УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4337/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15,ч.1ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання. . . . . ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гульськ, Новоград-Волинського району Житомирської області, судимого 14.12.1998 року Ленінським районним судом Автономної
Республіки Крим за ч.3 ст.101 КК України (1960 року) на 9 років позбавлення волі; 16.11.2004 року постановою Перевальського районного суду Луганської області на підставі ст..81 КК України, умовно-достраково звільнений від відбування призначеного покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за участю прокурора. . . . . ОСОБА_7 захисника . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8
в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок скасувати, постановити новий. Посилається на однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Просить дії обвинуваченого ОСОБА_6 перекваліфікувати на необережне спричинення тілесних ушкоджень, оскільки вважає не доведеним, що у ОСОБА_6 був умисел та мотив на вчинення убивства ОСОБА_9 .
Також вважає, що суд залишив поза увагою ту обставину, що дії вчинені обвинуваченим були викликані протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які будучи в нетверезому стані в вечірній час незаконно проникли до його помешкання, щоб з`ясовувати з ним стосунки. Тому, наляканий поведінкою зазначених осіб, обвинувачений взяв ножа з метою захисту. Наявність в обвинуваченого наміру застосувати ніж, щоб вбити потерпілого, вважає, що не було доведено в судовому засіданні.
Крім того, захист зазначає, що суд не усунув такі протиріччя, як невідповідність ушкоджень на одежі потерпілого отриманим ним тілесним ушкодженням, а також причину, по якій замах на вбивство не було доведено до кінця.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок. Посилається на упередженість та однобічність досудового та судового слідства, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд неправильно кваліфікував його дії.
Зазначає, що у нього не було наміру вбивати ОСОБА_12 , що потерпілий отримав випадково тілесні ушкодження, оскільки він вибігав з іншої кімнати і напоровся на ніж, який ОСОБА_13 тримав у руці для захисту. Також вважає, що були сфальсифіковані результати експертиз та слідчих експериментів щодо розміру кімнати і розташування дверей.
Посилається на порушення його права на захист.
У запереченнях на апеляційні скарги прокурор просить вирок суду залишити без зміни, так як кваліфікація дій обвинуваченого є вірною, а призначене покарання відповідає вимогам закону.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України і обрано йому покарання за цим законом 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислюється з моменту затримання, тобто з 15.10.2012 року.
Цивільний позов Новоград-Волинського міжрайонного прокурора задоволено повністю.
Речові докази: піднігтьовий вміст пальців рук ОСОБА_6 , 2 паперові пакунки з марлевими тампонами, спортивні штани, ніж, куртку та светр постановлено знищити.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 14 жовтня 2012 року, ОСОБА_6 знаходився по місцю свого проживання, по АДРЕСА_1 . Близько 19 години цього ж дня, в приміщенні кухні, між присутніми ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних відносин, виник умисел на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел ОСОБА_6 на місці, без відриву у часі, тримаючи у своїй правій руці ніж, який попередньо взяв зі столу, перебуваючи поблизу ОСОБА_9 , який стояв напроти нього умисно наніс з значною силою прикладання удар клинком ножа ОСОБА_9 у місце розташування життєво важливих органів в область грудної клітини, виконавши при цьому усі дії, які вважав необхідними для вчинення умисного вбивство ОСОБА_9 .
При цьому потерпілому ОСОБА_9 заподіяно проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа з ушкодженням легені, перікарду, внутрішньої грудної артерії, що супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечею, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Твердження апелянтів про те, що потерпілий разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_10 незаконно проникли до помешкання ОСОБА_6 , щоб з`ясовувати з ним стосунки, внаслідок чого він наляканий поведінкою зазначених осіб взяв ножа з метою захисту, але без наміру застосувати ніж, і що потерпілий сам напоровся на ніж, коли вбігав до приміщення кухні, судом 1-ї інстанції ретельно перевірялися.
Згідно показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_14 впустила до будинку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , а сама ОСОБА_17 запросила потерпілого в іншу кімнату, щоб поговорити про те, що сталось. ОСОБА_6 , у обстановці, яка склалася, мав реальну можливість припинити конфлікт іншими засобами не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим особам, оскільки ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ніякої загрози для життя чи здоров`я ОСОБА_6 не створювали і ніяких сторонніх предметів у них в руках не було, про що зазначено у протоколах відтворення обстановки та обставин події, протоколах слідчого експерименту і показаннях потерпілого та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ..
Суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_6 виключають характер необхідної оборони, бо на тілі ОСОБА_6 відсутні тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 948 від 17.10.2012 року, а предмет, яким був ніж, ОСОБА_6 використав для заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Крім того, можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 при обставинах, на які вказав обвинувачений в апеляційній скарзі, спростовується даними додаткової судово-медичної експертизи №1022 від 13.01.2012 року, висновком експерта № 494 від 30.07.2014 року та показаннями експерта ОСОБА_22 в судовому засіданні. Твердженню обвинуваченого та захисника про фальсифікацію та недостовірність результатів експертиз, слідчих експериментів щодо параметрів кімнати судом 1-ї інстанції дана належна оцінка у вироку.
Також, судом 1-ї інстанції були перевірені доводи про такий доказ невинуватості обвинуваченого, як неспівпадання пошкодження на одязі потерпілого з ушкодженнями на тілі ОСОБА_9 .. Відповідно до висновку експерта № 235-МК від 31.10.2012 року в момент нанесення тілесного ушкодження відбулося значне зміщення одягу.
Судом також дана оцінка посиланням обвинуваченого та його захисника на те, що потерпілий та брат і сестра ОСОБА_23 незаконно проникли до будинку, де проживав ОСОБА_24 .. У будинок впустила їх його співмешканка ОСОБА_17 , яка є господаркою даного будинку.
З матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень права на захист відносно ОСОБА_6 , а відсутність при проголошенні вироку захисника не є істотним порушенням КПК України, порушенням права на його захист.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину, але дав їм неправильну юридичну оцінку.
Закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємовідносини.
На порушення цих вимог суд не врахував деяких обставин, які мають істотне значення для розгляду кримінального провадження.
Потерпілий зі своєю співмешканкою та її братом прийшли до будинку обвинуваченого та почали виясняти причини побиття обвинуваченим ОСОБА_11 .. Під час сварки обвинувачений взяв зі столу кухонний ніж та притиснув ОСОБА_10 до груби, а в цей момент до кухні з іншої кімнати зайшов потерпілий та з метою захистити ОСОБА_10 схопив його за рукав і відтягнув від ОСОБА_13 , а той в цей момент вдарив ножем у груди ОСОБА_9 .. Потерпілий, тримаючись за груди, вибіг на вулицю і попросив сусідів викликати міліцію.
Сам обвинувачений заперечує те, що він бажав позбавити життя потерпілого.
Виходячи з фактичних обставин встановлених судом, колегія суддів вважає, що якби у обвинуваченого був умисел направлений на вбивство ОСОБА_9 , то він не був позбавлений можливості довести його до кінця.
У кримінальному провадженні відсутні докази наявності прямого умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого, недивлячись на те, що він кухонним ножем наніс один удар у груди потерпілого.
Мотиву позбавляти життя ОСОБА_9 у обвинуваченого судом не встановлено.
Якщо особа не бажала настання смерті потерпілого, то її дії слід кваліфікувати за наслідками що настали.
За таких обставин колегія суддів перекваліфіковує дії обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України і призначає покарання в межах її санкції у виді позбавлення волі, так як відповідно до ч.2 ст..404 КПК України цим не погіршується становище винного.
Колегія суддів призначає покарання винному за цим законом у виді позбавлення волі з врахуванням вимог ст.65 КК України, яке буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , а також для запобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Дії ОСОБА_6 кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С у д д і: