Провадження 1-кп/127/451/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця кримінальне провадження № 0000002 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час судового засідання, в процесі надання доказів по кримінальному провадженню прокурор заявила клопотання про залучення до матеріалів кримінального провадження в якості доказу протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 , здійснений під час досудового слідства в порядку КПК України 1960 року.
Сторона захисту заперечила щодо допустимості даного доказу, оголошення та долучення даного протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження, оскільки суд не вправі посилатися на вказаний доказ, згідно норм КПК України 2012 року, відповідно до яких слухається справа.
Суд, вислухавши учасників процесу, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України 2012 року, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Відповідно до п. 8 Перехідних положень КПК України 2012 року, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України, надійшло до суду в порядку КПК України 2012 року.
В судовому засіданні, в ході розгляду кримінального провадження, було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , під час якого остання наддала суду, в порядку визначеному КПК України 2012 року, повні, змістовні показання, на які суд буде посилатися під час прийняття процессуального рішення по справі, тому суд дійшов вичновку, що п. 8 Перехідних положень КПК України 2012 року, регулює допустимість тих доказів, які суд не може безпосередньо дослідити в ході судового розгляду справи, і які прокурор, за відсутності інших, просить долучити як доказ до кримінального провадження в ході слухання.
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що норма ч. 4 ст. 95 КПК України 2012 року, регулює показання, які отриманні в порядку дії нового КПК України, в порядку якого слухається дане кримінальне провадження, а також те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них в судовому рішенні, тому суд дійшов висновку про недопустимість в якості доказу протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 18.09.2012, та залучення його до матеріалів кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 337, 357 359, 392 КПК України 2012 року, Перехідними положеннями КПК України 2012 року, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про залучення в якості доказу протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 , отриманого під час досудового розслідування від 18.09.2012, по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.
Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя