною вартістю 124020 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить помякшити призначене покарання.

Посилається на визнання вини, щире каяття, стан здоровя (кілька тяжких захворювань), свій молодий вік та намір створити сімю.

Іншими учасниками процесу апеляцій на вирок не подано.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оцінивши перевірені докази, суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у крадіжці чужого майна, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, повторно та з проникненням в інше приміщення, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

Вирок у цій частині апелянтом не оспорюється.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то воно визначене у межах санкції ч.2 ст.185 КК України та майже у нижчій межі санкції частини третьої цієї статті, у відповідності з вимогами ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного (два умисні злочини, один з якиї є тяжким), даних про особу (позитивної характеристики, захворювання на туберкульоз), обставин, що помякшують покарання (визнання вини та каяття), відсутності обтяжуючих покарання обставин.

ОСОБА_2 раніше судимий, скоїв новий аналогічний корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

За сукупністю злочинів судом застосовано принцип поглинення покарань, а за сукупністю вироків - принцип їх часткового скаданання, що також не можна вважати надмірно суворим.

Тому рішення суду про необхідність обрання засудженому покарання у виді позбавлення волі та на визначений у вироку строк є вірним і належно вмотивованим.

Відносно доводів апелянта про необхідність врахування обставин, що помякшують покарання та характеристики особи, то вони не суттєві, оскільки усі ці обставини вже враховані судом 1-ї інстанції при постановленні вироку.

Щодо посилань на вік та намір створити сімю, ці обставини не є такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки особи засудженого та вичнених ним злочинів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для помякшення ОСОБА_2 призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2010 року у відношенні засудженого ОСОБА_2 - без зміни.

Головуючий Судді: