АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/3574/14-к
Провадження №11-кп/791/359/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів Грушицького , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001076, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився в с.Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, освіта неповна середня, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 29.01.2014 року за ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України,

обвинуваченого за ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України,
в с т а н о в и л а:
цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч. 2, 309 КК України та йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 29 січня 2014 року, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, помістивши його на вказаний срок до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався. Міру покарання рахувати з моменту його затримання.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що він, будучи судимим вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 29 січня 2014 року за ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_5 в середині травня 2014 року на земельній ділянці за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно посіяв насіння конопель та здійснюючи за ними систематичний догляд (видалення бур`яну, зрощування ґрунту, полив) виростив 16 рослин конопель, які 16 червня 2014 року в ході проведення санкціонованого обшуку були виявлені та вилучені працівниками міліції . Ці 16 рослин згідно висновку ботанічної експертизи від 19 червня 2014 року є рослинами, які відносяться до сімейства - Cannabinaceae, роду Cannabis L., виду конопля посівна Cannabis sativa L. Посів даних рослин здійснений людиною, в процесі росту та розвитку рослин за ними здійснювався догляд.
Крім того ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку червня 2014 року, шляхом зривання верхівок рослин конопля, які проростали на земельній ділянці за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та послідуючого їх висушування та подрібнення (перетирання руками), незаконно виготовив наркотичний засіб є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс (маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 6,25 г.), який зберігав за місцем його проживання на території подвір`я та в приміщенні сараю за вказаною вище адресою, для власного вживання шляхом куріння, без мети збуту.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає оскаржуваний його незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Зазначає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував всі обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, сукупність пом`якшуючих вину обставин. Та безпідставно визнавав обтяжуючою покарання обставину- рецидив злочину.
На його думку в матеріалах кримінального провадження достатньо доказів, які характеризують його виключно позитивно, тому призначити йому покарання можливо без реального відбування покарання.
Просить змінити оскаржуваний вирок, застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок суду не оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог обвинуваченого, в дебатах сторони залишились на своїх позиціях, в останньому слові обвинувачений просив пом`якшити йому покарання , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час його розгляду суд відповідно доч.3 ст. 349 КК України визнав за недоцільне досліджувати всі докази в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 та ч.1 ст.310 КК України, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, у тому числі йобвинуваченим, який визнав свою вину в цій частині обвинувачення в повному об`ємі.

Тому згідно із ч.3 ст.349 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались, і щодо яких докази не досліджувались.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів про призначення обвинуваченому занадто суворого покарання та наявність підстав для його пом`якшення, то вони не є слушними.
Згідно зі ст.ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочинів, особу обвинуваченого, сукупність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відніс : щире каяття та повне визнання вини , активне сприяння в розкритті злочинів, до обтяжуючих - рецидив злочину.
Також при призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей (рідну дочку та сина своєї дружини), доглядає за бабусею, яка є особою похилого віку, стан його здоров`я, оскільки страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, проте примусового лікування не потребує, а також ту обставину , що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив нові злочини в період іспитового строку.
За таких обставин у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України. суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкцій інкримінованих злочинів, призначивши остаточне покарання за правилами ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попередні вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 29.01.2014 року .
Тому доводи обвинуваченого щодо неврахування судом в достатній мірі всіх обставини кримінального правопорушення, даних про його особу, сукупності пом`якшуючих вину обставин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі обставини, на які посилається апелянт , зазначені у вироку, враховані судом при призначені йому покарання.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо безпідставності визнання обтяжуючою покарання обставиною - рецидив злочині , то вони є безпідставними.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції за наявності достатніх підстав відповідно до вимог п.1) ч.1 ст. 67 та ст.34 КК України визнав обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів, зважаючи, що ОСОБА_5 раніше за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 29.01.2014 року вчинив умисні злочини за ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК, за даним вироком злочини не є тотожними і однорідними попереднім та теж є умисними , на час їх скоєння судимість за попередні злочини не погашена, та не знята.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано визнав зазначену обставину обтяжуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Достатніх підстав для зміни вироку за невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість, та пом`якшення покарання на підставі ст.69 КК України, як того просить ОСОБА_5 , в його апеляційній скарзі, не наведено , та колегією суддів не вбачається.

За таких обставин апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_2