Справа №228/1186/12
Провадження по справі №1/150/134/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
с.
Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

з участю прокурора Кізлика О.М.,

з участю захисника - адвоката ОСОБА_25,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця

та мешканця АДРЕСА_1 українця,

громадянина України, із середньою
освітою, не працюючого, неодруженого,

на утриманні неповнолітніх дітей не
має раніше судимого:

24.01.1996 року згідно вироку
Криничанського районного суду
Дніпропетровської

області за ч.3 ст.81 КК України (ред. 1960
року) до 3-х років позбавлення волі;

09.09.1998 року згідно вироку
Ковпаковського районного суду
Сумської області за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК
України(ред. 1960 року) до 4-х років
позбавлення волі;

03.06.2008 року згідно вироку Солонянського
районного суду Дніпропетровської

області за ч.2 ст.186 КК України (ред. 2001
року) до 4-х років 6 місяців позбавлення
волі,

у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 26 вересня 2012 року близько 21
години 00 хвилин, перебуваючи в стані
алкогольного сп*яніння, проходячи біля
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_2, належного ОСОБА_3, помітив на
подвір*ї вказаного домоволодіння
автомобіль ВАЗ-21013, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, виносив
злочинний намір, спрямований на
заволодіння вказаним автомобілем.
Реалізовуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_2, відчинивши ворота, таємно
проник на територію вище зазначеного
домоволодіння, яке являється сховищем,
і, діючи умисно, повторно незаконно
заволодів транспортним засобом ВАЗ-21013,
реєстраційний номер НОМЕР_1, викотивши
його на вулицю, де за допомогою ключів,
які знаходилися в замку запалення,
запустив двигун та з місця події зник,
керуючи даним автомобілем. Проїхавши
невелику відстань автомобілем, яким
незаконно заволодів, від домоволодіння
ОСОБА_3, ОСОБА_2 допустив наїзд
автомобіля на придорожнє дерево й
паркан, внаслідок чого автомобіль
зазнав механічних пошкоджень, чим
спричинено ОСОБА_3 матеріальної шкоди в
розмірі 6000 гривень.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні
даного злочину не визнав і суду
показав, що у вересні 2012 року вдома у
ОСОБА_4, який проживає в смт. Чернівці
Чернівецького району Вінницької
області, розпили алкогольні напої і
мали намір поїхати в с. Березівку
Чернівецького району Вінницької
області. ОСОБА_4 пішов вперед, а ОСОБА_2
залишився позаду, вийшов на дорогу, щоб
на попутному транспорті доїхати до с.
Березівка Чернівецького району. До
ОСОБА_2 підійшов ОСОБА_6, вдаривши по
обличчі. ОСОБА_2 пояснив ОСОБА_6, що не
брав машини із території
домоволодіння, належного ОСОБА_3, і не
розбивав транспортного засобу, він не
вміє водити машину і не має посвідчення
водія. Потім під*їхав автомобіль, в якій
був працівник міліції ОСОБА_7, слідчий
Чернівецького РВ ОСОБА_26, мешканці с.
Гонтівка Чернівецького району ОСОБА_8
та ОСОБА_9 ОСОБА_2 на вказаному авто
привезли до того місця, де під деревом
стояв розбитий автомобіль. У ОСОБА_2
ніхто нічого не запитував, лише
стверджували, що саме він вкрав і
розбив ВАЗ-21013. Явку із повинною ОСОБА_2
змушений був написати, оскільки, його
дві доби били працівники міліції, явку
з повинною його

змусив написати ОСОБА_10 Про його
побиття працівниками міліції ОСОБА_2 із
заявами чи скаргами нікуди не
звертався. 30 вересня 2012 року звернувся
до Чернівецької ЦРЛ. Лікарю -
травматологу ОСОБА_12 повідомив, що його
побили працівники міліції. ОСОБА_2
прооперували голову, у зв*язку із чим
він з 3-го по 7 жовтня 2012 року перебував
на стаціонарному лікуванні, після чого
був вдома. До нього приїхав ОСОБА_6 і
сказав, щоб ОСОБА_2 дав йому 20000 гривень
за розбиту машину. З даного приводу
мати ОСОБА_2 звернулася до прокуратури.

