Провадження № 1-кп/127/1082/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженні № 0000030 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгорне, Жаксинського р-ну, Турганської області, Казахстан, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , являючись солдатом військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2014 року призваний під час мобілізації, на підставі нарядів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить військову службу у вказаній військовій частині на посаді старшого кулеметника 1-го відділення, 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п.4, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворень відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватись порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок. Так, 02 січня 2015 року в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України 02 січня 2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Вільний час ОСОБА_5 провів на власний розсуд за місцем проживання у с. Глибочок, Тростянецького району, Вінницької області, де допомагав по господарству та доглядав за батьком.
19 січня 2015 року ОСОБА_5 добровільно та самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 .
Прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 29 липня 2015 року укладено угоду про визнання винуватості.
ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що розуміє характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив факт добровільності укладення угоди, а також що йому відомі наслідки невиконання угоди.
Суд при вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 вимогам Кримінального процесуального кодексу України враховує, що угода укладена добровільно за участі захисника обвинуваченого, не суперечить вимогам названого кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права і свободи та інтереси сторін або інших осіб, а тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але не більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 29 липня 2015 року, укладена між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375,474, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначити покарання узгоджене сторонами угоди.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (одна тисяча сімсот) грн.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: