АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/831/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 415/4432/13-К
Категорія: ст.ст. 190 ч.1, 186 ч.2, 189 ч.2, 27 ч.3, 353 ч.1,
125 ч.1, 187 ч.2, ч4, 304 ч.1 391 ч. 1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000700 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанська Луганської області, громадянина України, не працюючого, учня групи 2 ВТМ Лисичанського нафтохімічного технікуму, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочинів,передбачених ст.ст. 190 ч.1, 86 ч.2 , 189 ч.2, 27 ч.3, 353 ч.1, 125 ч.1, 187 ч.2, 187 ч.4, 304 ч.1 КК України, та призначено покарання: за ст.190 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ст.186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ст.27 ч.3, ст.353 ч.1 КК України - 6 місяців арешту, за ст.125 ч.1 КК України - 200 годин громадських робіт, що згідно зі ст.72 КК України відповідає 25 дням позбавлення волі, за ст.189 ч.2 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст.187 ч.2 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю , за ст.187 ч.4 КК України - 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю, за ст.304 ч.1 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у видіпозбавлення воліна строк 9 років 6 місяців, з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчої установи закритого типу.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Лисичанська, Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочинів,передбачених ст.ст. 353 ч.1, 189 ч.2, 187 ч.2, 187 ч.4, 304 ч.1 КК України, і призначено покарання за ст.353 ч.1 КК України 6 місяців арешту, за ст.187 ч.2 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю, за ст.187 ч.4 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю, за ст.304 ч.1 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 189ч.2 КК України 4 роки позбавленні волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у видіпозбавлення воліна строк 9 років, з конфіскацією ? частки майна, що є його приватною власністю, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчої установи закритого типу.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Лисичанська, Луганської області, громадянина України, не працюючого, учня групи 2 ВТМ Лисичанського нафтохімічного технікуму, не одруженого, не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3
визнано винним у вчиненні злочинів,передбачених ст. ст. 186 ч.2, 189 ч.2, 187 ч.2, 187 ч.4 КК України, та призначено покарання: за ст.187 ч.2 КК України 7 років позбавлення волі, без конфіскації майна, за ст.187 ч.4 КК України 8 років 6 позбавлення волі, без конфіскації майна, за ст. 189 ч.2 КК України 3 роки позбавленні волі, за ст. 186 ч.2 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у видіпозбавлення воліна строк 8 років 6 місяців без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчої установи закритого типу.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Лисичанська Луганської області, громадянина України, не працюючого, учня групи 2 ВТМ Лисичанського нафтохімічного технікуму, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2, 187 ч.4 КК України, та призначено покарання: за ст.187 ч.2 КК України, згідно ст.69 КК України, - 2 року 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, за ст.187 ч.4 КК України, згідно ст.69 КК України, 3 роки позбавлення волі, без конфіскації майна, за ст. 186 ч. 2 КК України згідно ст.69 КК України, 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установи закритого типу.
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 солідарно: на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 5476,61 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.;
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 солідарно на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в сумі 3000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 за позовом прокурора витрати на лікування ОСОБА_16 на користь Луганської обласної клінічної лікарні МФО 804013, ГУГКСУ в Луганської області, м. Луганськ, 256,53 грн., по 86 грн.63 коп. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за позовом прокурора витрати за лікування потерпілої ОСОБА_17 на користь Управління охорони здоров`я Лисичанської міської ради 4243,94 грн., з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 по 1885,98 грн., з ОСОБА_13 471,98 грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 за позовом прокурора витрати на лікування потерпілої ОСОБА_18 на користь управління охорони здоров`я Рубіжанської міської ради 934,32 грн., з ОСОБА_9 і ОСОБА_12 по 415,44 грн. з кожного, з ОСОБА_13 103,44 грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 процесуальні витрати у сумі 954, 10 грн. на залучення експертів на проведення судово-товарознавчих експертиз по 238,52 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 процесуальні витрати у сумі 978, 88 грн. на залучення експертів на проведення судово-товарознавчих експертиз, по 326,29 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 процесуальні витрати у сумі 611,80 грн. на залучення експертів на проведення судово-товарознавчих експертиз по 305,90 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 судові витрати за проведення експертиз в сумі 343 грн., по 114,33 коп. з кожного, на залучення експертиз на проведення судово-товарознавчої експертизи.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 15 лютого 2013 року, в денний час, ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні Лисичанського нафтохімічного технікуму розташованого за адресою: м. Лисичанськ, вул. Генерала Потапенка, 47, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, звернувся до неповнолітнього ОСОБА_19 із пропозицією посприяти в зменшенні означеної раніше іншою особою грошової суми - 7000 грн., яку ОСОБА_19 мав сплатити для безперешкодної відмови від торгівлі наркотичними засобами. На дану пропозицію ОСОБА_19 погодився.

В цей же день, ОСОБА_11 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, намагаючись підсилити переконання ОСОБА_19 у вигідності передачі йому грошей, зателефонував останньому, пояснивши йому неправдиві відомості, а саме що про його причетність до розповсюдження наркотичних засобів стало відомо правоохоронним органам, та що для уникнення кримінальної відповідальності слід тепер передати йому 3000 грн. На дану пропозицію ОСОБА_19 погодився та в період часу з 15 лютого 2013 року по початок березня 2013 року передав ОСОБА_11 : в приміщенні Лисичанського нафтохімічного технікуму грошові кошти в сумі 500 грн., в районі магазина «Бегемот» по вул. Свєрдлова м. Лисичанска - 1000 грн., пояснивши, що більше грошей у нього немає. Отриманим від ОСОБА_19 майном, ОСОБА_11 розпорядився за власним розсудом, чим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 1500 грн.

15 лютого 2013 року, в денний час, неповнолітній ОСОБА_19 , перебуваючи в приміщенні Лисичанського нафтохімічного технікуму розташованого за адресою: м. Лисичанськ, вул. Генерала Потапенка, 47, в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_11 звернувся до іншої особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, повідомивши її про своє небажання й надалі сприяти в розповсюдженні наркотичних засобів. Діючи із корисних спонукань, інша особа, керуючись умислом, спрямованим на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над ОСОБА_19 та розголошення відомостей, які він бажає зберегти в таємниці, висловив вимогу сплатити йому 7000 грн. за безперешкодну відмову від торгівлі наркотичними засобами та залишення факту зайняття нею в таємниці від сторонніх осіб. У зв`язку з посиланням ОСОБА_19 на відсутність грошей, інша особа та ОСОБА_12 , який керуючись умислом, спрямованим на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над ОСОБА_19 , приєднався до її злочинних дій, діючи за попередньою змовою висловили ОСОБА_19 погрози фізичним насильством у разі несплати зазначеної грошової суми, а саме погрожуючи вивезти до безлюдного місця, проти його волі ввести до організму наркотичні засоби, та застосовуючи фізичні знущання, завдати тілесні ушкодження. Крім того, інша особа запропонувала ОСОБА_19 написати розписку, в якій би він зобов`язався протягом 3 місяців передати 7000 грн., пригрозивши у противному випадку втілити висловлені погрози у життя. На цю пропозицію ОСОБА_19 відмовився, після чого він із зазначеними особами розсталися.

01 березня 2013 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_11 повторно, маючи умисел на відкрите викрадання чужого майна, вступивши в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_12 , знаходячись в районі будинку № 5 на кварталі Молодіжний міста Лисичанська, побачили ОСОБА_20 . ОСОБА_12 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_20 , товкнув останню руками, від чого ОСОБА_20 впала, а ОСОБА_11 відкрито викрав сумку останньої вартістю 288 грн., в якій знаходилися: гаманець вартістю 108 грн., парфумна вода вартістю 148 грн., губна помада вартістю 9 грн., 2 шт. губні помади вартістю 14 грн. кожна, на суму 28 грн., а також гроші в сумі 65 грн., 2 пачки морозива по ціні 5 грн. кожне на суму 10 грн., 0,5 кг. печива вартістю 15 грн., пачку сигарет вартістю 10 грн., заподіявши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 681 грн..

На початку березня 2013 року, точніша дата та час в ході досудового слідства не встановлені, повторно, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_19 , зателефонувавши до нього, повідомив неправдиві відомості, а саме що фактом розповсюдження ним наркотичних засобів цікавляться співробітники СБУ та що для уникнення кримінальної відповідальності слід передати йому 1500 грн., запропонувавши зустрітися.

В цей же день, ОСОБА_11 вступив у попередню змову зі ОСОБА_9 , домовившись з ним про спільне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_19 . Згідно домовленості, ОСОБА_9 з метою підсилити переконання ОСОБА_19 у вигідності передачі грошей, при зустрічі з ОСОБА_19 мав назватися та виступити в ролі співробітника СБУ.

В цей же день, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебуваючи в районі центральної міської поліклініки, розташованої по вул. Свердлова м. Лисичанська, реалізуючи свій злочинний умисел, зустрілися з ОСОБА_19 , якому ОСОБА_9 представився співробітником СБУ та підтвердив, що для уникнення кримінальної відповідальності слід передати йому 1500 грн. Після того, як ОСОБА_19 відмовився передати гроші, ОСОБА_9 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на вимогу передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_19 , висловив погрозу затримати та доставити його до приміщення СБУ. Погоджуючись з діями ОСОБА_9 , спрямованими на вимагання чужого майна, ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_19 проїхати на дачну ділянку його родичів та зібравши там металеві вироби, здати їх на приймальний пункт, обернувши виручені гроші на сплату грошової суми, яку вони вимагали. Опасаючись за свою свободу, ОСОБА_19 з цією пропозицією погодився.

Далі, ОСОБА_9 , прибувши з ОСОБА_11 та ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_5 , та виявивши, що двері будинку заперті, з метою створення у останнього враження реальності висловленої погрози в обмеженні волі у разі відмови передати гроші, зателефонував невстановленій особі, яку представив своїм керівником та передав телефон ОСОБА_19 . Після того, як ОСОБА_19 відключив телефон, ОСОБА_9 повідомив його, що грошей, отриманих від здачі металобрухту не вистачить та разом із ОСОБА_11 продовжив вимагати від ОСОБА_19 передати йому 1500 грн., погрожуючи у противному випадку повідомити про його протиправну діяльність його близьким родичам, які будуть вимушені сплатити вже більшу суму. Опасаючись реалізації висловлених погроз, ОСОБА_19 погодився пізніше відшукати та передати гроші ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

В період часу з початку березня 2013 року по 06 березня 2013 року ОСОБА_19 в м. Лисичанську передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 150 грн. та ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 800 грн., якими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розпорядився за власним розсудом, чим завдали ОСОБА_19 майнової шкоди на суму 950 грн.

На початку березня 2013 року, точніша дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_11 , вступив у попередню змову зі ОСОБА_9 , домовившись з ним про спільне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_19 . Згідно домовленості, ОСОБА_9 з метою підсилити переконання ОСОБА_19 у вигідності передачі грошей, при зустрічі з ОСОБА_19 мав назватися та виступити в ролі співробітника СБУ.

В цей же день, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебуваючи в районі центральної міської поліклініки, розташованої по вул. Свердлова м. Лисичанська, реалізуючи свій злочинний умисел, зустрілися з м, якому ОСОБА_9 представився співробітником СБУ, тобто самовільно присвоїв владні повноваження.

16 березня 2013 року, близько о 14 годині, ОСОБА_11 , повторно, маючи умисел на вимагання чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вступивши в попередню змову зі ОСОБА_9 , неповнолітнім ОСОБА_12 , та невстановленою в ході слідства особою, на автомобілі ВАЗ 21099 держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , вивезли неповнолітнього ОСОБА_15 , на відкриту ділянку місцевості, розташовану в районі річки С.Донець м. Лисичанська, де стали разом з ОСОБА_11 вимагати передати гроші в сумі 3000 грн., при цьому погрожуючи насильством відносно нього - спричиненням тілесних ушкоджень. Оскільки потерпілий ОСОБА_15 відмовлявся виплачувати гроші, то ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та невстановленою в ході слідства особою, зв`язав потерпілому руки клейкою стрічкою наніс декілька ударів предметом, схожим на дерев`яну биту в область ніг, спини, голови та по пальцям рук ОСОБА_15 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин, садна спини, лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після спричинення тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_15 погодився виплатити гроші у сумі 3000 грн.. ОСОБА_12 діючі за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході слідства особою, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, на автомобілі ВАЗ 21099 держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , повезли неповнолітнього ОСОБА_15 , додому за адресою: АДРЕСА_6 , по дорозі примусили написати розписку про неіснуючий борг перед ОСОБА_12 на суму 3000 грн..

21 березня 2013 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на напад з ціллю заволодіння чужим майном, вступивши в попередньою змову з неповнолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розробивши спільний план скоєння нападу, згідно якого ОСОБА_9 9 на автомобілі ВАЗ 21099, під його керуванням, привіз неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , у місто Рубіжне Луганської області, де останні на місцевості, розташованій між будинком АДРЕСА_7 , побачили ОСОБА_18 . Діючи згідно плану нападу, неповнолітній ОСОБА_12 наніс потерпілій ОСОБА_18 удар дерев`яною битою по голові, від чого остання впала на землю, ОСОБА_12 наніс ще не менше одного удару в область голови потерпілої, після чого, неповнолітній ОСОБА_13 , діючи по раніше розробленому плану нападу, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_18 , вартістю 180 грн., в якій знаходилися жіночій гаманець вартістю 63 грн., 2 грн.. Після чого, неповнолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , ОСОБА_9 стрітив на автомобілі, де ті передали викрадене майно ОСОБА_9 , який розпорядився нім на свій розсуд.

В результаті чого потерпілій ОСОБА_18 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 245 грн., та спричинені тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосистої частини голови, лоба праворуч, параорбітальной гематоми праворуч, закритою черепно-мозкової травми, забою головного мозку ІІ-ІІІ ступеня, епідуральної гематоми правої лобової області, субарахноїдального крововиливу, синця в правій лопатки області, забиття правої половини грудної клітини, забиття, садна поперекової області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

24 березня 2013 року, приблизно о 20 годині ОСОБА_11 , маючи умисел на напад з ціллю заволодіння чужим майном, вступивши в попередньою змову зі ОСОБА_9 та неповнолітніми ОСОБА_12 , і ОСОБА_13 , розробивши спільний план скоєння нападу, згідно якого ОСОБА_11 і ОСОБА_9 на автомобілі ВАЗ 21099, під керуванням останнього, привезли неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , у місто Луганськ, де ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вийшли із автомобілю в районі готельного комплексу «Дружба» по вул. П.Сороки, 16а та направилися на вулицю Московську м. Луганська, з метою знайти особу, у відношенні якої вчинити злочин. У той же день, приблизно о 20 годині 30 хвилин, неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , біля будинку № 3 по вул. Московській м. Луганська побачили ОСОБА_16 . Діючи згідно плану нападу, неповнолітній ОСОБА_12 наніс потерпілій ОСОБА_16 удар дерев`яною битою по голові, від чого остання впала на землю, ОСОБА_12 наніс ще не менше одного удару в область голови потерпілої, після чого, неповнолітній ОСОБА_13 , діючи по раніше розробленому плану нападу, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_16 вартістю 130 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Samsung C 250» вартістю 80 грн., гаманець вартістю 70 грн., окуляри вартістю 100 грн. та гроші в сумі 150 грн.

В результаті чого потерпілій ОСОБА_16 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 530 грн. та спричинені тілесні ушкодження, у вигляді перелому нижньої щелепи в області 3-5 зуба. Забиття (набряк) м`яких тканин околоушно-жувальної області справа. Закритої черепно-мозкової травми. Струсу головного мозку, які належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я, необхідного для повного одужання. Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили злочин будучи особами, які вчинили раніше розбій.

28 березня 2013 року, приблизно о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , будучи особами, які раніше вчинили розбій, маючи умисел на напад з ціллю заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою, розробивши спільний план скоєння нападу, згідно якого неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_8 , побачили ОСОБА_17 . Діючи згідно плану нападу, неповнолітній ОСОБА_12 наніс потерпілій ОСОБА_17 удар предметом, схожим на дерев`яну биту по голові, після чого, неповнолітній ОСОБА_13 , діючи по раніше розробленому плану нападу, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_17 , яка внаслідок зносу, не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходилися мобільний телефон «LG KF 300» вартістю 250 грн. та гроші в сумі 400 грн. Після чого, неповнолітні ОСОБА_12 і ОСОБА_13 зустрілися з ОСОБА_11 , якому передали викрадене майно, та останній розпорядився ним на свій розсуд.

В результаті чого потерпілій ОСОБА_17 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 650 грн., та спричинені тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин, садна, підшкірної гематоми лівої орбіти, набряку м`яких тканин, підшкірної гематоми, садна правої потиличної області, ознаки зупиненого кровотечі з правої вушної раковини, асиметрії обличчя за рахунок гематом, гострої черепно-мозкової травми, перелому піраміди скроневої кістки, забиття головного мозку, лінійного перелому зліва в області скроневої частини черепа з переходом на пірамідку, ушіби м`яких тканин голови та обличчя, підшкірної гематоми скронево-тім`яної області справа, підгострій субдуральної гематоми зліва, травматичний розрив барабанної перетинки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

30 березня 2013 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_11 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, вступивши в попередньою змову з неповнолітніми ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , повторно, розробивши спільний план скоєння злочину, згідно якого неповнолітній ОСОБА_12 знаходячись біля будинку АДРЕСА_9 , схопив потерпілу ОСОБА_21 заду за капюшон куртки, поваливши на землю, після чого, наніс не менше 4-х ударів ногами в область голови, спричинивши ОСОБА_21 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку? Забиття ліктьового суглоба, обширної підшкірної гематоми. Підшкірних гематом в області правого стегна, які відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень. Після чого неповнолітній ОСОБА_13 , діючі згідно розробленого плану скоєння злочину, відкрито заволодів сумкою ОСОБА_21 вартістю 136 грн., в якій знаходились гроші в сумі 12 грн., пляшка мінеральної води вартістю 5 грн., заподіявши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 153 грн. Після скоєння злочину, неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передали викрадене майно ОСОБА_11 , який розпорядився ним на свій розсуд.

30 березня 2013 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , маючи умисел на напад з ціллю заволодіння чужим майном, вступивши в попередньою змову зі ОСОБА_9 та неповнолітніми ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , будучи особами, яки вчинили раніше розбій, розробивши спільний план скоєння нападу, згідно якого ОСОБА_9 на автомобілі ВАЗ 21099, під його керуванням, разом з ОСОБА_11 привезли неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , на мікрорайони РТІ м. Лисичанська, де останні, знаходячись біля будинку АДРЕСА_10 , побачили ОСОБА_22 . Діючи згідно плану нападу, неповнолітній ОСОБА_12 наніс потерпілій ОСОБА_22 два удари предметом, схожим на дерев`яну биту по голові, та удар по тілу, після чого, неповнолітній ОСОБА_13 , діючи по раніше розробленому плану нападу, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_22 , яка внаслідок зносу, не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходилися гроші в сумі 180 грн. Після чого, неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 стрітили на автомобілі, де ті передали викрадене майно ОСОБА_11 , який розпорядився нім на свій розсуд.

В результаті нападу потерпілій ОСОБА_22 була завдана матеріальна шкода на суму 180 грн., та спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в області грудної клітини зліва, забою грудної клітки з обох сторін, забоїв голови, посттравматичного середнього отиту праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

31 березня 2013 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_11 , маючи умисел на напад з ціллю заволодіння чужим майном, вступивши в попередньою змову зі ОСОБА_9 та неповнолітніми ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , будучи особами, які раніше вчинили розбій, розробивши спільний план скоєння нападу, згідно якого ОСОБА_9 на автомобілі ВАЗ 21099, під його керуванням, разом з ОСОБА_11 привезли неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в район вулиці Красная м. Лисичанська, де побачили ОСОБА_14 , яка йшла по вулиці в сторону вулиці Філонова м. Лисичанська. Діючи згідно плану нападу, неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пройшли за ОСОБА_14 до двору будинку АДРЕСА_11 , де неповнолітній ОСОБА_12 наніс потерпілій ОСОБА_14 два удари предметом, схожим на дерев`яну биту по голові, та удар по правій руці, після чого, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_14 вартістю 30 грн., в якій знаходилися жіночій гаманець вартістю 252 грн., шкіряна ключниця вартістю 72 грн. та гроші в сумі 2520 грн.. Після чого, неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 стрітили на автомобілі, де ті передали викрадене майно ОСОБА_11 , який розпорядився нім на свій розсуд.

В результаті нападу потерпілій ОСОБА_14 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 2874 грн., та спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафіза лівої ліктьової кістки, забитої рани волосистої частини голови, закритого перелому основної фаланги 2 пальця лівої кисті, забитих місць, саден обличчя, правого колінного суглоба, забитої рани правої тім`яної області голови, деформації лівого передпліччя, підшкірної гематоми 2 пальці лівої кисті, підшкірної гематоми верхньої губи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я, необхідного для повного одужання..

ОСОБА_11 , маючи умисел на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, свідомо знаючи, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітнім, шляхом переконання схилив його до скоєння 24.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 біля будинку № 3 по вул. Московській м. Луганська, 28.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_17 біля будинку № 35 кварталу Жовтневої революції міста Лисичанська, 30.03.2013 року грабіжу відносно ОСОБА_21 біля будинку № 24 кварталу Ленінського комсомолу міста Лисичанська, 30.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_22 біля будинку АДРЕСА_10 , 31.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_14 біля двору будинку АДРЕСА_11 , і тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_13 у злочинну діяльність.
ОСОБА_11 , маючи умисел на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, свідомо знаючи, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є неповнолітнім, шляхом переконання схилив його до скоєння 01.03.2013 року грабіжу відносно потерпілої ОСОБА_20 в районі будинку АДРЕСА_12 , 16.03.2013 року вимагання відносно неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в місті Лисичанську, 24.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 біля будинку АДРЕСА_13 , 28.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_17 біля будинку № 35 кварталу Жовтневої революції міста Лисичанська, 30.03.2013 року грабіжу відносно ОСОБА_21 біля будинку АДРЕСА_9 , 30.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_22 біля будинку АДРЕСА_10 , 31.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_14 біля двору будинку АДРЕСА_11 , і тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_12 у злочинну діяльність.

ОСОБА_9 , маючи умисел на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, свідомо знаючи, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітнім, шляхом переконання схилив його до скоєння 21.03.2013 року розбійного нападу на неповнолітню потерпілу ОСОБА_18 на місцевості, розташованій між будинком АДРЕСА_7 , 24.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 біля б. АДРЕСА_13 , 30.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_22 біля будинку АДРЕСА_10 , 31.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_14 біля двору будинку АДРЕСА_11 , і тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_13 у злочинну діяльність.

ОСОБА_9 , маючи умисел на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, свідомо знаючи, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є неповнолітнім, шляхом переконання схилив його до скоєння 16.03.2013 року вимагання відносно неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в місті Лисичанську, 21.03.2013 року розбійного нападу на неповнолітню потерпілу ОСОБА_18 на місцевості, розташованій між будинком АДРЕСА_7 , 24.03.2013 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 біля будинку АДРЕСА_13 , 30.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_22 біля будинку АДРЕСА_10 , 31.03.2013 року розбійного нападу на ОСОБА_14 біля двору будинку АДРЕСА_11 , і тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_12 у злочинну діяльність.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги, на підставі ч.1 ст.403 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а саме судом першої інстанції не дотримані при судовому розгляді принцип змагальності сторін, безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить вирок районного суду стосовного його підзахисного змінити, виправдати ОСОБА_9 за ч.1 ст.353, ч.2 ст. 187, ч.4 ст.187 КК України та призначити інше покарання відповідно до доведеності його вини та його особистості. Апелянт в своїх апеляційних доводах вказує на відповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вини його підзахисного в інкримінованих злочинах під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведена;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просить вирок районного суду в частині звинувачення ОСОБА_11 за ч.1 ст.304; ч.ч.2,4 ст. 187 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його підзахисного невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, та пом`якшити йому покарання за ч.ч. 2,4 ст. 187 КК України, врахувавши міру його вини та форму співучасті. В обґрунтування свого апеляційного прохання захисник вказує на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини, що мали важливе значення для вирішення справи, не вжив достатніх заходів для усунення розбіжностей в показаннях потерпілих, обвинувачених та свідків, хоча і стосувалися ключових обставин по даній справі та могли вплинути на висновки і рішення суду в певній частині обвинувачення, у зв`язку з чим викладенні у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги сторони захисту, а також пояснення прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону і призначення нового судового розгляду,колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги всіх апелянтів підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження документів, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Апеляційні доводи сторони захисту в частині неналежної вмотивованості та обґрунтованості вироку не позбавлені правових та фактичних підстав.

Зокрема, недоведеність та не визначення фактичних даних у вироку щодо співучасті у вчиненні грабіжницьких нападів обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , невмотивованість оцінки показань всіх потерпілих щодо фактичного здійснення пограбувань лише двома особами свідчать про неповноту дослідження обставин та неналежне дотримання вимог ст.91, 94 КПК України, а також наявність невідповідності висновків суду фактичним обставинам, що були дослідженні під час судового розгляду в суді першої інстанції, про що слушно вказують у своїх апеляційних доводах сторона захисту, на думку колегії суддів, мають об`єктивний характер. Прокурор про апеляційному розгляді також погодився з такими доводами апелянтів.

Крім цього, згідно пред`явленого обвинувачення, не визначено чітко якими доказами доводяться вина обвинувачених у втягненні неповнолітніх у злочину діяльність, враховуючи кваліфікацію їх дій за ст.304 КК України. Зазначені порушення, згідно п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Вказані недоліки судового рішення, свідчать про неналежне виконання судом вимог ст.370 КПК України, а також ст. 17 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Такі процесуальні порушення безумовно свідчать на користь апеляційних доводів сторони захисту щодо неналежної обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, яке ухвалено без дотримання вимог ст. 370 КПК України.

Вказані процесуальні порушення мають істотний характер, оскільки дані, що оцінюються судом, впливають на його висновки щодо винуватості особи, якій пред`явлено обвинувачення, а недотримання вимог процесуальних норм зводять на внівець правову ефективність забезпечення захисту під час судового розгляду, що чітко регламентується нормами ст.ст. 17, 20 КПК України, як загальні і обов`язкові засади кримінального провадження.
Необхідність дотримання при судовому розгляді всіх вищевказаних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду ( справи «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року п.53, «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року - п.86, «Капо проти Бельгії від 13 січня 2005 року п.25, «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року п.146) та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Згідно норм ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п.п.1 - 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад кримінального провадження не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З метою забезпечення дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в суді першої інстанції.
Разом з цим, належить врахувати те, що подані апеляційні скарги не мають вимог щодо постановлення обвинувального вироку судом апеляційної інстанції, що за наявністю встановлених при апеляційному розгляді порушень, процесуально обумовлює скасування оскаржуваного судового рішення з призначенням нового розгляду, що за таких обставин не погіршує становище сторін кримінального провадження.
Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог захисників та обвинувачених, що обумовлює часткове задоволення всіх поданих апеляційних скарг.

Апеляційні доводи та прохання сторони захисту в частині необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинувачених складу злочину, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вирок скасовується лише внаслідок встановлення істотних процесуальних порушень, а згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 181, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно всіх обвинувачених, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що вони можуть переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченим : ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 липня 2015 року, а ОСОБА_13 залишити без змін запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п.п. 1, 2 , ст. 412 ч. 1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до 11 липня 2015 року кожному, а ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_23 ОСОБА_4