Справа № 1003/9150/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2013 Білоцерківський міськрайонний
суд в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю прокурора -
Шурашкевича В.М.,

представників потерпілих - адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Біла
Церква Київської області, українки,
громадянки України, з
професійно-технічною освітою,
неодруженої, не працюючої,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
фактично проживаючої в АДРЕСА_2, раніше
не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених
ст.ст. 190 ч.3, 190 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим
майном шляхом обману (шахрайство), у
великих розмірах, в особливо великих
розмірах, повторно, за наступних
обставин.

ОСОБА_4, займаючись посередницькою
діяльністю без утворення юридичної
особи та без реєстрації фізичної
особи-підприємця, в період з 19 січня 2010
р. по 05 березня 2010 р. здійснювала
купівлю та продаж цукру, що належить:

- товариству з обмеженою
відповідальністю (надалі ТОВ) «Зеніт»
юридична та фактична адреса якого:
Київська обл. Володарський р-н, с.
Рогізна, вул. Червоноармійська, 5;

- ТОВ «ФК ЛТД» юридична та фактична
адреса якого: Київська обл.
Володарський р-н смт. Володарка, вул.
Зарічна, 80;

- ТОВ «Ропа-Агросервіс» юридична та
фактична адреса якого: Київська обл.
Володарський р-н, с. Косівка, вул.
Корінчука,37;

- приватному сільськогосподарському
підприємству (надалі ПСП) «Кривець»
юридична та фактична адреса якого:
Київська обл. Ставищанський р-н с.
Кривець, вул. Шевченка, 35;

- відкритому акціонерному товариству
(надалі ВАТ) «Городище Пустоварівський
цукровий завод», юридична та фактична
адреса якого: Київська обл.
Володарський р-н с. Городище
Пустоварівське, вул. Леніна, 51;

Про продаж вищевказаного цукру ОСОБА_4
домовилась по ТОВ «Зеніт», ТОВ «ФК ЛТД»,
ТОВ «Ропа-Агросервіс» з директором та
засновником вказаних вище підприємств
ОСОБА_5, про продаж цукру ПСП «Кривець» -
з директором та засновником вказаного
підприємства ОСОБА_6, про продаж цукру
ВАТ «Городище Пустоварівський
цукровий завод» - з директором ОСОБА_7

При цьому, здійснюючи продаж цукру
вищевказаних підприємств, з метою
збільшення клієнтів які б купували в
неї цукор, ОСОБА_4 почала повідомляти
клієнтам, які мали намір купити цукор,
неправдиву інформацію про вартість
цукру, занижуючи від тієї, по якій вона
в дійсності купувала цукор на вказаних
вище підприємствах, з метою спонукання
клієнтів на укладення з нею усних угод
на купівлю цукру та отримання
готівкових коштів.

Продаючи за вказаних обставин цукор
фізичним особам, ОСОБА_4 реалізувала 201,9
тон цукру належного ТОВ «ФК ЛТД» на
загальну суму 1353595 грн.; 345 тон цукру
належного ТОВ «Зеніт» на загальну суму
2533125 грн.; 151 тону цукру належного ТОВ
«Ропа-Агросервіс» на загальну суму 1108550
грн.; 552 тони цукру належного ПСП
«Кривець» на загальну суму 4568100 грн., 200
тон цукру належного ВАТ «Городище
Пустоварівський цукровий завод» на
загальну суму 1700000 грн.

Всього таким чином ОСОБА_4 продала 1450
тон цукру на загальну суму 11263370 грн.
При цьому продаж цукру ОСОБА_4
здійснювала без будь-яких документів
за готівкові кошти на протязі часу з
19.01.10 р. по 05.03.10 р., в зв'язку з чим у неї
виникли борги перед клієнтами, у яких
вона брала кошти на придбання цукру.

В подальшому ОСОБА_4, за рахунок коштів
останніх клієнтів почала купувати
цукор тим особам, хто оплатив кошти за
цукор раніше і перед ким в неї були
борги. За вказаних обставин відпуск
цукру особам, які оплачували кошти за
цукор, почав здійснюватися із
відстрочкою в один-чотири дні.

Таке ведення господарської діяльності
ОСОБА_4 привело до того, що отримуючи
кошти за цукор від останніх клієнтів,
вона наперед вже знала, що не має
можливості здійснити їм відпуск цукру
і таким чином, при отриманні коштів від
вказаних клієнтів, вона повідомляла їм
неправдиву інформацію.

Так, ОСОБА_4 маючи на меті заволодіти
коштами ОСОБА_8, якому раніше вже
поставляла цукор, повідомила
останньому неправдиву інформацію про
те, що може продати йому цукор по ціні
нижче ринкової: по 6 грн. 30 коп. та 6 грн.
50 коп. за 1 кг.

ОСОБА_8, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4,
передав їй:

- 28.02.10 р. близько 12 год. за адресою:
Київська обл. смт. Володарка, вул.
Зарічна, 80 за 50 тон цукру 315000 грн. з
розрахунку вартості 1 кг цукру 6 грн. 30
коп.;

- 01.03.10 р. близько 20 год. за адресою: м.
Біла Церква, вул. Водопійна, 19 за 60 тон
цукру 396000 грн. з розрахунку вартості 1
кг цукру 6 грн. 60 коп.;

- 02.03.10 р. близько 10 год. за адресою: м.
Біла Церква, вул. Водопійна, 19, за 50 тон
цукру 330000 грн. з розрахунку вартості 1
кг цукру 6 грн. 60 коп.;

- 04.03.10 р. близько 14 год. за адресою:
Київська обл. Ставищанський р-н, с.
Кривець, вул. Шевченка, біля складських
приміщень ПСП «Кривець» за 70 тон цукру
423500 грн. з розрахунку вартості 1 кг
цукру 6 грн.;

Всього в період часу з 29.02.10 р. по 04.03.10 р.
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_8 1464500 грн. для
придбання цукру.

Отримавши вищевказані кошти, ОСОБА_4
ніяких зобов'язань перед ОСОБА_8 не
виконала, а вказаними вище коштами
заволоділа та використала їх на власні
потреби.

В результаті зазначених дій ОСОБА_4
спричинила потерпілому ОСОБА_8
матеріальну шкоду на загальну суму 1464500
грн., що в шістсот і більше разів
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, тобто спричинила
шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти чужими коштами,
повідомила ОСОБА_8 неправдиву
інформацію про те, що вона має
можливість здійснити продаж цукру як
йому, так і його клієнту.

ОСОБА_8, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4,
запропонував до продажу цукор ОСОБА_9,
який з проханням найти клієнта на
купівлю цукру звернувся до ОСОБА_10
Останній 01.03.10 р. в телефонному режимі
повідомив отриману від ОСОБА_9
інформацію про можливість придбання
цукру ОСОБА_11, який довіряючи цій
інформації, погодився купити цукор.

02.03.10 р. від ОСОБА_11 в смт. Володарка
приїхав автомобіль марки «МАЗ- 563366»
д.н.з. НОМЕР_9 під керуванням водія
ОСОБА_12, який привіз із собою 154000 грн. за
20 тон цукру з розрахунку вартості 1 кг
цукру 7 грн. 70 коп.

В той же день, близько 15 год. вказаний
вище автомобіль при в'їзді в смт.
Володарка по вул. Зарічній, зустріли
ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які отримавши від
ОСОБА_12 154000 грн., передали їх присутній
там же ОСОБА_4, яка отримавши
вищевказані кошти, ніяких зобов'язань
перед ОСОБА_11 не виконала, вказаними
коштами заволоділа та використала на
власні потреби.

В зв'язку з зазначеним, ОСОБА_11 37000 грн.
були повернуті ОСОБА_13

В результаті зазначених дій ОСОБА_4
спричинила потерпілому ОСОБА_11
матеріальну шкоду на суму 117000 грн. та
потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду
на суму 37000 грн., а всього - на загальну
суму 154000 грн., що в двісті п'ятдесят і
більше разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, тобто спричинила шкоду у
великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти чужими коштами,
повідомила ОСОБА_8 неправдиву
інформацію про те, що вона має
можливість здійснити продаж цукру як
йому так і його клієнту.

ОСОБА_8, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4
запропонував 03.03.10 р. в телефонному
режимі до продажу цукор ОСОБА_14, який
довіряючи повідомленій йому
інформації, погодився купити цукор.

04.03.10 р. від ОСОБА_14 в смт. Володарка
приїхав автомобіль марки «ДАФ» д.н.з.
НОМЕР_10 під керуванням водія ОСОБА_15,
який привіз із собою 228000 грн. за 30 тон
цукру з розрахунку вартості 1 кг цукру 7
грн. 60 коп.

В цей же день близько 09 год.
вказаний автомобіль при в'їзді в смт.
Володарка по вул. Загороднього
зустрів ОСОБА_8 із ОСОБА_4

Після отримання від ОСОБА_15 228000
грн. ОСОБА_8 зразу їх передав ОСОБА_4, яка
в подальшому ніяких зобов'язань перед
ОСОБА_14 не виконала, а вказаними
коштами заволоділа та використала їх
на власні потреби.

В результаті зазначених дій,
ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_14
матеріальну шкоду на суму 228000 грн., що в
двісті п'ятдесят і більше разів
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, тобто спричинила
шкоду у великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти коштами ОСОБА_16, якому
вона раніше вже поставляла цукор,
повідомила останньому неправдиву
інформацію про те, що може йому продати
цукор по ціні нижче ринкової, а саме по
6 грн. 70 коп. за 1 кг.

ОСОБА_16, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4, 04.03.10 р.
близько 10 год. за адресою: смт.
Володарка, вул. Кооперативна, передав
останній 355100 грн. за 53 тони цукру.

Отримавши вказані кошти, ОСОБА_4 ніяких
зобов'язань перед ОСОБА_16 не виконала, а
вказаними вище коштами заволоділа та
використала їх на власні потреби.

В результаті зазначених дій, ОСОБА_4
спричинила потерпілому ОСОБА_16
матеріальну шкоду на загальну суму 355100
грн., що в шістсот і більше разів
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, тобто спричинила
шкоду в особливо великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти чужими коштами
повідомила ОСОБА_8 неправдиву
інформацію, що має можливість
здійснити продаж цукру як йому так і
його клієнту.

ОСОБА_8, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4
запропонував 04.03.10 р. в телефонному
режимі до продажу цукор ОСОБА_9, який
довіряючи повідомленій йому
інформації, погодився купити цукор.

04.03.10 р. в 16 год. ОСОБА_9 зустрівшись із
ОСОБА_8 в м. Біла Церква, вул. Сквирське
шосе, 33, передав останньому 144000 грн. за
20 тон цукру з розрахунку вартості 1 кг
цукру -7 грн. 20 коп.

В той же день, о 16 год. 30 хв. за адресою: м.
Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 29,
ОСОБА_8 передав кошти ОСОБА_9 ОСОБА_4,
яка отримавши їх, ніяких зобов'язань
перед ОСОБА_9 не виконала, а вказаними
вище коштами заволоділа та використала
їх на власні потреби.

В результаті зазначених дій ОСОБА_4
спричинила потерпілому ОСОБА_9
матеріальну шкоду на загальну суму 144000
грн., що в двісті п'ятдесят і більше
разів перевищує неоподатковуваний
мінімум доходів громадян, тобто
спричинила шкоду у великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти коштами ОСОБА_17, якому
раніше вже поставляла цукор,
повідомила останньому неправдиву
інформацію про те, що може йому продати
цукор.

