Провадження № 11-кп/780/380/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 09.04.2015

УХВАЛА
Іменем України

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого:

1.) 19 квітня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2.) 05 червня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2. 309 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 4-х років позбавлення волі. 11 липня 2014 року звільнений з Черкаської ВК№62, на підставі ст. 2 Закону України «Про Амністію 2014 року».

3.) 30 жовтня 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків на 2 роки позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 10 листопада 2014 року приблизно 17 год. 00 хв. проходячи по території дитячого садочка «Барвінок», по вул. Л. Українки 50 в м. Білій Церкві біля входу до приміщення садочка побачив велосипед марки «Дорожнік», вартістю 600 грн. який належить ОСОБА_9 . Маючи намір на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, скориставшись відсутністю інших громадян, вчинив крадіжку вказаного велосипеда, на якому поїхав з території дитячого садочка, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та надати змогу заключити мирову угоду з потерпілою.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, а вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд проводився в порядку, та з дотриманням вимог, передбачених ст. 349 КПК України.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України укладення угоди між обвинуваченим і потерпілим є правом, а не обов`язком суду.

Тому доводи ОСОБА_7 , що судом при постановленні вироку допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Щодо покарання, то при його призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції враховував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, не працює, після останнього відбуття покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є домірним та справедливим.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року щодо нього без зміни.

Головуючий
Судді