Провадження №1-кп/761/90/2015
В И Р О К
іменем України
10 червня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001125 від 08.02.2014 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Борова Київської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
згідно обвинувачення, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожний, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у вачиненні дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з використанням спеціально пристосованих предметів для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, відповідно до обвинувального акту, 4 лютого 2014 року, близько 22 години 40 хвилин, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу магазина «Великий Віз», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, 1/7, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з використанням спеціально пристосованих предметів для нанесення тілесних ушкоджень, вчинили хуліганські дії відносно працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за наступних обставин.

Згідно обвинувачення, 4 лютого 2014 року, близько 22 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 перебував в примішенні кафе, що за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, 1/7 разом із обвинуваченим ОСОБА_8 та іншими наглядно знайомими. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник конфлікт із працівниками даного закладу. В ході конфлікту обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вибігли з приміщення кафе та підбігли до автомобіля марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_7 , при цьому останній взяв з багажнику вказаного авто хокейну ключку, а обвинувачений ОСОБА_8 - дерев`яну палицю, тобто предмети, які пристосованні для нанесення тілесних ушкоджень, після чого, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, підбігли до згаданого магазину «Великий Віз», та почали наносити тілесні ушкодження працівникам вказаного закладу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які забігли в приміщення магазину та намагались тримати двері.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, обвинувачений ОСОБА_7 разом із обвинуваченим ОСОБА_8 почали силою вриватися до приміщення магазину «Великий Віз» та наносити тілесні ушкодження працівникам зазначеного закладу, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно наніс удар хокейною ключкою по лівій руці ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Також ОСОБА_7 наніс удар хокейною ключкою по пальцям правої руки ОСОБА_13 .

Згідно висновку експерта № 298, «При судово-медичній експертизі ОСОБА_12 , 1984 р.н., встановлено, що на момент надходження до стаціонару 05.02.2014 у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: синець-на лівій боковій стінці живота; садна (два) по передній верхні лівої гомілки в середній третині; уламкові переломи проксимальних фаланг 2 і 3 пальців лівої кисті.

Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 04.02.2014 та відносяться: синець та садна до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); уламкові переломи проксимальних фаланг 2 і 3 пальців лівої кисті до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Згідно висновку експерта № 796 «При судово-медичній експертизи громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вивченні медичної документації на його ім`я, виявлена відсутність нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті, в результаті проведення оперативного втручання ампутації. Культя проксимального між фалангового суглоба вищевказаного пальця.

Вказане ушкодження спричинене тупим (тупими) предметом (предметами), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати даті до 13.02.2014 року, не є небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм стійкої втрати працездатності 5%).

