Справа № 1007/9904/2012
Провадження № 1/1007/500/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Шевчука М.П.

при секретарі - Заковоротній Т.І.

з участю прокурора - Неділько С.А.

потерпілої - ОСОБА_1

адвокатів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, 31 липня 1983 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України, із не повною середньою

освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в

місті Бровари вул. Андрєєва буд. № 37 Київської області,

відповідно до ст. 89 КК України, є особою , що не має

судимості.

у скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (ред. 2001 р.)

ОСОБА_5, 01 липня 1990 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця , громадянина України , із повною середньою

освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в

місті Бровари вул. Андрєєва буд. № 86 Київської області,

раніше судимого.

- 08 лютого 2012 року за вироком Броварського

міськрайонного суду Київської області за ст.185 ч.1 КК

України, до 1-го року позбавлення волі, на підставі ст.75

КК України , звільненого від відбування покарання з

випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України (ред. 2001 р.)

в с т а н о в и в:

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в сховище, а підсудній ОСОБА_5 вчинив це повторно, за таких обставин.

Так, 16 липня 2012 року, близько 17 години, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились на території СТ «Ялинка»по вул.Садова-3 в районі домоволодіння № 58 Броварського району Київської області, куди прибули на автомобілі «Ваз -21053» д.н.з 446-73 ХМ, який на праві власності належить ОСОБА_6. В подальшому підсудні, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачивши на території вказаного домоволодіння чавунну ванну, вступили в злочинну змову між собою, спрямовану на таємне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, підсудні, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за попереднім зговором між собою, проникли через ворота, які були закриті на запираючий пристрій, на територію домоволодіння № 58 по вул.Садова-3 СТ «Ялинка» та таємно викрали чуже майно, підсудній ОСОБА_5 вчинив це повторно, а саме чавунну ванну вартістю 500 гривні, що на праві власності належала потерпілій ОСОБА_1 Після цього, підсудні, використовуючи автомобіль «Ваз -21053» д.н.з 446-73 ХМ, який на праві власності належить ОСОБА_6 перевезли викрадену чавунну ванну, до пункту прийому металолому та здали її там, за 175 гривні, розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд, а виручені кошти витратили на власні потреби. Своїми незаконними злочинними діями, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинити потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 500 гривні.

Органом досудового слідства підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред'явлено обвинувачення в вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Підсудний ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що дійсно, 16.07. 2012 року, близько 17 години, він та ОСОБА_5 знаходились на території СТ «Ялинка» по вул.Садова-3, в районі домоволодіння № 58 Броварського району Київської області, куди прибули на автомобілі «Ваз -21053» д.н.з 446-73 ХМ, який на праві власності належить ОСОБА_6 і він ним керував. В подальшому вони побачили на території вказаного домоволодіння чавунну ванну, вирішили її викрасти, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, за змовою між собою, через ворота, які не були закриті на замок, а лише на засувку, зайшли на територію домоволодіння № 58 по вул.Садова-3 СТ «Ялинка» та таємно викрали чавунну ванну, яка була лопнувшою, інша була ціла то вони її залишили. Після цього, використовуючи автомобіль «Ваз -21053» д.н.з 446-73 ХМ, перевезли викрадену чавунну ванну, до пункту прийому металолому та здали її там, за 175 гривні, а виручені кошти витратили на власні потреби, купили цигарки, заправили автомобіль. Не може пояснити, хто перший запропонував вчинити крадіжку, але він зупинив автомобіль і вони вийшли разом. Просить не наказувати суворо, не позбавляти волі, врахувати що, він не подумав, що робив, кається в скоєному, більше подібного не допустить та надати шанс на виправлення, матеріальну шкоду повністю відшкодували.

Підсудний ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні, вину в вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, розкаявся у вчиненому, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що дійсно він 16.07.2012 року, близько 17 години, він та ОСОБА_4 знаходились на території СТ «Ялинка»по вул.Садова-3 в районі домоволодіння № 58 Броварського району Київської області, куди прибули на автомобілі «Ваз -21053» д.н.з 446-73 ХМ, яким керував ОСОБА_7, кому він належить, він не знає. В подальшому, вони побачили на території вказаного домоволодіння ванну, вирішили її викрасти та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, проникли через ворота, які не були закриті на замок, на територію вказаного домоволодіння № 58 по вул.Садова-3 СТ «Ялинка» та викрали чавунну ванну. Після цього, перевезли викрадену чавунну ванну, до пункту прийому металолому та здали її там, за 175 гривні, а виручені кошти витратили на власні потреби, заправили автомобіль, купили цигарок. Він не може точно сказати, хто перший запропонував вчинити злочин, коли автомобіль зупинився, то вийшли разом, він відкрив ворота, на вхідних дверях будинку, він побачив замок, разом пішли до ванни, хоча їх там було дві, вони взяли пошкоджену, злочин він вчинив під час відбування покарання. Просить не наказувати його суворо та по можливості, не позбавляти волі, врахувати, що він визнав повністю свою вину, відшкодували потерпілій матеріальну шкоду, більше подібного не допустить.

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки вони вину визнають і факт таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням в сховище, а підсудній ОСОБА_5 вчинив це повторно, не заперечують та їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст. ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за виключенням дослідження документів, що характеризують їх особу.

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в сховище, а підсудній ОСОБА_5 вчинив це повторно, на загальну суму 500 гривні, винність їх доведена і вони повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Так, дії підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує : - ст. 185 ч.3 КК України / в ред. 2001 р./, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в сховище.

Дії підсудного ОСОБА_5 суд кваліфікує : - ст. 185 ч.3 КК України / в ред. 2001 р./, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в сховище.

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про їх особи та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_4 суд визнає як визнання вини та каяття в скоєному, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно підсудного ОСОБА_4 під час досудового слідства та в судовому засіданні не встановлено.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_5 суд визнає, як визнання вини та каяття в скоєному, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено.

Вказана органом досудового слідства, обставина, як вчинення злочину повторно, стосовно підсудного ОСОБА_5 повинна бути виключеною з обвинувачення, так як вона є кваліфікуючою ознакою обєктивної сторони злочину.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про його особу, що він позитивно характеризується по місцю проживання, хоча раніше і притягувався до кримінальної відповідальності, однак в законному порядку був звільнений він відбування покарання, свою вину в скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, матеріальна шкода потерпілій, відшкодована в повному обсязі, потерпіла клопоче про призначення підсудному покарання не повязаного з позбавленням волі, як особа він не є суспільно-небезпечним, а тому, суд приходить до висновку, про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, та покладенням на нього обовязків, передбачених вимогами ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудного ОСОБА_5 який позитивно характеризується по місцю проживання та попередньої роботи, свою вину в скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну шкоду спричинену злочином, потерпіла клопоче про призначення підсудному покарання не повязаного з позбавленням волі, однак злочин підсудний вчинив під час відбування покарання, не ставши на шлях виправлення, повторно вчинивши корисливий злочин, який відноситься до тяжких, а тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання, можливі лише при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реального відбуття покарання в органах кримінально - виконавчої системи і не вбачає підстав та можливостей, для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання, суд вважає, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.71 ч.1 КК України, до призначуваного покарання, підсудному ОСОБА_5 необхідно приєднати, частково не відбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2012 року, відповідно до якого він засуджений за ст.185 ч.1 КК України, до 1-го року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України , звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Цивільний позов по кримінальній справі не заявлено.

Речові докази по справі: - автомобіль НОМЕР_1, що знаходяться під збережною розпискою у власника /а.с.64/, після набрання вироком законної чинності залишити власнику та дозволити розпоряджатися ними.

Судових витрат немає .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (ред. 2001 р.) та призначити йому покарання за цією статтею в виді - 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі .

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 2 (два) роки шість місяців, в період якого зобовязати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в ці органи.

До набрання вироком законної чинності, засудженому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу, залишити без зміни - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання.

ОСОБА_5, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (редакція 2001 р.) та призначити йому покарання у виді - 3 ( трьох ) років позбавлення волі, в кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного вироку, приєднати частково не відбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2012 року і визначити засудженому ОСОБА_5 остаточне покарання - 3 (три) роки шість місяців позбавлення волі, в кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу, стосовно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної чинності, змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання, на утримання під вартою в Чернігівському СІЗО № 31 ДД ВП України в Чернігівській області, взявши його під варту з зали суду.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 11 вересня 2012 року.

Речові докази по справі: - автомобіль НОМЕР_1, залишити власнику та дозволити розпоряджатися ними.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Суддя М.П.Шевчук