Справа №580/1529/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/188/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілої - ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_12 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29.01.2015 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживає в м. Харкові, перед скоєнням злочину проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимий :

- 26.11.1997 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.140 ч.2, ст.141 ч.2, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.45 КК України покарання рахувати умовним на 3 роки та штрафу 800 грн. в дохід держави;

- 10.03.1999 року Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.2, 193 ч.3, 222ч.1, 223 ч.2, 142 ч.3, 17 ч.2, 170 ч.1, 17 ч.2, 93 П «А», «І», 190 ч.1, 93 П «Ж», «З», «І», 140 ч.3, 42 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 30.06.2011 року за постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2011 року звільнений від відбування покарання з заміною на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 9 днів виправними роботами з утриманням в прибуток держави 20% заробітку;

- 07.10.2013 року Лебединським райсудом Сумської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 850 гривень штрафу,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за п.п.6,12,13, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

- за п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лебедин Сумської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 19.12.2013 року Лебединським райсудом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 гривень,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч. 4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання :

- за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_12 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29.01.2015 р.

За рішенням суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що 19 березня 2014 року за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 здійснити розбійний напад з метою протиправного заволодіння грошима та особистим майном ОСОБА_14 , поєднаний з насильством, для чого в присутності ОСОБА_8 заточив кухонний ніж.

Цього ж дня, близько 22 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння чужим майном, пішли до домоволодіння ОСОБА_14 на АДРЕСА_1 і взяли з собою кухонний ніж, який ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 .

Підійшовши до будинку і визвавши потерпілого ОСОБА_7 наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, від якого той упав на підлогу веранди. Зайшовши в будинок, реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння майном потерпілого вони почали наносити удари потерпілому по різних частинах тіла, в тому числі застосовуючи принесений ними кухонний ніж.

Намагаючись чинити активний опір ОСОБА_14 хватався за лезо ножа, Усвідомлюючи, що завдані ними тілесні ушкодження не призвели до смерті потерпілого, бажаючи довести до кінця спільний намір направлений на незаконне заволодіння майном потерпілого і на протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , який в цей час утримував потерпілого, вищевказаним ножем спричинив удар у життєво важливий орган горло перерізавши його.

Переконавшись що потерпілий помер обвинувачені діючи за попередньою змовою між собою незаконно заволоділи особистим майном потерпілого ОСОБА_14 , на загальну суму 2551 грн. 79 коп. тим самим спричинивши йому майнові збитки.

Бажаючи сховати сліди злочину, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , діючи спільно, узяли труп ОСОБА_14 і на ряднині, яку знайшли в будинку, віднесли його до туалету, який знаходився за будинком ОСОБА_14 , та вкинули у вигрібну яму.

Крім цього після скоєння розбійного нападу та вбивства потерпілого ОСОБА_14 за вищевказаних обставин близько 23 години в цей же день ОСОБА_8 перебуваючи на подвір`ї даного господарства незаконно повторно заволодів транспортним засобом мопедом «DINO», 2009 року випуску вартістю 3200 грн. який належав потерпілому.

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просять скасувати вирок суду як такий, що не відповідає обставинам справи та винесений з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки під час винесення вироку, суд спирався на покази ОСОБА_8 під час досудового слідства, які він давав під психологічним тиском працівників міліції та не взяв до уваги покази ОСОБА_7 , і ухвалити новий вирок, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 на ч.3 ст.185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.408 КПК України.

ОСОБА_7 подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить змінити правову кваліфікацію його дій з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, а в іншій частині обвинувачення виправдати і закрити кримінальне провадження. Крім того він вважає що судом незаконно стягнено з нього на користь держави судові витрати за проведення експертиз.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 зазначає, що суд не звернув увагу на те що, визнав допустимим і поклав в основу обвинувачення покази ОСОБА_8 , які він давав при проведенні слідчого експерименту на досудовому слідстві, від яких в судовому засіданні він відмовився, визнаючи їх неправдивими. Крім того, не встановлено та не надано до суду предмета, яким було скоєно кримінальне правопорушення і чи міг ОСОБА_8 одним ударом нанести смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_14 . Просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, звільнивши його з під варти в залі Апеляційного суду. В доповненнях до апеляційної скарги поданих до початку розгляду справи в апеляційному порядку з якими погодився обвинувачений ОСОБА_8 адвокат просить перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 115 КК України, а в іншій частині обвинувачення закрити за відсутністю складу кримінального правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_12 просить змінити вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та осіб обвинувачених внаслідок м`якості, і ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинувачених та їх захисників які підтримали подані ними апеляційні скарги і заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, потерпілу, яка підтримала свою апеляційну скаргу і заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, міркування прокурора про залишення судового рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 і потерпілої ОСОБА_12 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок місцевого суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п.п.6,12,13, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та ОСОБА_8 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом як таких що є доведеними під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 і частковим визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_8 їх вина підтверджується викладеними у вироку доказами.

Відповідно до вироку Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2015 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах визнав частково, зазначив, що 19.03.2014 р. він разом з ОСОБА_15 вживали спиртні напої і коли в нього залишилось 9 грн., він вирішив витратити їх на покупку спиртного. Тоді ОСОБА_7 запропонував піти йому до ОСОБА_14 , який проживав по АДРЕСА_4 і займався продажем самогону. Біля 22-00 години вони разом пішли до ОСОБА_14 . ОСОБА_7 залишився біля двору, а ОСОБА_8 пішов до будинку потерпілого. Коли ОСОБА_14 відкрив двері та включив світло на подвір`ї, він дав йому гроші та просив продати самогону, але той відмовив йому та почав його ображати і він затіяв бійку з господарем будинку, в процесі якої вдарив його кулаком в область обличчя, а потім повалив на підлогу та, сидячи на ньому, кухонним ножем наніс два удари потерпілому: в область серця та шиї. Звідки взявся ніж не пам`ятає. Впевнившись, що потерпілий не дихає, в іншій кімнаті будинку знайшов в гаманці гроші та забрав їх собі, потім побачив куртку потерпілого та мобільний телефон, який лежав на столі, і теж забрав з собою. Тіло потерпілого відтягнув до туалету та вкинув у вигрібну яму. Після цього вийшов з подвір`я та повідомив ОСОБА_7 , що вбив ОСОБА_14 , потім віддав йому гроші та куртку потерпілого. Після цього вони разом відійшли на невелику відстань від двору потерпілого та розійшлися. Потім він, зрозумівши, що скоїв злочин, бажаючи уникнути відповідальності, втік у м. Суми. Зазначив, що продукти харчування у потерпілого він не брав та мопеда не викрадав.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, пояснив, що 19.03.2014 року до нього прийшов ОСОБА_8 і вони протягом дня випили три пляшки горілки, але цього виявилось мало, тому на 9 грн., що залишились у них, вони вирішили купити самогону у ОСОБА_14 . Разом вони пішли до нього на АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 залишився сидіти на лавочці навпроти двору ОСОБА_14 , а ОСОБА_8 пішов на подвір`я ОСОБА_14 . Хвилин через 15-20 ОСОБА_8 вийшов з двору, віддав йому 300 грн. грошей, мобільний телефон та куртку і сказав: «Пішли швидше». Відійшовши до кінця посадки з ялинками, ОСОБА_8 розповів, що він вбив ОСОБА_14 .

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в його діях відсутній склад злочинів, передбачений ст. ст.115, 187 КК України КК України, а наявні дії, передбачені ч.2 ст.185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадження доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 20.03.2014 року, перебуваючи в Росії, отримала повідомлення про вбивство чоловіка, повернувшись додому, побачила в прихожій кімнаті калюжу крові, в усіх трьох кімнатах розкидані речі та документи. В залі знаходилась чужа куртка та вітровка, а також запальничка. Деяких чоловікових речей не було. У дворі знаходився мопед з розбитим склом, туалет перевернутий, запасні ключі від будинку - погнуті.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 19.03.2014 року приблизно о 22 год. 30 хв., проходячи по вул. Приклубній в с. Рябушки, побачив чоловіка, який тягнув мопед, намагаючись догнати його, той почав тікати, покинувши мопед. Догнавши чоловіка, яким виявився ОСОБА_8 , він заставив його відвести мопед господарю, прийшовши в двір до ОСОБА_14 , останнього ніде не знайшли. Тоді ОСОБА_16 зателефонував його брату ОСОБА_17 , а ОСОБА_8 закрив в сараї своєї матері, перед цим зателефонувавши його батькові. Спочатку ОСОБА_8 їм пояснював, що нічого не знає про ОСОБА_14 , а коли вже приїхав його батько, сказав, що разом з ОСОБА_7 вони ходили по спиртне до ОСОБА_14 , а той їм відмовив. Коли приїхали працівники міліції, ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_14 вже немає в живих. Він вказував на різні місця, де поділи труп ОСОБА_14 : спочатку, що закопали ОСОБА_14 біля першої сосни, потім вказували на інші місця. По всіх вказаних ними місцях проводились пошуки, а знайшли труп потерпілого у вигрібній ямі його ж господарства.

Аналогічні показання в судовому засідання дав і свідок ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 показав, в березні 2014 року йому подзвонили та повідомили, що його син - ОСОБА_8 щось накоїв, він відразу ж з ОСОБА_19 , у якого працював його син, поїхали в с. Рябушки. ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння і сказав, що ОСОБА_8 когось убив і закопав під лісом, але сина там не було. Всі пішли на пошуки до лісу, але нікого не знайшли. Біля 1 години ночі вирушили до господарства потерпілого ОСОБА_14 . Пошуки в господарстві потерпілого нічого не дали, аж поки ОСОБА_7 не сказав, щоб іще раз подивились в туалеті, бо ОСОБА_8 вбив потерпілого і втік. Саме там і знайшли тіло потерпілого і викликали працівників міліції.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що в березні 2014 року приблизно о 1 годині до нього подзвонила теща ОСОБА_7 ОСОБА_20 - і повідомила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбили ОСОБА_14 . Він заїхав до батька ОСОБА_8 і вони разом поїхали в с. Рябушки. Приїхавши, вони від ОСОБА_7 дізнались про те, що ОСОБА_14 вже немає в живих, бо ОСОБА_8 закопав його під першим деревом.

Допитаний у судовому засіданні експерт - психіатр ОСОБА_21 пояснив, що за участю підозрюваного ОСОБА_8 була проведена судово психіатрична експертиза, при якій він декілька разів особисто йому розказував, як вбивав ОСОБА_14 разом з ОСОБА_7 . Він говорив, що наносив потерпілому декілька ударів, так як відразу вбити не вдалось, труп відтягли до туалету.

Крім того, експерту психологу ОСОБА_22 , 26.06.14р. та 16.07.2014 року ОСОБА_8 пояснював, що 19.03.2014року вони разом з ОСОБА_7 , випивши багато спиртного, останній ( ОСОБА_7 ) запропонував вбити одного чоловіка і дав йому ніж, який він засунув у рукав. Коли прийшли до потерпілого, ОСОБА_7 подзвонив у двері і коли вийшов ОСОБА_14 , ОСОБА_7 першим зайшовши в будиноку, у прихожій кімнаті наніс кілька ударів по тулубу ОСОБА_23 . Потім ОСОБА_8 вдарив ножем лежачого ОСОБА_14 1 раз, той лежав і хрипів. За вказівкою ОСОБА_7 він перерізав йому горло. В будинку на столі знайшли гроші, які він передав ОСОБА_7 . В гаражі забрали мопед, але потім повернули його назад, так як їх побачив сусід. Потім він пішов додому, а через 20 днів був затриманий.

Колегія суддівч вважає клопотання адвоката засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_24 в апеляційні скаргі щодо повтоного дослідження показів свідків під час апеляційного розгляду справи таким що невідповідає вимогам ст. 404 КПК України. В апеляційній скарзі не було наведено в чому при дослідженні показів свідків, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , в суді першої інстанції було допущено вимоги закону, які зобов`язують суд апеляційної істанції повторно їх дослідити. А тому колегія суддів вважає що заявлене клопотаня задоволенню не підлягає, як таке що не відповідає вимогам закону.