Потерпілий ОСОБА_3 суду показав, що
автомобіль стояв біля будинку. Він
почув, що автомобіль завівся, вийшов з
будинку і побачив, що автомобіля на
подвір*ї немає, ворота були відкриті.
ОСОБА_3 вибіг на вулицю і побачив біля
дерева розбитий автомобіль. В той час
по вулиці йшла сусідка ОСОБА_13, яка
повідомила, що якийсь чоловік побіг
через город. Син ОСОБА_3 - ОСОБА_6
наздогнав спочатку ОСОБА_4, а потім
ОСОБА_2, який перебував в стані
алкогольного сп*яніння. ОСОБА_4 сказав,
що машину взяв ОСОБА_2 і розбив її.
ОСОБА_3 зменшено вимоги заявленого
цивільного позову про стягнення із
підсудного ОСОБА_2 матеріальної шкоди в
розмірі 3000 гривень та моральної шкоди в
розмірі 500 гривень, завданої злочином.

Свідок ОСОБА_6 - син потерпілого, ДІМ
Чернівецького РВ УМВС України у
Вінницькій області, суду показав, що у
вечірній час у вересні 2012 року приїхав
додому, поставив автомобіль ВАЗ-21013
біля будинку. Мати забігла в будинок,
сказавши, що немає автомобіля. ОСОБА_6 з
батьком ОСОБА_3 вибігли на вулицю і
побачили біля дерева розбиту машину. В
кінці вулиці стояв ОСОБА_4, який сказав,
що чекає машину, щоб поїхати в с.
Березівка Чернівецького району. З його
слів стало відомо, що машину викрав
ОСОБА_2 ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_2 біля
магазину ПП ОСОБА_15 неподалік від
лікарні. ОСОБА_2 заперечував викрадення
ним автомобіля із території
домоволодіння його батька ОСОБА_3 Після
цього приїхали працівники міліції,
ніхто ОСОБА_2 не бив. На ОСОБА_2 була
сорочка з відбитком мастила візерунку
сітки, яка загороджувала город біля
розбитого автомобіля, через яку ОСОБА_2
тікав.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що після
того, як ОСОБА_2 затримали працівники
міліції, вона разом зі своїм чоловіком
ОСОБА_17 поїхали до ОСОБА_6, який сказав,
що вони зобов*язані сплатити йому 3000
доларів США і тоді ОСОБА_2 відпустять.
Приїхавши до матері ОСОБА_2, застали
ОСОБА_6, який сказав, щоб вони сплатили
хоча б 20000 гривень за ремонт розбитого
ОСОБА_2 автомобіля. ОСОБА_2 було
надіслано sms - повідомлення на телефон
її чоловіка ОСОБА_17 про те, що його
забрала міліція і йому ні за що розбили
голову.

Свідок ОСОБА_18 - брат підсудного, дав
суду аналогічні покази. Зазначив, що sms -
повідомлення ОСОБА_2 про те, що його
забрала міліція і йому ні за що розбили
голову, на його телефоні не збереглося.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що
працював слідчим Чернівецького РВ
УМВС України у Вінницькій області, в
його провадженні перебувала
кримінальна справа по факту
незаконного заволодіння транспортним
засобом із території домоволодіння
ОСОБА_3 ОСОБА_2 під час досудового
слідства свою вину у вказаному злочині
визнавав, його покази були незмінними.
Під час відтворення обстановки та
обставин події останній розповідав та
демонстрував як усе було, пояснював, що
сам брав машину. Ніхто із працівників
міліції не вказував ОСОБА_2 що саме і як
показувати на відтворенні обстановки
та обставин події. Тиску на ОСОБА_2 з
боку ОСОБА_19 не було, протоколи допиту
ОСОБА_2 підписував власноручно,
доповнень та заперечень не поступало.
Зі слів ОСОБА_2 тілесні ушкодження він
отримав при ДТП, вдарившись до стійки
лобового скла.

Свідок ОСОБА_7 - ДІМ СДІМ Чернівецького
РВ УМВС України у Вінницькій області,
суду показав, що у вересні 2012 року
підвозив слідчого ОСОБА_26 на місце
пригоди. ОСОБА_2 перебував біля
магазину ПП ОСОБА_15 неподалік від
лікарні. Не пам*ятає, що тоді хто кому
говорив, він перебував на місці пригоди
близько 10 хвилин, після чого поїхав.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що у
вересні 2012 року у нього вдома в смт.
Чернівці Чернівецького району
Вінницької області разом із ОСОБА_2
розпили алкогольні напої і мали намір
поїхати в с. Березівку Чернівецького
району Вінницької області. ОСОБА_4
пішов вперед, а ОСОБА_2 залишився
позаду. Приблизно через дві - три
хвилини до нього підбіг ОСОБА_6 і
сказав, що ОСОБА_4 викрав у нього
автомобіль. Автомобіль стояв біля
дерева розбитий. ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6,
що це не він викрав та розбив машину, з
ним ішов ОСОБА_2, який залишився позаду.
Потім привели ОСОБА_2 в наручниках, він
при цьому нічого не пояснював з приводу
викрадення машини. Ніякого тиску з боку
працівників міліції не було. Чи були

тілесні ушкодження у ОСОБА_2 ОСОБА_4 не
звернув увагу. Коли ОСОБА_4 разом із
ОСОБА_2 ішли вулицею біля домоволодіння
ОСОБА_3 приблизно п*ять хвилин до даної
пригоди, то біля дерева ніякого
транспортного засобу не було, а коли
ОСОБА_4 ішов цією вулицею разом із
ОСОБА_6, то біля дерева був автомобіль
ВАЗ-21013.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що живе по
сусідству із ОСОБА_2 Одного дня у
вересні 2012 року почув крики ОСОБА_21 про
те, що її сина ОСОБА_2 забрала міліція. В
п*ятницю ОСОБА_20 побачив, як ОСОБА_2
прийшов додому, на голові з лівого боку
у нього була велика гематома. Зі слів
ОСОБА_2 його побили працівники міліції,
прізвища яких він не називав, за те, що
він викрав машину.

Свідок ОСОБА_21 - мати підсудного, суду
показала, що побачила свого сина ОСОБА_2
в наручниках в Чернівецькій лікарні. На
голові з лівої сторони у нього була
гематома, він сказав, що його побили
працівники міліції, але хто конкретно
не казав.

Свідок ОСОБА_22 - ДІМ Чернівецького РВ
УМВС України у Вінницькій області, суду
показав, що чергував, коли привезли в
райвідділ ОСОБА_2 Співробітники
повідомили, що останній викрав у ОСОБА_6
транспортний засіб ВАЗ. ОСОБА_22 не
бачив, щоб хтось із працівників міліції
бив ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 - заступник начальника
Чернівецького РВ УМВС України у
Вінницькій області, суду показав, що з
ОСОБА_2 зустрівся на наступний день
після того, як його було доставлено до
Чернівецького РВ. ОСОБА_2 сам розказав,
як викрав автомобіль із території
домоволодіння ОСОБА_3, витурчав машину
на вулицю, розігнавшись, проїхав
декілька метрів, після чого авто
занесло в дерево, внаслідок чого машина
зазнала механічних пошкоджень, а
ОСОБА_2 отримав травми. Зі слів ОСОБА_2
ОСОБА_10 стало відомо, що він разом із
ОСОБА_4 йшли разом, проходячи біля
території домоволодіння ОСОБА_3, ОСОБА_2
залишився та присів, щоб поправити
взуття, а ОСОБА_4 пішов далі. В цей час у
ОСОБА_2 виникла думка викрасти із
території вказаного домоволодіння
автомобіль, який він побачив. Під час
розмови ОСОБА_10, із ОСОБА_4 останній дав
свідчення, аналогічні свідченням
ОСОБА_2

Фізичного та психологічного тиску на
ОСОБА_2 з боку працівників міліції не
було, ОСОБА_10 його не бив, явку із
повинною ОСОБА_2 написав добровільно,
власноручно в присутності ОСОБА_10 Від
ОСОБА_2 не надходили заяви чи скарги з
приводу його побиття працівниками
міліції. Приїхавши на місце пригоди,
ОСОБА_10 побачив розбитий автомобіль
біля дерева та зрозумів, що таким чином
ОСОБА_2 отримав травму голови.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що коли він
працював лікарем - травматологом
Чернівецької ЦРЛ, до лікарні поступив
ОСОБА_2 із закритою черепно - мозковою
травмою, струсом головного мозку,
гематомою тім*янної області зліва.
ОСОБА_2 пояснив, що травму отримав в
побуті, впав. На думку ОСОБА_23 вказану
травму ОСОБА_2 міг отримати від удару в
тупий предмет. Будь - яких скарг від
ОСОБА_2 щодо побиття його працівниками
міліції не надходило. Інших тілесних
ушкоджень на тілі ОСОБА_2 при огляді не
виявлено. ОСОБА_2 перебував на
стаціонарному лікуванні протягом
шести днів., після покращення стану
здоров*я, його було виписано та
переведено на амбулаторне лікування.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що того
вечора разом із ОСОБА_9 перебували по
справі у слідчого в Чернівецькому РВ
УМВС. Після розмови ОСОБА_8, ОСОБА_9,
слідчий ОСОБА_7 та ще один міліціонер
сіли в службовий автомобіль
Чернівецького РВ та їхали в с. Готівку
Чернівецького району. По дорозі біля
Чернівецької ЦРЛ в службовий
автомобіль сів ОСОБА_2 Тілесних
ушкоджень на тілі ОСОБА_2 не бачив,
фізичної сили до нього працівники
міліції не застосовували. Скарг від
ОСОБА_2 щодо його побиття працівниками
міліції не було. Зі слів ОСОБА_2 йому
стало відомо, що останній щось накоїв і
пов*язано це із автомобілем.

Свідок ОСОБА_9 дав суду аналогічні
покази.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що того
вечора був черговим лікарем
Чернівецької ЦРЛ. ОСОБА_2 привезли
працівники міліції для визначення
стану алкогольного сп*яніння. Під час
обстеження скарг від останнього на
стан здоров*я не було, тілесних
ушкоджень ОСОБА_24 не бачив. ОСОБА_2
ніяких пояснень не надав. Через два дні
ОСОБА_24 знову зустрівся в лікарні із
ОСОБА_2, однак, не пам*ятає розмови із
ним.

Вчинення підсудним ОСОБА_2 злочину
підтверджується наступними
матеріалами справи:

- заявою ОСОБА_3 від 26.09.2012 року про
викрадення невідомими особа із
території його домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_2, автомобіля
ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1
/а.с. 6/;

- протоколом огляду місця події від
26.09.12 року, та ілюстративними таблицями
до нього, в якому зазначено обставини
злочину, виявлено та вилучено
автомобіль, яким незаконно заволоділи
/а.с. 7-8, 9-14/;

- явкою з повинною ОСОБА_2, яка написана
власноручно ОСОБА_2 та яким саме
способом вчинено викрадення
автомобіля відоме саме йому /а.с. 16/;

- протоколом огляду предмету від 28.09.2012
року, зокрема, транспортного засобу
ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вилученого на місці події 26.09.2012 року, в
передній частині якого: капоті,
бампері, лівому крилі, передній лівій
дверці виявлено механічні пошкодження
у вигляді вм*ятин, подряпин /а.с. 62/;

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події та фототаблицями до
нього, під час якогого ОСОБА_2 детально
вказано на обставини вчиненого ним
злочину /а.с 65-66, 67-73/;

- протоколом особистого обшуку
затриманого і огляду речей, які
знаходяться при ньому від 27.09.2012 року,
відповідно до якого при проведенні
особистого обшуку ОСОБА_2 виявлено та
вилучено сорочку білого кольору /а.с. 47/;

- протоколом огляду предметів від 28.09.2012
року, відповідно до якого оглянуто
речовий доказ - білу сорочку, виявлену
та вилучено при особистому обшуку у
ОСОБА_2 27.09.2012 року. На вказаній сорочці
присутнє нашарування речовини темного
кольору, схоже на зображення сітки
Рябиці /а.с. 59/.

Здобуті на досудовому слідстві та
досліджені в судовому засіданні докази
є внутрішньо погодженими між собою і в
сукупності доводять вину підсудного у
вчиненні злочину, передбаченого

ст.289 ч.2 КК України - незаконне
заволодіння транспортним засобом
повторно з проникненням у інше сховище.

Суд критично відноситься до казів
підсудного ОСОБА_2 про те, що працівники
міліції чинили відносно нього фізичний
та психологічний тиск, побили його,
оскільки, вони спростовані показами
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_6, ОСОБА_4
Суд бере до уваги покази свідків
ОСОБА_24, ОСОБА_23, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
відповідно до яких ОСОБА_2 не скаржився
на побиття його працівниками міліції,
зі слів ОСОБА_2 травму він отримав в
побуті, впавши, що підтверджено в
судовому у засіданні показами свідка
ОСОБА_23

Крім того, суд не погоджується із
твердженнями ОСОБА_2 про те, що явку з
повинною його змусив написати ОСОБА_10,
оскільки, в судовому засіданні 26.11.2013
року під час допиту свідка ОСОБА_10
підсудний ОСОБА_2 на запитання
прокурора відповів, що фізичного тиску
з боку ОСОБА_10 не було, про що свідчить
протокол судового засідання.

До прокуратури Чернівецького району
було направлено звернення ОСОБА_2 з
приводу того, що на його думку
працівники Чернівецького РВ УМВС
України у Вінницькій області
перевищували свої службові обов*язки
та застосовували до нього фізичну силу
і психологічний тиск для того, щоб
ОСОБА_2 зізнався у вчиненні злочину,
передбаченого ст.289 ч.2 КК України. Під
час перевірки по заяві ОСОБА_2
прокуратурою Чернівецького району
факти, викладені у заяві, не знайшли
свого підтвердження, не знайшлось
жодних підтверджень фактів побиття
ОСОБА_2 та знущання над ним зі сторони
працівників Чернівецького РВ УМВС
України у Вінницькій області /а.с 147-149/.

Крім того, як свідчить медична довідка
про стан здоров*я ОСОБА_2, видана 28.09.2012
року Чернівецькою районною лікарнею,
при огляді ОСОБА_2 дерматологом,
хірургом, терапевтом, фтизіатром та
наркологом, скарг ОСОБА_2 на стан
здоров*я не було /а.с. 35/.

Суд критично відноситься до пояснень
ОСОБА_2 про те, що оглянута в судовому
засіданні, як речовий доказ, біла
сорочка йому не належить, оскільки,
дана сорочка, вилучена 27.09.2912 року при
особистому обшуку ОСОБА_2, згідно
постанови слідчого СВ Чернівецького РВ
УМВС України у Вінницькій області від
28.09.2012 року визнана речовим доказом /а.с.
59/. Зауважень у ОСОБА_2 до протоколу
особистого обшуку затриманого і огляду
речей, які знаходяться при ньому від
27.09.2012 року /а.с. 47/, а також до протоколу
огляду предметів від 28.09.2012 року /а.с. 55/
не було. Крім того, в судовому засіданні
при огляді речового доказу - сорочки,
ОСОБА_2 сказав, що дана сорочка належить
ОСОБА_4, а в судових дебатах зазначив, що
сорочка, належна ОСОБА_4, у нього вдома,
а оглянута в судовому засіданні -
невідомо кому належить.

Частиною 1 статті 94 КПК України
встановлено, що суд за своїм внутрішнім
переконанням, яке грунтується на
всебічному, повному й неупередженому
дослідженні всіх обставин
кримінального провадження, керуючись
законом, оцінює кожний доказ з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв*язку для прийняття
відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду
кримінального провадження та
дослідження наявних доказів, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, дійшов висновку про
невідповідність свідчень ОСОБА_2 щодо
його побиття працівниками міліції,
фізичного та психологічного тиску
відносно нього дійсним обставинам
справи, відсутні достатні та належні
підтвердження його свідчень, які крім
цього, спростовані в судовому
засіданні показами свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_19, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_24, ОСОБА_23,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 Крім того, в ході
перевірки по заяві ОСОБА_2 прокуратурою
Чернівецького району не знайшли свого
підтвердження факти побиття ОСОБА_2 та
знущання над ним працівниками
Чернівецького РВ УМВС України у
Вінницькій області.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, особу винного -
раніше неодноразово судимий,
задовільно характеризується по місцю
проживання /а.с. 32/, наявність
відповідно до ст.67 КК України обставин,
що обтяжують покарання - вчинення
злочину в стані алкогольного сп*яніння,
та відсутність обставин, які його
пом'якшують.

Обираючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_2, суд виходить із встановленої
ст.50 КК України його мети кари,
виправлення та запобігання вчиненню
нових кримінальних правопорушень,
заснованих на вимогах виваженості та
справедливості. При цьому суд враховує
визначені ст.65 КК України загальні
засади призначення покарання стосовно
обставин цієї справи, передбачені ст.66
КК України обставини, що пом*якшують
покарання та передбачені ст.67 КК
України обставини, що обтяжують
покарання, і з урахуванням особи
винного, приходить до висновку, що
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
кримінальних правопорушень буде
покарання у вигляді позбавлення волі з
ізоляцією його від суспільства.

Питання про речові докази підлягають
вирішенню у відповідності до положень
статті 81 КПК України.

Запобіжний захід щодо підсудного зміни
не потребує.

Цивільний позов, заявлений потерпілим
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,
слід залишити без розгляду, оскільки
останнім не надано жодного
документального підтвердження своїх
вимог.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5
/п*ять/ років 6 /шість/ місяців
позбавлення волі без конфіскації
майна.

Запобіжний захід щодо засудженого до
набрання вироком законної сили
залишити попередній - тримання під
вартою.

В строк відбування покарання
зарахувати час перебування під вартою,
починаючи з 21 червня 2013 року.

Речові докази по справі:

- автомобіль ВАЗ 21013, державний номерний
знак НОМЕР_1 - залишити власнику -
ОСОБА_3. в якого він і знаходиться на
зберіганні;

- сорочку білого кольору з нашаруванням
мастила, - знищити.

Цивільний позов, заявлений потерпілим
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином, -
залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подана апеляція
до апеляційного суду Вінницької
області протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення в суді, а
засудженим, який перебуває під вартою, -
в той же строк з моменту вручення йому
копії вироку.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.