Справа № Провадження №11-543/12 11/1090/3353/12 Головуючий у І інстанціїГолік
Категорія22Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - Левчука О.Д.

суддів - Колокольнікової Н.М., Капічон О.М.

прокурора - Ковальчука Т.П.

потерпілого - ОСОБА_1

захисників - ОСОБА_2, ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Березанського міського суду Київської області від 23 листопада 2011 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- засудженого за ч.2 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь:

- ОСОБА_1 4765 грн. 84 коп. матеріальної та 10000 моральної шкоди.

- НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області 1117 грн. 65 коп. за проведення експертиз.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_5 15.06.2006 року близько 15 години З0 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті єдиний намір по досягненню грабежу, вступив в попередню змову з ОСОБА_6 попередньо розподіливши між собою ролі. Доводячи свій злочинний намір до кінця, вони підійшли до подвіря будинку, розташованого за адресою: Київська область м. Березань вул. Привокзальна 13/2, де згідно попередньої домовленості ОСОБА_6 залишився стояти на варті напроти хвіртки даного подвіря, спостерігати за оточуючою обстановкою, щоб вчасно попередити ОСОБА_5, в разі виявлення їх злочинних дій сторонніми особами.

ОСОБА_5 під приводом здачі металобрухту, через хвіртку, зайшов на подвіря вказаного будинку, де порушуючи попередню домовленість із співучасником на відкрите заволодіння грошима шляхом грабежу, скоїв розбійний напад на ОСОБА_1, наносячи їй удари металевим прутом в область голови та верхньої частини тулуба, чим спричинив останній, згідно висновку СМЕ від 07.07.2006 року №309, середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що не мали ознак небезпечних для життя, після чого заволодів грошима в сумі 3000 гривень і мобільним телефоном «Самсунг А-800»вартістю - 400 гривень.

Згідно висновку СМЕ від 07.07.2006 року №309 ОСОБА_1, отримала тілесні пошкодження у вигляді: двох забійних ран з пошкодженням зовнішньої пластинки на лівій частині потиличної області голови, дві забійні рани з пошкодженням зовнішньої пластинки лівої тімяної кістки в її задній частині, однієї забійної рани мяких тканин за лівим вухом, однієї забійної рани мяких тканин за правим вухом, забійної рани та перелому основної фаланги 4 - го пальця лівої китиці, різаної рани мяких тканин правої китиці. Всі пошкодження за виключенням різаної рани на правій китиці, характерні для дії тупих предметів з обмеженою продовгуватою циліндричної поверхнею - таким предметом міг бути металевий прут. Потерпілій ОСОБА_1В було нанесені описаним металевим предметом 4-ри удари в ліву тім»яно - потиличну область, по 1-му удару в ліву та праву завушну область і один удар в область лівої китиці. В момент спричинення пошкоджень нападник міг знаходитись або ззаду від потерпілої, або з переду при умовах, що потерпіла була нахилена поясницею вперед.

В апеляції захисник ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду, оскільки вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого злочину в повній мірі не доведена. Так, в показах ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 є протиріччя, які на досудовому слідстві та в судовому засіданні не усунуті шляхом очних ставок чи інших слідчих дій.

Вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_5 може бути змінена на ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки досудовим слідством та судом не зясовано, коли безпосередньо виник умисел у засудженого ОСОБА_5 на скоєння розбою, де саме знаходились гроші та їх точна кількість, чи саме металевим прутом довжиною 40,8 см. були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_1 і чи був даний предмет у домоволодінні ОСОБА_1 чи він принесений нападником.

Крім того, на досудовому слідстві та при розгляді справи у суді були порушені вимоги ст.ст. 22, 323 КПК України.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій засудженого та доведеність його вини, просить вирок скасувати та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки вважає, що міра покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_5, так як судом з достатньою повнотою не враховано, що він вину не визнав, змінив покази під час судового слідства, позов потерпілої ОСОБА_1 не визнав, вчинений ним злочин є тяжким та корисливим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілої, які підтримали апеляцію прокурора та заперечували проти апеляції захисту, захисників та засудженого, які підтримали свою апеляцію та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та захисту не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Винність засудженого у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю наведених у вироку та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме : показами самого засудженого, даними в ході досудового слідства, який повністю визнав себе винним та пояснив, що десь 09 чи 10 червня 2006 року він на електропотязі їхав з м. Києва до с. Лехнівка Баришівського району Київської області, де проживає його бабуся ОСОБА_8, і у вагоні познайомився з молодим хлопцем - ОСОБА_6. Далі, приїхавши до м. Березань він разом з ОСОБА_6 пішли до метало-прийомного пункту по вул. Привокзальній, переночували в будинку, що був напроти цього прийомного пункту, бо на вулиці вже було темно. Він пригадав, що коли він з татом здавали метал, то якийсь чоловік казав, що він працює на подвірї і всім завідує жінка. Саме тоді в нього виникло бажання пограбувати жінку, так як йому потрібні були гроші для проживання. Спостерігаючи за подвір»ям, де здійснювався прийом металу, він сказав ОСОБА_6, що вони поки що не підуть здавати метал, оскільки потрібно чекати і в них буде набагато більше грошей чим ціна металолому. Десь після обіду він побачив, що на даному подвірї нікого не було. Тоді він сказав ОСОБА_6, що саме час іти здавати металолом. На дорозі перед подвір»ям, де приймали металобрухт, він сказав ОСОБА_6, щоб той залишався на вулиці та дивився, щоб не було нікого стороннього, а як хтось зявиться, то попередив його, а він піде здавати мідь і при цьому пограбує власницю, далі вони втечуть і поїдуть до м. Києва, на що останній погодився. При цьому, він залишив тому свою спортивну сумку із своїми речами та документами, а сам з пакетом, в якому знаходилась мідь, через хвіртку зайшов до подвіря даного будинку. Почала гавкати собака і з будинку вийшла жінка. Він їй сказав, що хоче здати кольоровий метал і вони пішли до навісу, де стояли ваги. Коли жінка відвернулась, він із задньої кишені витягнув ніж із викидним лезом, який весь час був у нього, поставив перед жінкою і почав вимагати гроші. Між ними була відстань на витягнуту руку. Вона щось почала йому казати, він вже не памятає і показала на чорну барсетку в гаражі сказавши, що гроші там. Тоді він її чи штовхнув, чи затягнув, точно не памятає, в гаражне приміщення, при цьому вона впала, і чи втратила свідомість чи забилась, бо мовчала. Біля неї лежав мобільний телефон «Самсунг А800», який він підняв та поклав до кишені своїх штанів. В гаражі він взяв барсетку не перевіряючи, що в ній. В цей час жінка прийшла до тями і почала кричати. Він закривав її рот правою рукою, ніж був у лівій руці. Між ними почалась боротьба і жінка вкусила його за праву руку. В цей час в нього з лівої руки випав ніж, жінка викрутилась і схвативши його, порізала йому ліву руку і почала його дряпати. Таким чином, жінці вдалось вибігти з гаража і вона почала тікати. Він почав її наздоганяти, схватив, наскільки памятає, металеву трубу і, наздогнавши жінку, почав наносити їй удари зверху вниз в область голови, десь 4-5 ударів, від яких жінка впала і начебто втратила свідомість. Він хотів, щоб жінка втратила свідомість і він мав можливість втекти. Тоді він з мобільним телефоном «СамсунгА800»та з барсеткою вибіг на вулицю, гукнув ОСОБА_6, щоб той тікав і вони побігли в напрямку залізничного вокзалу м. Березань. В туалеті залізничного вокзалу він змив із себе кров, привів себе в порядок, зайшов до приміщення вокзалу до ОСОБА_6, сказав, що вони завтра зустрінуться в м. Києві. Викрадені речі залишились при ньому,від хвилювання не звернув уваги, що його сумка з речами та документами залишилась у ОСОБА_6 Цього ж дня він поїхав до м. Києва. В подальшому йому стало відомо, що відносно нього порушено кримінальну справу і він не з»являвся до органів досудового слідства по рекомендації адвокатів, які його запевнили, що його явка погіршить його становище /ОСОБА_9 1 а.с. 136 - 138/.

Ці покази засудженого обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку, оскільки вони детальні, послідовні, взаємоузгоджуються з нижченаведеними показами потерпілої ОСОБА_1, яка в судовому засіданні показала, що вона добре запам'ятала засудженого. В той день вона була дома одна. В двір зайшов молодий чоловік, який в руці тримав поліетиленовий пакет жовтуватого кольору, та запитав, чи прийме вона в нього металобрухт. Вона погодилась і підійшла до вагів, які стояли перед вхідними дверима в гараж. ОСОБА_5 поставив пакет на ваги, вона нахилилась, розв'язавши пакет, побачила в ньому зелену цибулю та хліб, запитала, що це і почала повертатись до нього, але він лівою рукою схватив її за шию, а правою тримав ножа, якого підставив їй до горла і потягнув в середину гаражу. Там він запитав, де гроші, вона йому показала і сказала, щоб забирав гроші і йшов, вона нікому нічого не скаже. Він повалив її на підлогу, напевно на деякий час вона втратила свідомість, бо отямившись побачила, що ОСОБА_5 висипав з тарілки копійки до кишені. Щоб якось захиститися, піднялась, підбігла до нього, схватила його за руку, в якій він тримав ніж і почала його видирати. ОСОБА_5 чинив опір, вона вкусила його за палець. Від болю він розслабив руку і вона вихватила ніж. Вони на мить розійшлися і стояли один навпроти одного, вона знову сказала йому, щоб він забирав гроші і йшов з двору, на що той відповів, що : «вбий мене краще зараз, мені все одно зворотного ходу немає». Після його слів, вона відштовхнула його від дверей і вискочила на вулицю. Проте, поблизу навісу засуджений наздогнав її, вдарив чимось важким по голові і вона впала на землю, вдаючи з себе мертву, напіввідкритими очима спостерігаючи за діями нападника. Мабуть останній подумав, що вона мертва, переступив через неї і пішов знову до гаражу забрати решту грошей, які розсипав на підлозі. Після цього, не звертаючи увагу на неї, вийшов за ворота, зачинивши за собою хвіртку. За час бійки вона добре розгледіла ОСОБА_5, лице його було худорляве, не бритий, коротко пострижений, під носом в нього знаходилась чітко виражена родинка. Крім грошей в сумі 3000 гривень ОСОБА_5 забрав телефон «Самсунг А 800». В результаті нападу вона перебувала на стаціонарному лікуванні.

Показами свідка ОСОБА_9, яка показала, що 15.06.2006 року в лікарні побачили свою дочку ОСОБА_10, яка була в жалюгідному стані та розповіла, що вона знаходилась на своєму подвірї, коли зайшов якийсь чоловік, і запитав чи приймає вона металобрухт. Коли та нагнулась, щоб подивитись що то за метал, то він заштовхнув її в гараж, де давив за горло, підставивши ніж до горла. Потім вона вкусила його за палець, вирвалась від нього і вибігла на подвір'я, де той чоловік став бити її металевим прутом.

Не зважаючи не те, що засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України не визнав, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що покази засудженого на досудовому слідстві та покази вищенаведених потерпілої, свідків, які вони давали на досудовому слідстві та в судовому засіданні - правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв'язку з іншими об»єктивними доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме :

- даними протоколу огляду місця події від 15.06.2006 року зі схемою, домоволодіння за адресою м. Березань, вул. Привокзальна 13/2, де зафіксовано місце вчинення злочину /а.с.9-12/.

- даними протоколу огляду місця події від 15.06.2006 року, в якому зафіксовано місце вилучення речей ОСОБА_5 /а.с.13-14/.

- довідкою про вартість мобільного телефона «Самсунг»/а.с.25/.

- даними протоколу відтворення обстановки в обставин події від 10.08.2009 року з фото таблицями, в якому потерпіла ОСОБА_1 показує та розказує про обставини вчинення на неї розбійного нападу /а.с.39-42/.

- даними протоколом предявлення фотознімків для впізнання, в ході якого потерпіла ОСОБА_1 впізнала ОСОБА_5 як нападника /а.с.43/.

- даними висновку експерта №309 від 07.07.2006 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 мались слідуючі пошкодження: дві забійні рани з пошкодженням зовнішньої пластинки на лівій частині потиличної області голови, дві забійні рани з пошкодженням зовнішньої пластинки лівої тімяної кістки в її задній частині, одна забійна рана мяких тканин за лівим вухом і одна забійна рана мяких тканин за правим вухом, забійна рана та перелом основної фаланги 4-го пальця лівої китиці, різана рана мяких тканин правої китиці. Всі пошкодження, за виключенням різаної рани на правій китиці, характерні для дії тупих предметів з обмеженою продовгуватою циліндричною поверхнею-таким предметом міг бути металевий прут. Потерпілій ОСОБА_1 було нанесене описаним металевим предметом 4-ри удари в ліву тім»яно-потиличну область голови, по 1-му удару в ліву та праву завушну область і один удар в область лівої китиці. В момент спричинених пошкоджень нападник міг знаходитись або ззаду від потерпілої, або з переду при умовах, що потерпіла була нахилена поясницею вперед. По давності пошкодження можуть відповідати строку вказаному в постанові і відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості так як для зрощення кісток необхідний строк понад 21 день і як такі, що не мали ознак небезпечних для життя. При доставці в стаціонар потерпіла ОСОБА_1 була твереза /а.с.46/.

- даними висновку експерта №1485 від 26.07.2006 року, відповідно до якого на знарядді вчинення злочину виявлена кров ОСОБА_1 /а.с.59-60/

- даними протоколу огляду речових доказів від 30.06.2006 року, в кому оглянуто сліди та знаряддя вчинення злочину /а.с. 6З/

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 19.06.2006 року з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_6 відтворює обстановку і обставини вчинення розбійного нападу /а.с.97-100/

- постановою від 17.07.2006 року про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 /а.с.106/.

- даними протоколу явки з повинною ОСОБА_5, в якій останній описав скоєння ним злочину /а.с.123-125/.

- даними протоколу допиту ОСОБА_5, як обвинуваченого відповідно до якого він давав послідовні логічні покази скоєння ним злочину /а.с.136-138/

- вироком Березанського міського суду від 14.11.2006 року,за яким засуджено ОСОБА_6за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.186 КК України /а.с.151-152/

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 22 серпня 2011 року з фото таблицями,в якому ОСОБА_5,відтворює обстановку і обставини вчинення розбійного нападу /а.с 162-165/

- даними довідки Баришівської центральної районної лікарні №567 від 04.10.2011 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікування у неврологічному відділенні з 15.06.2006 року по 06.07.2006 року. Всі медикаменти надавалися хворою /а.с.212-213/

- даними рахунку-фактурою про вартість ліків, використаних на лікування потерпілою ОСОБА_1 /а.с. 214/, речовими та іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Підстав для перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 187 КК України, про що просить захист, апеляційний суд не вбачає.

Доводи захисту про те, що судом не зясовано, де саме знаходились гроші та їх точна кількість, чи забирав нападник гроші з барсеткою, чи із барсетки, чи саме металевим прутом довжиною 40,8 см. були нанесені тілесні ушкодження потерпілій чи був даний предмет у її домоволодінні чи він принесений нападником є необґрунтованими та спростовуються показами засудженого ОСОБА_5, який вказав, що схватив металеву трубку і наздогнавши жінку почав наносити їй удари 4-5разів зверху вниз в область голови. Після пограбування з мобільним телефоном «СамсунгА800»та з барсеткою вибіг на вулицю, /ОСОБА_9 1 а.с. 138/. Показами потерпілої, яка вказала, що коли засуджений запитав, де гроші, вона йому показала і сказала, щоб забирав гроші і йшов. Також, поблизу навісу ОСОБА_5 наздогнав її і вдарив чимось важким по голові. Показами свідка ОСОБА_9 про те, що потерпілу били металевим прутом та викрали гроші в сумі 3000грн., даними висновку експерта № 1485 від 26.07.2006 року, відповідно до якого на знарядді вчинення злочину виявлена кров ОСОБА_1 /а.с. 59-60/; протоколом огляду речових доказів від 30.06.2006 року /а.с 63/, а також іншими вищенаведеними доказами по справі.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до вмотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5, оскільки він напав з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для здоровя ОСОБА_1, яка зазнала нападу /розбій/, вчинений за попередньою змовою групою осіб, оскільки вирішуючи питання щодо умислу засудженого, суд виходив із сукупності всіх обставин вчиненого. При цьому, судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_5 скоїв розбійний напад на ОСОБА_1, наносячи їй удари металевим прутом в область голови та верхньої частини тулуба, чим спричинив потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що не мали ознак небезпечних для життя, після чого заволодів грошима в сумі 3000 грн. і мобільним телефоном «Самсунг А-800»вартістю 400 грн. Вищенаведене спростовує доводи захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_5 та неправильної кваліфікації його дій.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, яке б могло вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого рішення чи підстав для закриття кримінальної справи апеляційним судом не встановлено.

Порушень ст. ст. 22, 323 КПК України, про що вказує захист, апеляційним судом не встановлено, оскільки судом першої інстанції всебічно, повно, об»єктивно досліджені всі обставини справи, вирок суду законний та обґрунтований.

При призначені покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, суспільну небезпечність скоєного, дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, що помякшують та обтяжують покарання судом не встановлені.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до вмотивованого висновку, що покарання ОСОБА_5 повинно бути обране у вигляді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої ч.2 ст.187 КК України. Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України і є домірним скоєному.

Підстав для призначення більш суворого покарання, про яке просить прокурор, з врахуванням доводів його апеляції, апеляційний суд не знаходить.

Питання щодо цивільного позову вирішено судом з врахуванням вимог закону, що апелянтами не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисника ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - залишити без задоволення.

Вирок Березанського міського суду Київської області від 23 листопада 2011 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Головуючий

Судді