справа № 482/621/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянка Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю тракториста, не військовозобов`язаного за віком, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, про обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України;
2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Суха Балка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю муляр-штукатура, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого порядку ст.89 КК України, про обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України.
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..
Представник потерпілої особи ТДВ «Південний колос» в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
28 січня 2015 року, у вечірній час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебували в центрі м. Нова Одеса, де познайомилися із невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком на ім`я ОСОБА_6 . В процесі спілкування між собою, ОСОБА_4 запропонував викрасти металеву раму від причіпу «ПТС-4», яка знаходилася поруч з фермою ТДВ «Південний колос» в м. Нова Одеса Миколаївської області, на що ОСОБА_3 і чоловік на ім`я ОСОБА_6 дали свою згоду.
Після цього, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_6 , реалізуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибули до ферми ТДВ «Південний колос», що знаходиться на околиці м. Нова Одеса, з метою викрадення металевої рами від причіпу «ПТС-4», де 29.01.2015 року, близько 01 години ночі, шляхом вільного доступу підійшли до вищевказаної рами, але власними зусиллями не змогли здійснити викрадення цієї рами через її значну вагу.
Не полишаючи реалізації задуманого, ОСОБА_4 залишив ОСОБА_3 та невстановлену слідством особу біля рами, а сам повернувся до міста, де залучив до викрадення іншу особу, яка мала у власності коней і візок, ввівши її в оману, не повідомивши їй про істинні свої наміри, направлені на викрадення чужого майна.
Використовуючи двох коней і візок, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_6 , реалізуючи корисний мотив, діючи таємно, умисно та протиправно, за попередньою змовою групою осіб, використовуючи допомогу власника коней і повозки, завантажили на візок металеву раму від причіпу «ПТС-4», власником якої являвся ТДВ «Південний колос» та утримуючи її при собі, відвезли і здали її на металобрухт, а виручені від реалізації кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розділили між собою порівно.
Розпорядившись викраденим на власний розсуд ОСОБА_4 , ОСОБА_3 заподіяли ТДВ «Південний колос» матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 вчинили кримінальний злочин, що передбачений ст.185ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Завдана злочином матеріальна шкода на загальну суму 1000 гривень, обвинуваченими була відшкодована ТДВ «Південний колос» в ході досудового розслідування справи.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаних в суді обвинувачених, які повністю визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, а також іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.2 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення ним спільно зі ОСОБА_3 та іншою невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 цього викрадення металевої рами від причепа «ПТС-4», що належить ТДВ «Південний колос», визнавши всі обставини пред`явленого йому обвинувачення в тому числі і розмір заподіяної матеріальної шкоди. ОСОБА_4 пояснив, що ініціатором цього викрадення був він і, що саме він запропонував ОСОБА_3 та особі на ім`я ОСОБА_6 вчинити це викрадення, на що вони погодились. Свої дії пояснив бажанням отримати гроші, в яких він відчував потребу. Пояснив, що викрадену раму вони здали на металобрухт на 600 гривень, які розділили з ОСОБА_3 порівно по 300 гривень кожному. Зазначив, що після того, як по залишеним ними слідам крадіжку було розкрито, вони з ОСОБА_3 повністю відшкодували ТДВ «Південний колос» завдану шкоду. Заявив, що в скоєному щиро кається та просить суд не карати його суворо, запевняючи в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
З показів допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він повністю визнав свою провину в інкримінованому злочині, підтвердив свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , які той дав в суді та також заявив, що в скоєному щиро кається і просить суд суворо не карати, запевняючи суд в тому, що більше злочинів вчиняти не буде.
Вислухавши покази обвинувачених, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченими своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України, їх вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: з письмової заяви представника потерпілої особи про злочин, витягу з ЄРДР, документу про вартість викраденого майна, дійсно вбачається, що території ферми ТДВ «Південний колос», що розташована в м. Нова Одеса було таємно викрадено раму від причепу «ПТС-4», вартістю 1000 гривень.
З дослідженої в суді письмової заяви керівництва ТДВ «Південний колос» вбачається, що матеріальна шкода, яка була завдана товариству цим викраденням рами була повністю відшкодована обвинуваченими і, що правління товариства не має до обвинувачених ніяких матеріальних претензій.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченими своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинувачених, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинувачених, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу кожного обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інкримінованому їм в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі їх признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані за ст.185ч.2 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинувачених являється правильною, а тому дії обох обвинувачених, суд кваліфікує за ст.185ч.2 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили таємне викрадення чужого майна(крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи кожного з обвинувачених встановлено, що вони являються працездатними громадянами України, але не мають постійної роботи, заробляють собі на прожиття тимчасовими заробітками. Обидва обвинувачені не військовозобов`язані і не перебувають на військовому обліку і не перебувають на обліку у лікарів нарколога і психіатра Новоодеської ЦРЛ.
Обвинувачений ОСОБА_3 одружений, але зі своєю сім`єю не проживає. Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей віком два з половиною роки та 9 місяців.
Обидва обвинувачені раніше не судимі і за місцем проживання характеризуються посередньо.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілій особі на загальну суму 1000 гривень, обвинуваченими відшкодована в добровільному порядку.
Цивільний позов потерпілою особою по даній справі не заявлявся.
Тому, призначаючи покарання обом обвинуваченим, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ними злочину, так і враховує обставини його скоєння, причини та умови, що привели обвинувачених до скоєння цього злочину та враховує обставини, що характеризують особу кожного з обвинувачених, участь та роль кожного з них у вчинені цього злочину, а також враховує їх матеріальний та сімейний стан, а також всі інші обставини цієї справи, в тому числі і ті, що пом`якшують їм покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченими злочин відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинений ними без зазначення обставин, що обтяжують їм покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд враховує повне визнання ними своєї провини, щире каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочину, усунення заподіяної злочином матеріальної шкоди, шляхом її добровільного відшкодування власнику.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ними діяння, та з урахуванням особи кожного з обвинувачених, не дають суду підстав, при призначені їм покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити їм покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинувачених.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи кожного обвинуваченого, їх ролі та участі у вчинені цього злочину, обставин, що пом`якшують їм покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, обвинуваченим має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для їх виправлення, так і для попередження вчинення ними нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу кожного з обвинувачених та які значно пом`якшують їм покарання, з урахуванням повного усвідомлення ними своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого ними злочину, суд приходить до висновку, що каяття обвинувачених у скоєному ними діянні являється щирим, а тому, вважає, що їх виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі, а з наданням їм можливості виправлення, на підставі ст. ст.75 КК України, через звільнення від відбування призначеного покарання, з випробуванням та із встановлення їм обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_4 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у відношенні обвинувачених на досудовому розслідуванні не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання їм такого запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу на час до набрання вироком суду законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженими в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: