ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2011 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого: судді Керніцького І.І.

секретаря судового засідання: Оленюк Т.В.

з участю: прокурора Попадинець О.В.

.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долини справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, судимий 23.06.2009 року Долинським р/с за ст. 185 ч. З КК України, до 3-х років та 6-ти місяців позбавлення волі, ст. 75 КК України, іспитовий строк 2 роки,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, що має середню освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, в минулому не судимого,-

за ст. 185 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таємно викрали чуже майно, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Злочини вчинили за наступних обставин:

Так, 19.12.2010 року біля 01.00 год. ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 з підїзду будинку № 20 по вул. Обліски в м. Долині таємно викрали належну ОСОБА_3 дитячу коляску марки «ТАКО», вартістю 2000,00 грн., чим заподіяли ОСОБА_3 майнову шкоду.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, 19.12.2010 року біля 02.00 год. ОСОБА_2 в змові з ОСОБА_1 з підїзду будинку № 2а по вул. Довбуша в м. Долині таємно викрали належну ОСОБА_4 дитячу коляску марки «ADBOR», вартістю 500,00 грн., чим заподіяли ОСОБА_4 майнову шкоду.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в предявленому обвинуваченні визнав частково, показав, що 18.12.2010 року близько 13.00 год. на майдані Січових ОСОБА_5 в м. Долина він зустрів свого товариша ОСОБА_1 і вони вирішили піти погуляти містом. По місту вони гуляли вдвох десь до 18.00 год. після чого розійшлись кожен до себе до дому. Вдома на той час була його мама і він став дивитись з нею телевізор. Близько опівночі з мобільного телефону своєї матері він зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_1 та сказав «Давай зустрінемось» не кажучи для чого саме, на що він погодився та вони зустрілись на автобусній зупинці, що на майдані ОСОБА_5 та мали намір прогулятись містом. Звідти вдвох вони пішли по вул. Грушевського та повернули до вул. Довбуша. Підійшовши до взуттєвого магазину «Скриня» він сказав ОСОБА_1, щоб той його почекав і що він піде до своєї сестри, хоча йти до сестри він не мав наміру, оскільки в нього виник намір викрасти дитячу коляску, яку він бачив на сходовій клітці в будинку по вул. Довбуша, однак про це ОСОБА_1 він нічого не розповів і той залишився чекати нього на вулиці. Коли він увійшов всередину вказаного будинку, то на другому, чи третьому поверсі побачив зеленого кольору дитячу коляску і швиденько виніс її на вулицю, до ОСОБА_1 пояснивши йому при цьому, що дитяча коляска належить його сестрі і що вона їй не потрібна та що сестра попросила його продати коляску. На його прохання ОСОБА_1 зателефонував до свого знайомого по імені ОСОБА_6, який проживає в старій частині м. Долина, спитавши чи не потрібна йому дитяча коляска, що належить його сестрі та чи не купить він в нього дитячу коляску на що ОСОБА_6 погодився. Звідти вони відвезли дитячу коляску до Долинської ЗОШ № 4, де ОСОБА_1 на його прохання викликав зі свого мобільного телефону таксі, однак якої саме моделі він не памятає. ОСОБА_6 поклав дитячу коляску в багажник, а ОСОБА_1 сів спереду біля водія, та сів на заднє сидіння та вони поїхали до ОСОБА_6. Дорогу таксисту показував ОСОБА_1, оскільки він не знав де проживає ОСОБА_6. Приїхавши туди він вийшов з таксі та взяв з багажника дитячу коляску і підійшов до будинку ОСОБА_6 та постукав в двері і йому відчинив незнайомий молодий чоловік, який сказав що його звати ОСОБА_6 та подивившись на дитячу коляску погодився в нього її придбати та дав йому за неї гроші в сумі 150,00 грн. ОСОБА_6 він пояснив, що дитяча коляска належить його сестрі і вона їй не потрібна та що сестра попросила його її продати. Тоді він пішов і сів в таксі, де був ОСОБА_1 Грошей ОСОБА_1 він не давав. Після цього на тому ж таксі вони поїхали до гуртожитку «Ватра», що в м. Долина, по вул. Обліски, де він дав таксисту гроші за перевезення, однак не памятає скільки саме та сказав ОСОБА_1 що іде до сестри та дасть їй гроші за продану коляску і що вони зустрінуться через пів години біля магазину «Галант», що в м. Долина на вул. Довбуша та один пішов до того ж будинку, звідки попередньо викрав дитячу коляску і зайшов в поряд стоячий будинок, що по вул. Обліски маючи намір викрасти ще одну дитячу коляску, яку можливо хтось з жильців залишив в підїзді. Всередині будинку на сходовій клітці, що на четвертому поверсі він побачив червоного кольору дитячу коляску, яка була прикріплена до перил тонким металічним тросом, якого він розірвати не зміг. Тоді він згадав, що в нього в кишені є металеві кусачки, чи плоскогубці які він завжди носить при собі і ними він перерізав металевого троса та швидко витягнув коляску на вулицю до магазину «Галант». ОСОБА_1 ще не було і він почекав його близько 10-ти хвилин після чого той прийшов до нього та спитав де він взяв ще одну коляску на що він відповів що коляска також належить його сестрі і вона також їй не потрібна та вона попросила його її продати і вдвох вони пішли до Долинської ЗОШ № 4, де на його прохання ОСОБА_1 зі свого мобільного телефону знову викликав автомобіль таксі. Водій таксі сказав їм що дитяча коляска не влізе в його автомобіль і тоді він попросив таксиста щоб той по рації викликав більший автомобіль на що він погодився та до них підїхав автомобіль ВАЗ-2104 білого кольору. Після цього він поклав коляску на заднє сидіння, сів поряд, а ОСОБА_1 сів спереду та вони знову поїхали до ОСОБА_6. ОСОБА_1 залишився в авто, а він заніс в будинок викрадену ним дитячу коляску, пояснивши ОСОБА_6 що коляска належить його сестрі і він дав йому за неї гроші в сумі 200,00 грн. ОСОБА_6 здивувало, що він привіз до нього дві дитячі коляски на що він відповів йому, що в його сестри діти вже дорослі і коляски їй не потрібні та тому вона їх продає. Звідти на тому ж таксі вони поїхали на Долинський автовокзал до магазину «Малинка». Грошей з продажу дитячих колясок ОСОБА_1 він не давав сказавши, що дасть їх своїй сестрі. По дорозі він викинув плоскогубці, якими перерізав трос, що кріпив коляску до перил сходової клітки. Де саме він викинув плоскогубці, вказати не зможе. ОСОБА_1 не бачив як він викидав плоскогубці. Будучи біля магазину «Малинка» вони були затримані працівниками міліції, які доставили їх в Долинський РВ УМВС. На даний момент він розуміє, що вчинив злочини, щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє більше такого не робити, просить його суворо не карати. Вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.2 ст.185 КК України визнає, однак зазначає, що ОСОБА_1 нічого не було відомо про те, що продані колиски були ним викрадені, попереднього зговору між ними не існувало.

Підсудний ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно не визнав та суду пояснив, що разом з ОСОБА_7 вони зустрілися 18.12.2010 року в м.Долина по вул.. С.Стрільців приблизно в обід. Якийсь час вони гуляли по місту, а згодом пішли до знайомого на імя Микола, який проживає в будинку з якого була викрадена перша коляска. Цю коляску вони бачили на сходовій клітці. В знайомого Миколи слухали музику, пили каву та пиво. Пробувши в нього якийсь час вони пішли додому. Додому він прийшов близько 18 год. Приблизно о 24 год. йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_2 та запропонував зустрітись. Коли вони зустрілись ОСОБА_2 сказав, що його сестра має намір продати дитячу коляску та запитав, чи не знає він хто може її придбати. На це він відповів, що в нього є знайомий Толік, який може її придбати. Вдвох вони пішли по вул. Грушевського та повернули до вул. Довбуша. Підійшовши до взуттєвого магазину «Скриня» ОСОБА_2 сказав, щоб він його почекав і що він піде до своєї сестри. Через де-який час ОСОБА_2 виніс на вулицю коляску. ОСОБА_6 зателефонував до свого знайомого по імені ОСОБА_6, який проживає в старій частині м. Долина, спитавши чи не потрібна йому дитяча коляска та чи не купить він в нього дитячу коляску на що ОСОБА_6 погодився. Звідти вони відвезли дитячу коляску до Долинської ЗОШ № 4, де він на прохання ОСОБА_2 викликав зі свого мобільного телефону таксі, однак якої саме моделі він не памятає. На таксі вони разом поїхали до ОСОБА_6, якому ОСОБА_2 продав коляску, виручені кошти залишив собі, сказавши, що має повернути їх сестрі. Після цього на тому ж таксі вони поїхали до гуртожитку «Ватра», що в м. Долина, по вул. Обліски, де ОСОБА_2 дав таксисту гроші за перевезення та сказав йому що іде до сестри та дасть їй гроші за продану коляску і що вони зустрінуться через пів години біля магазину «Галант», що в м. Долина на вул. Довбуша. Коли він підійшов до магазину та вже його чекав ОСОБА_7 в якого знову була коляска, він спитав де той взяв ще одну коляску на що останній відповів, що коляска також належить його сестрі і вона також їй не потрібна та вона попросила його її продати. Вдвох вони пішли до Долинської ЗОШ № 4, де на прохання ОСОБА_7 він зі свого мобільного телефону знову викликав автомобіль таксі. Водій таксі сказав їм що дитяча коляска не влізе в його автомобіль і тоді він попросив таксиста щоб той по рації викликав більший автомобіль на що він погодився та до них підїхав автомобіль ВАЗ-2104 білого кольору. Після цього ОСОБА_7 поклав коляску на заднє сидіння, сів поряд, а він сів спереду та вони знову поїхали до ОСОБА_6. ОСОБА_6. залишився в авто, а ОСОБА_7 заніс в будинок викрадену ним дитячу коляску. Коли вони їхали в машині ОСОБА_7 передав йому металеві пласкогубці, сказавши, щоб він потримав їх у себе, оскільки вони випадають йому з кишені. ОСОБА_6 на тому ж таксі вони поїхали на Долинський автовокзал до магазину «Малинка». Будучи біля магазину «Малинка» вони були затримані працівниками міліції, які доставили їх в Долинський РВ УМВС. Проте, що коляски є викраденими і належать іншим особам йому відомо не було. Явку з повинною та пояснення працівникам міліції він підписав, однак їх не читав.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_1 не визнав своєї вини, а обвинувачений ОСОБА_2 частково визнав вину в предявленому йому обвинуваченні, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, їх вина у вчиненні інкримінованих їм злочинів, повністю доводиться зібраними в ході досудового та перевіреними в ході судового слідства наступними доказами:

Так, допитаний в ході судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_3В, суду показав, що в жовтні 2010 року його дружина в магазині «Лелека», що в м. Долина по Проспекту Незалежності, 8 за ціною 2000,00 грн. придбала для їхньої дочки дитячу коляску червоного кольору. Дану коляску вони постійно зберігали на сходовій клітці підїзду їхнього будинку біля вхідних дверей в квартиру на четвертому поверсі. Коляску вони привязували металевим тросом до решітки, що знаходиться на вікні підїзду для того щоб її ніхто не викрав вночі. 18.12.2010 року гуляючи з дружиною та дочкою на вулиці, близько 15.00 год. вони прийшли до дому, залишивши дитячу коляску в підїзді їхнього будинку на сходовій клітці, привязавши її до віконної решітки на четвертому поверсі. Вдень та вечором 18.12.2010 року він декілька разів виходив на коридор та бачив, що дитяча коляска була на місці. Спати вони лягли близько 23.00 год. і на той час дитяча коляска ще була на місці. Близько 03.00 год. ночі 19.12.2010 року до них в квартиру хтось подзвонив в двері і коли він відчинив їх, то побачив, що на коридорі стоїть його сусідка з квартири № 14 ОСОБА_8. Остання сказала, що вийшовши на коридор, вона побачила, що їхньої дитячої коляски та вирішила їх про це повідомити. Вийшовши в коридор він побачив, що дійсно на сходовій клітці відсутня дитяча коляска. Після цього його дружина повідомила про скоєну крадіжку по телефону «102» в Долинський РВ УМВС України. На той момент йому не було відомо хто скоїв дану крадіжку. Декількома днями пізніше від працівників міліції він дізнався, що крадіжку належної йому дитячої коляски скоїли ОСОБА_1 та ОСОБА_2, жителі м. Долина, з якими він не знайомий. Працівниками міліції було вилучено дитячу коляску. Наміру заявляти до Долинського районного суду цивільний позов про відшкодування на його користь відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_9 завданих йому ними в результаті крадіжки матеріальних збитків він не має, оскільки дитяча коляска вилучена, матеріальні збитки йому повністю відшкодовано, претензій матеріального характеру до них в нього не має.

Аналогічні покази дала суду свідок ОСОБА_10 дружина потерпілого ОСОБА_3

Свідок показами свідка ОСОБА_11 суду вказав, що працює на посаді ДІМ Долинського РВ УМВС України та 19.12.2010 року будучи в службовому кабінеті Долинського РВ УМВС № 407 він опитував ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, який пояснив, що 18.12.2010 року в м. Долині він зустрів свого товариша ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 і з ним став гуляти містом. Того ж дня, близько опівночі, вони пішли до магазину «Скриня», що в м. Долина, по вул. Довбуша, а звідти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 увійшли в підїзд одного з житлових будинків та викрали дитячу коляску, що була на сходовій клітці. Після цього вони вдвох сіли в таксі, яке викликав ОСОБА_1 зі свого мобільного телефону та поїхали до цигана ОСОБА_12, жителя старої частини м. Долина і продали йому викрадену ними дитячу коляску та знову повернулись назад до магазину «Скриня». Приїхавши на вул. Довбуша в м. Долина вони увійшли вдвох в підїзд іншого житлового будинку і викрали ще одну дитячу коляску, що була на сходовій клітці та на таксі, яке викликав ОСОБА_1 знову поїхали до ОСОБА_12 і продали йому другу, викрадену ними дитячу коляску. Звідти ОСОБА_1 н Р.І. та ОСОБА_2 поїхали на таксі до магазину «Малинка», що неподалік автовокзалу в м.Долина, де були затримані працівниками міліції та які доставили їх в Долинський РВ УМВС, де останні зізнались в скоєних ними крадіжках дитячих колясок. Будь який тиск на ОСОБА_1 він не чинив, написане ним пояснення від ОСОБА_1 останній прочитав особисто і тільки після цього підписав його. Текст написання явки з повинною ОСОБА_1 він не диктував, він її писав особисто, власноручно, без будь якого тиску на нього.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, працівник Волинського РВ УМВС, який показав, що працює на посаді о/у СКР Долинського РВ УМВС України та 19.12.2010 року будучи в службовому кабінеті Долинського РВ УМВС № 306 він опитував ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, який пояснив, що крадіжки він вчиняв разом з ОСОБА_1 В його кабінеті ОСОБА_2 власноручно, без жодного тиску написав явку з повинною та пояснення, крім того зазначив, що ОСОБА_2 він знає вже давно, оскільки той неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та викликався в Долинський РВ УМВС за підозрою у вчиненні корисливих злочинів.

Показами свідка ОСОБА_14, який вказав, що працює водієм служби таксі «2-88-88», власником якої являється ОСОБА_15. 18.12.2010 року він заступив на чергування 08.00 год. і працював весь день та всю ніч до ранку 19.12.2010 року. Вночі, 19.12.2010 року близько 02.25 год. до нього на телефон задзвонив диспетчер служби таксі і повідомив, що отримано замовлення на здійснення перевезення пасажирів, що чекають автомобіль таксі біля Долинської ЗОШ № 4, що в м. Долина по вул. Обліски. Після отриманого повідомлення від диспетчера він поїхав до Долинської ЗОШ № 4. Підїхавши туди він побачив двох незнайомих йому молодих хлопців, віком близько 20-25 років кожен, що мали з собою дитячу коляску червоного кольору. В даний час в цих хлопцях він впізнає підсудних. Звідки в хлопців взяли дитячу коляску вони йому не розповідали, а він їх не розпитував. Вказана дитяча коляска була великою за розмірами і він разом з пасажирами помістили її на заднє сидіння таксі. Один з пасажирів сів на переднє сидіння, а інший на заднє сидіння поряд з дитячою коляскою. Точно адреси пасажири йому не вказали, сказавши щоб він їхав в стару частину м. Долина, а вони покажуть йому дорогу. ОСОБА_6 Долинської ЗОШ №4 він повіз пасажирів на вул. Стуса, 6, що в м. Долина. Хто саме проживає у вказаному будинку йому не відомо. Пасажир, який сидів спереду вийшов на вулицю та пішов до вказаного будинку та через деякий час повернувся та поніс дитячу коляску в будинок. Повернувшись через 5-10 хв. хлопці спочатку хотіли їхати до нічного магазину «Софія», а потім вирішили їхати на Долинський автовокзал до магазину «Малинка». Приїхавши туди він залишився в автомобілі, а хлопці ходили в магазин «Малинку», де купляли щось їсти. Через деякий час до магазину «Малинка» підїхали працівники міліції, які затримали пасажирів, яких він перевозив та доставили їх в Долинський РВ УМВС.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що 18.12.2010 року близько 18.00 год. до нього на мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_1, який товаришує з його зятем і спитав, чи не хоче він придбати за дешевою ціною дитячу коляску, на що той погодився та сказав, щоб він привіз до нього до дому коляску, яку він мав намір придбати для свого онука. 19.12.2010 року близько 02.00 год. ночі, коли він спав вдома разом зі своєю сімєю, до його будинку підїхав автомобіль таксі, він не розгледів якої саме моделі. В двері хтось постукав і коли він відчинив їх, то побачив на порозі незнайомого йому молодого хлопця, якого бачив вперше та який мав довге волосся, зібране ззаду в хвостик, який сказав, що приїхав від ОСОБА_1 та привіз коляску. Біля нього на вулиці були дві дитячі коляски, синього та червоного кольорів. ОСОБА_6 пояснив, що коляски належать його сестрі і на даний час вони їй не потрібні та запропонував їх в нього купити за ціною 350,00 грн. обидві, а саме новішу, червоного кольору за 200,00 грн. та синю за ціною 150,00 грн. ОСОБА_6 погодився, оскільки вважав, що коляски дійсно належать ОСОБА_2 та купив в нього обидві дитячі коляски, давши йому за них гроші в сумі 350,00 грн. Після цього він затягнув обидві дитячі коляски в будинок, давши ОСОБА_2 за них гроші і той поїхав на таксі геть. Чи був з ОСОБА_2 ще хтось він не бачив, можливо ще хтось сидів в автомобілі, однак до таксі він не підходив. Того ж дня до нього до дому прийшли працівники міліції та розповіли про те, що він придбав викрадені дитячі коляски, що були викрадені з підїздів будинків по вул. Обліски та Довбуша в м. Долині. Після цього він взяв куплені ним обидві дитячі коляски та привіз їх в Долинський РВ УМВС України і добровільно видав працівникам міліції.

Потерпіла ОСОБА_16, звернулася до суду з письмовою заявою в якій просила справу розглядати в її відсутності, підтримує покази, дані нею в ході досудового слідства. В ході досудового слідства остання пояснила, що в 2003 році її чоловік на міському ринку м. Долина за ціною 500,00 грн. придбав для їхньої дитини дитячу коляску зеленого кольору. Дану коляску вони постійно зберігали на сходовій клітці підїзду їхнього будинку біля вхідних дверей в квартиру на третьому поверсі. В обідню пору 18.12.2010 року вона виходила на коридор та бачила, що дитяча коляска була на місці. Спати вони лягли близько 23.00 год. і на той час дитяча коляска ще була на місці. Ранком 19.12.2010 року близько 10.00 год. вона вийшла на коридор і побачила, що дитяча коляска відсутня. Вона спочатку не надала цьому особливої уваги, подумавши, що хтось з її знайомих не попередивши взяв коляску і тому про відсутність дитячої коляски вона не одразу повідомила в міліцію. 22.12.2010 року до неї до дому прийшли працівники міліції та спитали в її чи не викрадали в неї зеленого кольору дитячу коляску. Також працівники міліції повідомили її про те, що вони зловили зловмисників, які скоїли дану крадіжку і вилучили в них належну їй дитячу коляску. Після цього вона разом з працівниками міліції проїхала в Долинський РВ УМВС де написала письмову заяву по факту вчинення належної їй дитячої коляски. На той момент їй не було відомо хто скоїв дану крадіжку. Працівниками міліції було вилучено дитячу коляску. Наміру заявляти до Долинського районного суду цивільний позов про відшкодування на її користь відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_9 завданих їй ними в результаті крадіжки матеріальних збитків вона не має, оскільки дитяча коляска вилучена, матеріальні збитки їй повністю відшкодовано, претензій матеріального характеру до них в неї не має.

Допитаний в ході досудового свідок ОСОБА_15, який показав що на протязі трьох останніх років він працює водієм служби таксі «2-88-88», власником якої і являється. 18.12.2010 року він заступив на чергування 08.00 год. і працював весь день та всю ніч до ранку 19.12.2010 року. Вночі, 19.12.2010 року близько 02.00 год. до нього на телефон задзвонив диспетчер служби таксі і повідомив, що отримано заказ на перевезення пасажирів, що чекають автомобіль таксі біля Долинської ЗОШ №4, що в м. Долина по вул. Обліски. Після отриманого повідомлення від диспетчера він один на автомобілі таксі «ДЕО-НЕКСІЯ» поїхав до Долинської ЗОШ № 4. Підїхавши туди він побачив двох незнайомих йому молодих хлопців, віком близько 20-25 років кожен, що мали з собою дитячу коляску червоного кольору. Звідки в хлопців взяли дитячу коляску та куди хотіли з нею проїхати вони йому не розповідали, а він їх не розпитував. Вказана дитяча коляска була великою за розмірами і коли пасажири хотіли її помістити в салон автомобіля таксі, чи в заднє багажне відділення, то вона не поміщалась туди. Тому, він зателефонував до диспетчера служби таксі та сказав, щоб вона дала інше авто, більше за розмірами та після цього не дочекавшись іншого таксиста він поїхав звідти геть. Близько 03.00 год. ночі 19.12.2010 року він приїхав до себе до дому і будучи в підїзді власного будинку, що в м. Долина, по вул. Обліски. 20 побачив, що відсутня дитяча коляска, червоного кольору, належна його сусідам з квартири № 15, яка до того часу там постійно знаходилась на площадці сходової клітки між третім та четвертім поверхами. Після цього він зрозумів, що двоє молодиків, яких він мав везти від Долинської ЗОШ № 4 викрали в його сусідів належну їм дитячу коляску. Увійшовши до себе в квартиру він одразу ж розповів своїй матері про вказану пригоду, а та в свою чергу повідомила сусідів з квартири № 15, з якими він знайомий з вигляду і ті вийшовши в коридор дійсно сказали, що належну їм дитячу коляску викрадено та повідомили про скоєне в Долинський РВ УМВС.

Окрім показів свідків та потерпілих вина підсудних у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України також доводиться іншими доказами, а саме:

- протоколом явки з повинною ОСОБА_1, який вказав про те, що 19.12.2010 року він спільно із ОСОБА_2 скоїли дві крадіжки дитячих колясок.

а.с.29

- поясненням ОСОБА_1, який пояснив, що 19.12.2010 року в м. Долині спільно із ОСОБА_2 вчинили дві крадіжки дитячих колясок з підїздів житлових будинків громадян.

- протоколом явки з повинною ОСОБА_2, який вказав про те, що 19.12.2010 року він спільно із ОСОБА_1 скоїли дві крадіжки дитячих колясок.

а.с.27

- поясненням ОСОБА_2, який пояснив, що 19.12.2010 року в м. Долині спільно із ОСОБА_1 вони вчинили дві крадіжки дитячих колясок з підїздів житлових будинків громадян.

а.с.28

-протоколом вилучення в ОСОБА_12 двох дитячих колясок від 22.12.2010 року.

а.с.35

- результатами проведених оглядів місця події за фактами вчинених крадіжок.

а.с.9-12, 22-25.

результатами огляду речових доказів дитячих колясок від 29.12.2010 року.

а.с.47-50, 41-44.

-протоколом очної ставки від 17.02.2011 року зі свідком ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_1

а.с.97-99

-протоколом очної ставки від 16.02.2011 року зі свідком ОСОБА_13 та підозрюваним ОСОБА_2

а.с.94-96

Суд вважає неправдивими та такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності покази підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в ті частині, що крадіжки вчинялися безпосередньо ОСОБА_2, а ОСОБА_1 про це нічого відомо не було. Ці обставини спростовуються наступними фактичним даними. Зокрема, явками з повинною підсудних та даними з їхніх пояснень, де вони зазначають, що крадіжки вчиняли спільно, ці пояснення є послідовними та обєктивно відображають обставини вчинення злочинів.

Підсудні вказують, що від свого товариша на імя Микола, що проживає в будинку по вул. Обліски, 20 в м.Долина вони вийшли приблизно о 18 год. та бачили там привязану металевим тросом дитячу коляску. Свідок ОСОБА_12 зазначає, що приблизно о 18 год. того ж дня йому телефонував ОСОБА_1, який запитав чи не має в нього наміру придбати дитячу коляску. Це свідчить про те, що умисел на заволодіння чужим майном в підсудних виник саме в цей час та спростовує покази підсудного ОСОБА_1І про те, що про намір продати коляску, яка належить сестрі ОСОБА_2 останній повідомив йому близько півночі. Крім того, коляски викрадались з різних будинків, в пізню пору доби, з чого слід зробити висновок, що вони не могли належати одній і тій же особі та свідчить про те, що покази підсудних в цій частині є неправдивими.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.. 185 ч.2 КК України, оскільки вони таємно викрали чуже майно, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи покарання підсудним, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину та їх особу, обставини що помякшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1, встановлено, що він в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, маючи непогашену судимість повторно вчинив злочини, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не знаходиться, по місцю проживання характеризується посередньо, має схильність до вчиненні корисливих злочинів (а.с. 54-59).

Вивченням особи підсудного ОСОБА_2, встановлено, що він в минулому не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному і психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не знаходиться, по місцю проживання характеризується з посередньо ( а.с. 68-73).

Обставин, які обтяжують покарання підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судовому засіданні не здобуто. Суд вважає, що органами досудового слідства безпідставно інкриміновано підсудним як обтяжуючу покарання обставину те, що вони вчинили злочини повторно та за попередньою змовою групою осіб, оскілки ці обставини є кваліфікуючими ознаками обєктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та не можуть вважатися обставинами, які обтяжують покарання підсудних.

Обставин, які помякшують покарання підсудних в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого підсудними злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не можливе без умов ізоляції їх від суспільства, а тому щодо них слід обрати покарання в межах санкції ст. 185 ч.2 Кримінального кодексу України, повязане з умовами ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 56-58) вироком Долинського районного суду він 23.06.2009 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; на підставі ст.. 75 КК України останнього звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно протоколу затримання підсудний ОСОБА_1 фактично затриманий 15.06.2011 року о 16 год. 30 хв., а тому термін відбування покарання йому слід рахувати з цього часу і до спливу строків, визначених законом.

Підсудний ОСОБА_2 затриманий 15.06.2011 року о 16. год. 30 хв, а тому термін відбування покарання йому слід рахувати з цього часу.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.. 81 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати засудженому ОСОБА_1 невідбуту ним частину покарання, згідно вироку Долинського районного суду від 23.06. 2009 року, остаточно визначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1, обраний судом у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, обраний судом у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Термін відбування покарання засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рахувати з 15.06.2011 року з часу фактичного затримання і до спливу строків, визначених законом.

Речові докази: дитячу коляску марки «ТАКО», яка знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_3 повернути законному власнику ОСОБА_3; дитячу коляску марки «ADBOR», яка знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_16 повернути законному власнику ОСОБА_16.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими в той же строк з часу отримання копії вироку через Долинський районний суд.

Суддя