Справа № 11-439/07 Головуючий
у 1 інстанції Миронюк М.Г.
ст. 185 ч.2 Доповідач
ст.342 ч.2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 03
серпня 2007 року

Колегія судців судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області

у складі: головуючого
- судді
Фідрі О.М.,

суддів - Польового
МЛ., Матата О.В.,

з участю
прокурора - Скучинського
Є.М.,

засудженого
- ОСОБА_1

законного
представника - ОСОБА_2

захисників
- ОСОБА_3., ОСОБА_4,

розглянула
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
старшого помічника Ковельського міжрайонного прокурора на вирок Ковельського
міськрайонного суду від 22 травня 2007 року,
яким неповнолітній ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець та мешканець
АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений,
не працює, раніше не
судимий, засуджений за вчинення
злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК
України, на чотири роки позбавлення
волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на два роки позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, на два роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк чотири роки.

На
підставі ст.ст. 104, 75 КК України
ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
два роки та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися в цей орган для
реєстрації.

Стягнуто
із ОСОБА_1. в дохід держави судові витрати в сумі 425, 25 (чотириста двадцять
п'ять) гри.

Розглядаючи справу
в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

За
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним у тому,
що 29 грудня 2006 року біля 23 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна проник
через вікно в приміщення квартири АДРЕСА_2,
що належить. ОСОБА_5, звідки
таємно викрав DVD-плейєр з пультом дистанційного керування вартістю 370
грн., акустичну колонку вартістю 100
грн., кальян вартістю 50 грн., чемодан вартістю 150 грн., 7 компакт-дисків вартістю по 20 грн.
кожний, кухонний ніж вартістю 5
грн., а всього викрав майна на загальну
суму 815 грн., чим спричинив потерпілому
майнову шкоду.

Він
же, 29 грудня 2006 року о 23 год. 10 хв. у м.
Ковелі, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись у салоні
маршрутного мікроавтобуса марки «Мерседес-Спринтер», що рухався по маршруту №1 «Незалежності -
Льонозавод», вчинив опір працівникові
правоохоронного органу ОСОБА_6 під час виконання ним службових обов'язків, на вимогу якого припинити хуліганські дії
ОСОБА_1. відреагував агресивно, почав
висловлюватись в його адресу нецензурними словами та, діставши з кишені ніж, який перед тим викрав з квартири ОСОБА_5.,
намагався завдати тілесних ушкоджень ОСОБА_6,
але не завдав від незалежних від нього обставин, внаслідок вчинених ОСОБА_6 дій із самозахисту.

Він
же, повторно, 19 січня 2007 року о 18 год.,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3, з метою таємного викрадення чужого
майна, таємно викрав мобільний телефон
марки «Samsung X 481»
вартістю 690 грн. зі стартовим пакетом «Білайн» вартістю 12 грн., на рахунку якого було 6, 29 грн., а всього викрав майна на загальну суму 708,
29 грн., чим спричинив потерпілій
майнову шкоду.

У поданій
на вирок суду апеляції старший
помічник прокурора ставить питання
про

скасування
вироку суду у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції
кримінального закону в частині кваліфікації дій засудженого та просить
постановити новий вирок, яким визнати
ОСОБА_1. винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст.185, ч.2
ст.185, ч. 3 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у межах санкцій
вказаних статей.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку й
доводи апеляції, думку прокурора, який підтримав апеляцію з викладених у ній
підстав, засудженого, його захисника та законного представника, які заперечили доводи апеляції, перевіривши за матеріалами кримінальної
справи доводи апеляції, колегія суддів
судової палати прийшла до висновку, що
апеляція до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю доказів, яким суд дав належну оцінку, і ніким не оспорюється. Дії засудженого за
вказаними статтями кримінального закону кваліфіковано правильно.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
салоні маршрутного мікроавтобуса марки «Мерседес-Спринтер», що рухався по маршруту №1 «Незалежності -
Льонозавод», вчинив опір ОСОБА_6.,
який представився працівником правоохоронного
органу, у відповідь на його вимогу
припинити хуліганські дії. Опір полягав в активних діях ОСОБА_1 зокрема, він почав висловлюватись нецензурними словами
в адресу ОСОБА_6, дістав ніж і зробив
рух рукою з ножем у напрямку потерпілого,
однак ОСОБА_6. з використанням прийомів самозахисту забрав у ОСОБА_1.
ніж.

Досудовим
слідством вказаний дії ОСОБА_1. кваліфіковано за ч. З ст.296 КК України.

Однак, як встановлено судом, доказів про грубе порушення ОСОБА_1.
громадського порядку в ході конфлікту досудовим слідством не зібрано. Не
здобуто таких доказів і в судовому засіданні. Отже, не доведено,
що у діях засудженого був умисел на грубе порушення громадського порядку
з мотиву явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Висновки
суду про те, що в даному випадку мав
місце опір працівникові правоохоронного органу під час вчинення дрібного
хуліганства є вірними і підтверджені показаннями засудженого ОСОБА_1
потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8., ОСОБА_9, та іншими
зібраними у справі доказами.

Відповідно
до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 10, у разі,
коли опір представникові влади чи громадськості мав місце під час
вчинення дрібного хуліганства, винна
особа підлягає відповідно кримінальній (за ч.2 чи ч. 3 ст.342 КК України) та
адміністративній (за ст..
173 КУпАП) відповідальності.

За
викладених обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про
перекваліфікацію дій ОСОБА_1. з ч. 3 ст.296 на ч.2 ст.342 КК України.

Покарання
ОСОБА_1 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65, 71 КК України.

На підставі
викладеного підстав для скасування вироку суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
старшого помічника Ковельського міжрайонного прокурора залишити без
задоволення, а вирок Ковельського
міськрайонного суду від 22 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.