Ухвала іменем україни 9 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого, останнього разу 27.03.2007 року вироком цього ж суду за ч. 3 ст. 153, 69 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку 13.09.2013 року,
засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за незакінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинений повторно, щодо малолітньої особи, за викладених у вироку обставин.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4, не погоджуючись з постановленими щодо нього судовими рішеннями через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх скасувати. Вважає, що судами не враховано усіх помʼякшуючих покарання обставин, які, на його думку, є підставами для призначення більш мʼякого покарання, ніж передбачено законом. Засуджений вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не зазначає які саме порушення допущені судами, відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, судова колегія прийшла до висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ґрунтуються на досліджених та перевірених у судовому засіданні доказах і є правильними.

Посилання засудженого на відсутність доказів його вини у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України, та його прохання перекваліфікувати дії на ч. 1 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з копій судових рішень, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими та покладеними в основу обвинувального вироку доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, даними протоколу огляду місця події від 14 вересня 2013 року, яким дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними з доводами, викладеними в його касаційній скарзі, про те, що під час проведення досудового слідства до нього застосовувались незаконні методи, тобто докази по справі зібрані з порушенням кримінального процесуального закону, були предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанцій, і свого підтвердження не знайшли.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України кваліфіковано правильно, підстав для їх перекваліфікації колегія суддів не вбачає.

Даних, які б свідчили, що у провадженні неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов'язковому врахуванню. Крім того, при призначенні покарання мають значення обставини, які його пом'якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України. Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Пом'якшуючою обставиною суд визнав наявність неповнолітнього сина 2001 року народження. Тому, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4, в порядку ст. 404 КПК України, ретельно перевіривши всі доводи апеляційної скарги, не знайшов підстав для скасування вироку суду та призначення йому більш м'якого покарання, оскільки суд першої інстанції врахував обставини, які пом'якшують покарання та визнав обставиною, що його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння. Враховано також особу засудженого, який свою вину у вчиненні злочину не визнав, не розкаявся, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, характеризується посередньо.

Ухвала апеляційного суду про залишення апеляції засудженого ОСОБА_4 без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни, відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.

Оскільки у касаційній скарзі не наведено жодних доводів щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому підстав для її задоволення та відкриття касаційного провадження колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

вул. П. Орлика, 4-а, м. Київ, 01043

http://sc.gov.ua;

№ 5-1971 ск 15

Сумський слідчий ізолятор

(для вручення засудженому

ОСОБА_4)

проїзд Гайовий, 19, м. Суми, 40002

Відповідно до вимог ч. 5, ч. 6 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження.

Розписку про вручення засудженому копії ухвали просимо надіслати на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Додаток: на __ арк.

Суддя ОСОБА_8

№ 5-1971 ск 15

Сумський слідчий ізолятор

(для вручення засудженому ОСОБА_4)

проїзд Гайовий, 19, м. Суми, 40002

Відповідно до вимог ч. 5, ч. 6 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження.

Розписку про вручення засудженому копії ухвали просимо надіслати на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Додаток: на __ арк.

Суддя ОСОБА_8

7.04.2015 ОСОБА_11