Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10.,
суддів:ОСОБА_11., ОСОБА_12.,
з участю прокурора ОСОБА_13.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 15 січня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5.

Вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2012 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2011 року остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8, стосовно яких вирок не оскаржується.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2014 року вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2012 року в частині призначення ОСОБА_5 покарання скасовано та постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 призначено за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2011 року остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, 16 червня 2011 року о 22 год., ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою незаконно проникли в домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_1, в ході якого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили розбійний напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_9, а ОСОБА_8 вчинив розбійний напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_9 поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та вийшовши за межі злочинної змови умисне вбивство потерпілого з корисливих мотивів шляхом нанесення йому не менше 6 ударів у життєво-важливі органи - голову та тулуб.

В результаті вказаних дій ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи належним потерпілому ОСОБА_9 майном на загальну суму 4822 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 просить змінити вирок апеляційного суду щодо останнього та перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України і призначити засудженому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Посилається при цьому на неповноту та однобічність слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженим злочину та його особі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить змінити вищезазначений вирок апеляційного та пом'якшити призначене покарання. Посилається при цьому на неповноту та однобічність слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_13., який не підтримав касаційні скарги засудженого та його захисника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У касаційних скаргах порушуються питання про перегляд судового рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_5 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового і судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України в редакції 1960 року, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційних скарг захисника та засудженого колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Суд належним чином проаналізував наявні в матеріалах справи докази, на підтвердження винності засудженого ОСОБА_5, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто, скоєнні розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло, й дотримуючись вимог процесуального закону, належно обґрунтував свої висновки у вироку та відповідно до них кваліфікував злочинні дії ОСОБА_5

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні й детально викладених у вироку, і є обґрунтованим.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив з дотриманням вимог чинного кримінально - процесуального законодавства. Докладні мотиви щодо оцінки доказів із дотриманням вимог ст.ст. 334, 378 КПК України в редакції 1960 року, наведено у вироку.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України є безпідставними, оскільки у судовому засіданні встановлено, що засуджені ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заздалегідь спланували та ретельно підготували напад на домоволодіння ОСОБА_9, достовірно знаючи, що він є особою похилого віку, мешкає один, спланували напад саме в той час коли потерпілий буде вдома, оскільки їх метою було заволодіння великою сумою грошей. Крім того, засуджений ОСОБА_5 та ОСОБА_7 допускали, що з боку ОСОБА_8 буде застосовано насильство небезпечне для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_9, так як ОСОБА_8 за згодою з іншими засудженими залишився стежити за потерпілим, а якщо ОСОБА_9 почав би чинити опір, то ОСОБА_8 мав здолати цей опір, щоб ОСОБА_5 та ОСОБА_7 змогли вчинити викрадення майна потерпілого, що ОСОБА_8 і було зроблено, але він вийшов за межі домовленості та спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, що стало причиною смерті потерпілого.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковано вірно.

На підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд правильно встановив фактичні обставини справи, тому доводи у касаційних скаргах засудженого та в його інтересах захисника з приводу неправильної кваліфікації дій ОСОБА_5, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Виходячи з установлених судом обставин, за яких ОСОБА_5 був вчинений злочин, дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України. Призначене ОСОБА_5 апеляційним судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, призначене ОСОБА_5 з урахуванням вимог ст. 65 КК України, а саме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також таким, яке не можна визнати невиправдано суворим, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст. 332-335, 378 КПК України в редакції 1960 року.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які давали б підстави для скасування або зміни вироку апеляційного суду, не встановлено, тому касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12