Встановлені судом першої інстанції обставини вчинення кримінальних правопорушень підтверджуються також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 16 квітня 2014 року ( т.1 а.с. 206-271) та відтворенні відеозапису в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 19.03.2014 року після вживання спиртних напоїв, ОСОБА_7 запропонував вбити свого односельчанина - ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном: автомобілем ВАЗ 2101, мопедом та грошима. Він погодився і вони відразу ж обговорили спосіб вбивства - з використанням кухонного ножа, який ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_8 заточив. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_7 показував йому дорогу до ОСОБА_14 , оскільки він даного села не знав і ОСОБА_14 не бачив. По дорозі ОСОБА_7 передав цей ніж йому. В господарство ОСОБА_14 вони зайшли вдвох, ОСОБА_7 подзвонив у дзвоник на вхідних дверях, і коли вийшов ОСОБА_14 , ОСОБА_7 наніс потерпілому удар кулаком в обличчя і той впав на підлогу. Потім ОСОБА_7 зайшов на веранду, а ОСОБА_8 зайшов за ним та зачинив вхідні двері на замок, ОСОБА_7 утримував потерпілого за шию, а йому наказав вбивати. Тоді він присів біля потерпілого та ударив його ножем в область серця, при цьому зачепивши ножем по лівій щоці ОСОБА_7 . Оскільки потерпілий весь час чинив опір, намагаючись відбиватись руками, ОСОБА_7 забрав у нього ( ОСОБА_8 )ніж та почав ним наносити удари по тілу потерпілого. Після цього передав йому ніж та наказав перерізати потерпілому горло, що він і зробив.

З протоколу огляду місця події від 20.03.2015 року ( а.с. 174) вбачається що в кабінеті слідчого Лебединського МВ УМВС України в Сумській обл. обвинувачений ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно видав працівникам міліції куртку чорного кольору, черевики чорного кольору, спортивні штани темно синього кольору.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, і проти цього не заперечує сам обвинувачений ОСОБА_7 , видані ним речі перебували у нього з дня коли було вчинено вбивство до моменту їх видачі органам досудового слідства.

Ці речі були предметом експертного дослідження в результаті яких були в установленому законом порядку отримані висновки які судом покладені в основу вироку як такі що спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно непричетності до розбійного нападу і навмисного вбивства потерпілого ОСОБА_14

- висновком експерта судово-медичної імунології № 382 від 04.04.2014 року (т.2 а.с.6-7) вбачається, що в об`єктах №№ 1-3 на куртці чорного кольору, що належить ОСОБА_7 , знайдено кров людини, а саме: на передній частині половини лівого рукава, лицьовій стороні правої полички, та підкладці правої полички. Судово-імунологічною експертизою № 20-272 від 23.06.2014 року ( а.с. 111-118, т.2) встановлено, що генетичні ознаки на лівому рукаві куртки є змішаними і містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_27 та ОСОБА_7 і не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_8

- висновком медико-криміналістичної експертизи № 101 від 04.04.2014 року та фототаблиці до неї (т. 2 а.с.9-11) підтверджується, що на спортивних штанах, що належать ОСОБА_7 , виявлені сліди крові у виді чисельних помарок та плям. Помарки могли виникнути в результаті динамічного (дотикового) контакту із закривавленою поверхнею. Бризок міг утворитися як від фонтанування крові, так і під час розмахування закривавленим предметом на значній відстані від слідосприймаючого предмету.

- висновками молекулярно-генетичної експертизи № 20-271 від 05.06.2014 року ( а.с. 81-87, т.2), експерта судово-медичної імунології № 385 від 30.04.2014 року (т.2 а.с.61-63), молекулярно-імунологічною експертизою №20-322 від 27.06.2014 року ( а.с. 121-124, т.2) та рядом інших судово-медичних експертиз.

Тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_9 в апеляційних скаргах щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 на ч.2 ст.185 КК України колегія суддів вважає необгрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися із доводами в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 стосовно неправдивості показань ОСОБА_8 на досудовому слідстві під час слідчого експерименту, оскільки метою даної слідчої дії є перевірка і уточнення відомостей, які мали значення для встановлення обставин кримінального провадження у зв`язку із вбивством ОСОБА_14 з участю підозрюваного ОСОБА_8 від 16.04.2014 року, яка проводилась у відповідності до норм діючого КПК. Із відеозапису слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_8 давав покази добровільно, в присутності захисника і експертів. Без будь-якого примусу з боку працівників міліції, він детально розповів про вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_14 , розташування кімнат та меблів в житловому будинку потерпілого, які відповідають реальності, прикмети викраденого мопеда, які співпадають з протоколом огляду місця події від 20.03.2014 року та показами свідків, матеріалами судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_8 та поясненнями в судовому засіданні експерта-психіатра ОСОБА_28 . Крім того, правдивість його свідчень підтверджена висновком судово-медичної експертизи № 178 від 25.07.14 року, в якому зазначено, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_14 , відповідає частково механізму, продемонстрованому ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 16.04.2014року.

Показання ОСОБА_8 , які він давав під час слідчого експерименту були детальними, послідовними і узгоджувалися з рядом доказів у кримінальному провадженні, тому твердження захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 , про незаконність даного судового рішення, колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту та бажання уникнути справедливої відповідальності за скоєні ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_7 , злочини.

Обізнаність ОСОБА_8 про наявність автомобіля, мопеда та грошей у ОСОБА_14 , не дивлячись на те, що він вперше був в будинку ОСОБА_14 , вказує на те, що саме ОСОБА_7 дав йому таку інформацію, вони разом обговорювали і готувалися до незаконного заволодіння майном потерпілого. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли напад на потерпілого ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групи осіб, поєднаний з проникненням в житло та з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_12 в суді зазначала що була присутня під час проведення з обвинуваченими слідчого експерименту і звернула увагу на те що обидва обвинувачених, які раніше не були в їхньому домоволодінні, орієнтувались в оточуючій обстановці, детально вказали на перебування майна, яке було викрадено і вказали на місце куди сховали тіло померлого.

Крім того свою непричетність до вбивства потерпілого спростував і сам обвинувачений ОСОБА_29 підтримавши під час розгляду справи в апеляційному порядку зміни до апеляції скарги подані його захисником відповідно до яких він просив перекваліфікувати його дії на ч.1 ст. 115 КК України за даним фактом.

Є необгрунтованими і ствердження обвинуваченого ОСОБА_30 щодо його виправдання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним вчинене повторно, з проникненням в приміщення.

Після час вчинення цього злочину він був безпосередньо затриманий з транспортним засобом свідком ОСОБА_16 що і відображено у вироку суду.

А тому злочинні дії ОСОБА_7 за п.п.6,12,13, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України КК України, та ОСОБА_8 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України кваліфіковані правильно і підтверджуються наведеними у справі доказами які є належними і допустимими.

Не відповідають вимогам закону і заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти стягнення з нього на користь держави судових витрат на визначену у вироку суму. Відповідно до ст. ст. 122,124 КПК України витрати пов`язані з проведенням експертиз стягуються з обвинуваченого на користь держави в сумі яка документально підтверджена.

Під час проведення досудового слідства органами прокуратури, за ухвалою суду було проведено перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно застосування незаконних методів відносно нього під час проведення досудового слідства. Викладені в заяві доводи підтвердження не знайшли і було винесено постанову про закриття кримінального провадження 20.01.2014 року. Прийняте рішення набрало законної сили.

Що стосується доводів потерпілої ОСОБА_12 щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та осіб обвинувачених внаслідок м`якості, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки при призначенні покарання районним судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки і характер, дані про осіб, які обвинувачуються, обставини, що обтяжують покарання, що відповідає вимогам 65 КК України, в тому числі й ті, на які посилається потерпіла у своїй апеляційній скарзі. З урахуванням цих обставин і враховуючи що не було знайдено пом`якшуючих покарання обставин суд призначив максимальний розмір покарання у виді позбавлення волі передбачений санкією ч. 2 ст. 215 КК України , що є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 попередження вчинення ними нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_12 , не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_12 без задоволення.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити попередній - тримання під вартою.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5