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожний окремо, свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнали, вказавши, що бійка була спровокована самими потерпілими, при цьому, обвинувачений ОСОБА_7 в суді пояснив, що 4 лютого 2014 року, близько 22 години 40 хвилин, він приїхав до своєї знайомої ОСОБА_14 , яка працює в кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де вони спілкувались на різні теми, а пізніше до них приєднався ОСОБА_8 з іншими особами. В окремий момент до них підішов коротко стрижений чоловік, як в подальшому виявилось охоронник в магазині, розташованого поруч, який висловив до ОСОБА_14 вимогу, аби вона налила йому горілки, при цьому вказаний чоловік нецензурно висловлювався, на що він зробив йому зауваження з цього приводу. На зазначене зауваження згаданий чоловік обурився та почав із ним сваритися, після чого до нього підійшов ще один охоронник, який вдарив його кулаком в обличчя декілька разів. Далі, він разом з ОСОБА_8 вибіг на вулицю до свого автомобіля, щоби взяти аптечку, і коли відкрив багажник, побачив там хокейну ключку, з якою займається спортом. В цей момент він побачив, що біля входу в кафе лежать люди, а охоронники в руках тримають металеві труби, у зв`язку з чим він взяв згадану ключку і побіг туди, для того, щоб припугнути охоронників. Підбігши до входу в кафе, зазначені охоронники намагалися зачинитися в приміщенні, і потім вони почули, що один з цих охоронників прищемив собі палець, після чого конфлікт почав затихати. Також, як пояснив в суді обвинувачений ОСОБА_7 , удари ключкою він ніком не наносив, а лише махав нею для захисту інших, при цьому ОСОБА_8 знаходився поруч, однак він не бачив, щоб він наносив комусь удари.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні також пояснив, що ввечері 4 лютого 2014 року він зустрів свою знайому і разом з нею зайшов в кафе на АДРЕСА_3 , де зутрів і ОСОБА_7 . Потім, знаходячись в кафе, він почув, що хось висловлюється нецензурно, і побачив, що окрема молода особа сперечається з барменом, на що ОСОБА_15 зробив зауваження цій особі. В подальшому цей молодий чоловік почав сперечатися і зі ОСОБА_15 , після чого пішов, а повернувся вже з іншою особою, яка підійшла до ОСОБА_15 та вдарила рукою в обличчя останнього декілька разів. Далі, він разом зі ОСОБА_15 вийшли на вулицю та пішли до його машини, а ті особи, які створили конфлікт, як в подальшому виявилось, охоронники в магазині, що знаходився поруч з кафе, залишились біля входу в кафе, де продовжували висловлюватися нецензурно на їх адресу та просто провакувати. Далі, ОСОБА_15 взяв з машини ключку та побіг у їх сторону, а він за ним. Біля входу вже відбувалось побиття інших осіб цими охоронниками, після чого вказані охоронники сховались у магазині. Також, як пояснив обвинувачений ОСОБА_8 , піднявши із землі деревяну палицю та тримаючи просто її в руці, він жодних насильницьких дій по відношенню до потерпілих не вчиняв, і не бачив, щоби такі дії вчиняв ОСОБА_15 .

Дослідивши всі докази по даній справі подані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, суд приходить до висновку про не доведення в даному конкретному випадку, що в діянні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як пояснила в суді свідок ОСОБА_16 , 4 лютого 2014 року вона зустрілась зі своїм знайомим ОСОБА_8 та вони зайшли до кафе. Далі, приблизно о 22 годині, до кафе зайшов ОСОБА_7 і присів біля барної стійки. Потім вона почула, що ОСОБА_7 зробив зауваження іншій особі, яка грубо висловлювалася. Ця особа була охоронцем, і його зауваження ОСОБА_7 обурило, після чого він пішов і повернувся з іншим охоронцем, який декілька разів вдарив ОСОБА_7 в обличчя. Потім охоронці вийшли на вулицю, і всі інші також, вона в тому числі. Вже на вулиці вона побачила сутичку, при цьому один з охоронців бив іншу особу. В цей момент до них підбігли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яких згадані охоронці намагалися затягнути до магазину. В подальшому ОСОБА_8 повалили на асфальт та почали бити, а за ОСОБА_7 побігли, після чого приїхала швидка медична допомога та міліція.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , ввечері 4 лютого 2014 року, до кафе, де вона працює, зайшли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Потім до неї підійшов охоронець магазину, який розташований поруч з кафе, і сказав йому налити горілки, однак вона йому відмовила і останній почав її ображати, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зробили йому зауваження і він кудись пішов, а повернувся вже з товаришом, який вдарив ОСОБА_7 по голові, після чого всі вийшли на вулицю, а вона залишилася в кафе.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що 4 лютого 2014 року, приблизно о 21-22 годині, він зайшов до кафе, де побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які спілкувалися, а через певний проміжок часу до них підійшов чоловік в спортивному одязі, і вони почали розмовляти, після чого цей чоловік кудись пішов. Потім цей чоловік повернувся разом з іншою особою, яка декілька разів вдарила ОСОБА_7 , після чого всі вийшли на вулицю, і він також. Далі, вже біля входу в кафе, він побачив потерпілих, які тримали в руках металеві труби та кийки, після чого отримав удар у голову, а потім приїхала міліція та швидка медична допомога.

Оцінюючи показання вказаних свідків, суд приходить до висновку, що такими показаннями не підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хуліганських дій, в тому числі з використанням спеціально пристосованих предметів для нанесення тілесних ушкоджень. Більше того, такі показання свідків узгоджуються і з показаннями обвинувачених, які вказували, що конфлікт був спровокований потерпілими.

Що ж стосується інших доказів, наданих стороною обвинувачення, і досліджених в судовому засіданні, то й вони, на переконання суду, не свідчать про наявність всіх правових ознак в частині доведення, що в діянні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, сторона обвинувачення посилається на наступні докази:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 4 лютого 2014 року, згідно якого ОСОБА_12 заявив про те, що 4 лютого 2014 року, близько 22 години 30 хвилин в магазині «Великий Віз», що в м. Києві по вул. Печенізькій 1/7, наглядно знайомий наніс йому тілесні ушкодження;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 8 лютого 2014 року, згідно якого ОСОБА_12 заявив про те, що 4 лютого 2014 року, о 22 години 45 хвилин по АДРЕСА_3 , невідомі особи нанесли тілесні ушкодження;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 28 лютого 2014 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка нанесла йому удар ключкою по руці;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 28 лютого 2014 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження за допомогою хокейної клюшки;

- протокол огляду від 17 лютого 2014 року, згідно якого, слідчий СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві лейтенант міліції ОСОБА_19 , в службовому приміщенні, застосовуючи персональний комп`ютер оглянув CD-R диск марки Atex, який був добровільно наданий працівниками магазину «Великий Віз», що по вул. Печенізькій, 1/7 в м. Києві, на якому міститься відеозапис подій, що мали місце як в приміщенні кафе, так і при виході з нього;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 5 березня 2014 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка була присутня під час скоєння хуліганських дій 4 лютого 2014 року по АДРЕСА_3 з використанням деревяної палиці;

- довідка лікаря від 5.02.2014 року, згідно якої ОСОБА_12 поступив до травматологічного відділення 5 лютого 2014 року в 14 год. з відповідними травмами;

- висновок експерта № 796 від 2 квітня 2014 року, згідно якого, при проведенні судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вивченні медичної документації на його ім`я виявлена відсутність нігтьової фаланги 5-го пальця правої кисті, в результаті проведення оперативного втручання ампутації. Культя на рівні проксимального міжфалангового суглоба вищезазначеного пальця. Вказане ушкодження спричинене тупим (тупими) предметом (предметами), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати даті до 13.02.2014 року, не є небезпечним для життя та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм стійкої втрати працездатності 5%). З`ясування обставин спричинення тілесного ушкодження є виключною компетенцією судово-слідчих органів. Якщо органами досудового слідства з`ясовані обставини спричинення вказаного тілесного ушкодження, то слід відмітити, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями персоніфікованої особи та наслідками у вигляді вказаного тілесного ушкодження не потребує спеціальних знань у галузі судово-медичної експертизи. Враховуючи характер та кількість виявленого ушкодження, воно утворилося при нанесенні не менш ніж одного травматичного впливу;

- висновок експерта № 298 від 13 березня 2014 року, згідно якого, при судово-медичній експертизі ОСОБА_12 , 1984 р.н. встановлено, що на момент надходження до стаціонару 05.02.2014 у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: синець-на лівій боковій стінці живота; садна (два) по передній верхні лівої гомілки в середній третині; уламкові переломи проксимальних фаланг 2 і 3 пальців лівої кисті.

Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 04.02.2014 та відносяться: синець та садна до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); уламкові переломи проксимальних фаланг 2 і 3 пальців лівої кисті до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Даючи оцінку відомостям, які містяться в зазначених доказах, суд виходить з того, що, перевірити відомості, які містяться в протоколах прийняття заяв від потерпілого ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 4 лютого 2014 року та 8 лютого 2014 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання від 28 лютого 2014 року та 5 березня 2014 року, де фактично містяться показання потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в тій чи іншій частині (щодо повідомлення про відповідну подію та з приводу ознак осіб, які причетні до неї), то зважаючи на те, що в судовому засіданні суду не вдалось безпосередньо допитати вказаних потерпілих, а всі процесуальні заходи, пов`язані із намаганням це зробити, залишились безрезультативними, такі докази, без їх перевірки шляхом отримання показнь в суді від потерпілих, на думку суду, не можуть братися до уваги, оскільки, при відсутності «змоги сторін поставити свідкам додаткові запитання, щоб отримати додаткову інформацію або поставити під сумнів точність їхніх свідчень», на переконання суду, створює підстави для можливого висновку щодо несправедливого за своїм характером слухання справи, що не узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Гаусхільдт протии Данії» № 10486/83 від 9.10.1986 року). Також відсутність можливості сторони захисту безпосереднього допиту потерпілих не забезпечило в повній мірі реалізації обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свого права допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, передбаченого п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), і хоча такі положення стосуються буквально допиту свідків обвинувачення, однак, беручи до уваги фундаментальний зміст Конвенції, що за своїм духом максимально сприяє забезпеченню всіх процесуальних прав особи, яка притягається до юридичної відповідальності, на думку суду, у випадках, де доказова база формується на відомостях, повідомлених потерпілою стороною, а стороною обвинувачння пропонувалося допитати потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рамках дослідження саме доказів обвинувачення, забезпечення допиту потерпілих безпосередньо в судовому засіданні повністю б відповідало згаданому пункту Конвенції.

Крім того, на підтвердження даного висновку суду, свідчить і не усунення стороною обвинувачення через відсутність показань потерпілих в судовому засіданні відповідних недоліків окремих з вказаних письмових доказів, які свідчать про неоднозначний зміст інформації, викладеної у них.

Так, як вбачається з протоколу прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 4 лютого 2014 року, вказаний протокол зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві 5 січня 2014 року, тобто значно раніше від дати самої події та дати складання цього протоколу (4 лютого 2014 року), при цьому, як в даному протоколі, так і в іншому (від 8 лютого 2014 року), потерпілий ОСОБА_12 повідомив лише про нанесення відповідно наглядно знайомим та невідомими особами тілесних ушкоджень без посилань на хуліганські дії. Також, згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28 лютого 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , останній вказав на особу ОСОБА_7 як на таку, яка нанесла йому тілесні ушкодження за допомогою ключки, проте в яку частину тіла, у який спосіб, кількість ушкоджень та інші важливі деталі, в рамках вказаного впізнання не зазначив. Більше того, згідно відомостей, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 5 березня 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , останній впізнав ОСОБА_8 як особу, яка була присутня під час скоєння хуліганських дій 4 лютого 2014 року по АДРЕСА_3 з використанням деревяної палиці, при цьому яких саме хуліганських дій, осіб, які такі дії вчинили, та по відношенню до кого, під час зазначеного впізнання ОСОБА_13 не вказав, а, як зафіксовано ОСОБА_8 в самому протоколі, таке впізнання проводилось після того, як він спільно з ОСОБА_13 знаходились в коридорі і дивилися один на одного.

Крім того, вказані докази, без перевірки їх показннями потерпілих, на переконання суду, не можуть підтвердити ту частину обвинувачення ОСОБА_15 , у якій зазначено, що останній, діючи умисно наніс удар хокейною ключкою по лівій руці ОСОБА_12 та по пальцам правої руки ОСОБА_13 . При цьому частина обвинувачення ОСОБА_8 взагалі носить протирічливий характер, оскільки, з одного боку таке обвинувачення містить конкретне посилання на нанесення останнім разом зі ОСОБА_15 тілесних ушкоджень працівникам магазину «Великий Віз», а в іншому взагалі не містить формулювання у чому саме виразилися насильницькі дії ОСОБА_8 .

Також, на переконання суду, за відсутності показань потерпілих в судовому засіданні, не можуть братися до уваги в частині підтвердження обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і відомості, які містяться в протоколі огляду від 17 лютого 2014 року CD-R диску марки Atex, який був добровільно наданий працівниками магазину «Великий Віз», що по вул. Печенізькій, 1/7 в м. Києві, і на якому міститься відеозапис подій, що мали місце як в приміщенні кафе, так і при виході з нього, оскільки такі відомості не персоніфіковані і не містять в собі в тому числі конкретних даних в частині вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як хуліганських дій, так і насильницьких дій, про які зазначено в обвинуваченні. З аналогічних мотивів суд не бере до уваги і оглянутий в судовому засіданні речовий доказ сам згаданий CD-R диск марки Atex (з переглядом даних, що містяться на ньому).

За таких обставин, на думку суду, відомості, які вказані в досліджених в судовому засіданні і викладених вище доказах, носять сумнівний характер, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і взаємно підтверджуючих умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03, рішення Європейського суду з прав людини, справа «Авшар проти Туреччини № 25657/94).
Що ж стосується даних, які містяться у довідці лікаря від 5.02.2014 року, висновку експерта № 796 від 2 квітня 2014 року та висновоку експерта № 298 від 13 березня 2014 року, згідно яких встановлено наявність тих чи інших травм, тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , то такі дані лише підтверджують факт спричинення відповідних тілесних ушкоджень останнім в окремий момент, однак жодним чином не свідчать про те, що саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдали згадані тілесні ушкодження, а відтак їх причетність до цього і доведеність вини носить виключно характер припущень, які, відповідно до правил ст. 62 Конституції України, не можуть покладатися в основу вироку, а підлягають тлумаченню на їх користь.

Водночас, суд звертає увагу на відомості, які містяться у висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №557/Ж від 31.03.2015 року, згідно якого, у ОСОБА_7 виявлено різні легкі тілесні ушкодження, які за давністю утворення, враховуючи їх морфологічні особливості, можуть відповідати даті 04.02.2014 року, що, на переконання суду, узгоджується з показаннями останнього в частині того, що внаслідок конфлікту з потерпілими він постраждав, отримавши відповідні травми.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
В той же час, стороною обвинувачення не доведено (не надано суду в рамках розгяду даної справи), що матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_13 щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення або протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, як і не доведено наявність письмової згоди ОСОБА_13 про залучення його в якості потерпілого в рамках вказаного кримінального провадження.
Крім того, беручи до уваги законодавчо визначену конструкцію складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме об`єктивну сторону у вигляді грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом,якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, в рамках розгляду даної справи, ретельно дослідивши у судовому засіданні всі докази, наданих стороною обвинувачення, суд вважає, що прокурором не доведено і те, що як обвинувачений ОСОБА_7 , так і обвинувачений ОСОБА_8 вчинили хуліганські дії із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, про що свідчить відсутність будь-яких належних доказів з приводу пристосовання обвинуваченими для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій відповідних предметів (хокейна ключка та деревяна палиця), при цьому обвинувачення в цій частині при посиланні на такі предмети, не містить посилань, що саме ці предмети були пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень спеціально.
Водночас, показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які не знайшли свого спростування в судовому засіданні, в частині того, що він тримав в руці деревяну палицю, яку підняв із землі, тобто підбрав на місці події без спеціального пристосовання для нанесення тілесних ушкоджень, на переконання суду, також свідчить про безпідставність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням всього викладеного, беручи до уваги не доведення, що в діянні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, останні підлягають виправданню по пред`явленому обвинуваченню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_20 та ОСОБА_11 , кожного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - виправдати з підстав не доведення, що в діянні останніх є склад кримінального правопорушення, в якому вони обвинувачуються.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у справі, а саме: залучений за запитом від 15 лютого 2014 року до МПП «Гетьман» відеозапис зберігати в матеріалах кримінального провадження, інші речові докази знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1