ОСОБА_17, добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4, вирішив
придбати цукор в кількості 50 тон за 392600
грн., а також повідомив інформацію, яку
отримав від ОСОБА_4, своїй знайомій
ОСОБА_18

В свою чергу ОСОБА_18, довіряючи
повідомленій інформації також
погодилася купити через ОСОБА_17 у
ОСОБА_4 цукор в кількості 22 тон за 166540
грн.

05.03.10 р. в 7 год. 15 хв. в м. Біла Церква, вул.
Привокзальна, 32, ОСОБА_17 зустрівшись із
ОСОБА_4, передав їй 559140 грн. за 72 тони
цукру з розрахунку 8 грн. за 1 кг.

Отримавши вищевказану суму коштів,
ОСОБА_4 організувала відпуск ОСОБА_17
05.03.10 р. із цукрового заводу в с.
Кашперівка Тетіївського р-ну Київської
обл. 20 тон цукру на суму 160000 грн., а по
решті коштів - 232600 грн. належних ОСОБА_17
та 166540 грн. належних ОСОБА_18 ніяких
зобов'язань не виконала, зазначеними
коштами заволоділа та використала їх
на власні потреби.

Всього таким чином ОСОБА_4 заволоділа
коштами на загальну суму 399140 грн., що в
шістсот і більше разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, тобто спричинила шкоду в
особливо великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, маючи на
меті заволодіти коштами ОСОБА_19, якому
вона раніше вже поставляла цукор,
повідомила останньому неправдиву
інформацію про те, що може йому продати
цукор по ціні нижче ринкової, а саме по
ціні 6 грн. 50 коп. за 1 кг.

ОСОБА_19 добросовісно помиляючись в
правдивості слів та дій ОСОБА_4
погодився на її пропозицію і:

- 05.03.10 р. близько 10 год. в м. Біла Церква,
вул. Сквирське шосе, 29 передав ОСОБА_4
910000 грн. за 140 тон цукру із розрахунку
вартості 1 кг цукру - 6 грн. 50 коп.;

- 06.03.10 р. близько 10 год. в м. Біла Церква,
вул. Сквирське шосе, 29 передав ОСОБА_4
147000 грн. за 22 тони цукру із розрахунку
вартості 1 кг цукру - 6 грн. 50 коп.;

- 09.03.10 р. близько 14 год. в м. Біла Церква,
вул. Леваневського,77 передав ОСОБА_4 147000
грн. за 22 тони цукру із розрахунку
вартості 1 кг цукру - 6 грн. 50 коп.

Всього, в період з 05.03.10 р. по 09.03.10 р.
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_20 1184000 грн. на
придбання 184 тон цукру.

Отримавши вказані кошти, ОСОБА_4 ніяких
зобов'язань перед ОСОБА_19 не виконала, а
зазначеними коштами заволоділа та
використала їх на власні потреби.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4
спричинила потерпілому ОСОБА_19
матеріальну шкоду на загальну суму 1184000
грн., що в шістсот і більше разів
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, тобто спричинила
шкоду в особливо великому розмірі.

Підсудна ОСОБА_4 свою вину у вчиненні
інкримінованих їй злочинів не визнала
і суду показала, що дійсно близько 15
років займалася посередницькою
діяльністю по купівлі та продажу
цукру, муки та круп. При цьому з 2005 р.
займалася вказаною діяльністю
неофіційно і не була зареєстрована як
фізична особа - підприємець.

В січні-березні 2010 р. здійснювала
продаж цукру, який купувала в ТОВ «ФК
ЛТД», ТОВ «Зеніт», ТОВ
«Ропа-Агросервіс», ПСП «Кривець», ВАТ
«Городище -Пустоварівський цукровий
завод».

Про продаж цукру ТОВ «Зеніт», ТОВ «ФК
ЛТД», ТОВ «Ропа-Агросервіс» вона
домовлялася із директором вказаних
вище підприємств ОСОБА_5, по ПСП
«Кривець» - із директором ОСОБА_6, по ВАТ
«Городище Пустоварівський цукровий
завод» - із директором ОСОБА_7

При цьому з ОСОБА_7 та ОСОБА_21 її
познайомив ОСОБА_5, з яким сама була
знайома з 2009 р., т.я. купувала в нього
цукор та гречку. Купувала цукор без
оформлення будь-яких письмових
договорів, від посередницької
діяльності заробляла по 2-3 коп. за
кожний проданий кілограм цукру.

Дійсно, 29.02.2010 р. в смт. Володарка
отримала від ОСОБА_8 за 50 тон цукру 315000
грн. з розрахунку вартості 6 грн. 30 коп.
за 1 кг цукру.

01.03.2010 р. в м. Біла Церква отримала від
ОСОБА_8 за 60 тон цукру 396000 грн. з
розрахунку вартості 6 грн. 60 коп. за 1 кг
цукру.

02.03.2010 р. в м. Біла Церква отримала від
ОСОБА_8 за 50 тон цукру 330000 грн. з
розрахунку вартості 6 грн. 60 коп. за 1 кг
цукру.

04.03.2010 р. в с. Кривець Ставищанського
р-ну біля складських приміщень ПСП
«Кривець» отримала від ОСОБА_8 за 70 тон
цукру 423500 грн. з розрахунку вартості 6
грн. за 1 кг цукру.

Всього отримала від ОСОБА_8 1464500 грн.
для придбання йому цукру.

Крім того, також від ОСОБА_8 вона
отримала готівкові кошти, які
належали іншим особам. Так, 02.03.2010 р.
отримала 154000 грн. за 20 тон цукру.
Вказані кошти ОСОБА_8 привіз водій
автомобіля «МАЗ» в смт. Володарка по
вул. Зарічній. Крім неї та ОСОБА_8 при
передачі вказаних коштів водієм був
присутній ОСОБА_9, який взяв кошти у
водія та передав їх ОСОБА_8, після цього
останній передав кошти їй. Надалі їй
стало відомо, що клієнта, водій якого
привіз кошти, знайшов ОСОБА_13 Вказаному
клієнтові обіцяли продати цукор по
ціні 7 грн. 70 коп. за 1 кг.

Крім цього, від ОСОБА_8 вона отримала
готівкові кошти в сумі 228000 грн. 04.03.2010 р.,
які водій автомобіля «ДАФ» привіз за 30
тон цукру з розрахунку 7 грн. 60 коп. за 1
кг. Зустріли вони вказаний автомобіль
при виїзді із смт. Володарка на с.
Городище Пустоварівка. Там водій кошти
передав ОСОБА_8, а останній віддав
кошти їй. В подальшому їй стало відомо,
що вказані кошти передав ОСОБА_14

Також 04.03.2010 р. в м. Біла Церква вона
отримала від ОСОБА_8 144000 грн. за
адресою: м. Біла Церква Сквирське шосе,
на офісі у ОСОБА_19 Вказані кошти за 20
тон цукру передала ОСОБА_9

04.03.2010 р. в смт. Володарка вона отримала
готівкові кошти в сумі 355100 грн. за 53
тони цукру, які передала ОСОБА_16

05.03.2010 р. в м. Біла Церква на
залізничному вокзалі вона отримала
кошти в сумі 559140 грн. за 72 тони цукру від
ОСОБА_17 з розрахунку 8 грн. за 1 кг цукру.

В цей же день в м. Біла Церква нею було
отримано готівкові кошти від ОСОБА_19,
який передав їй 910000 грн. за 130 тон цукру
із розрахунку вартості 7 грн. за 1 кг
цукру.

06.03.2010 р. в м. м. Біла Церква ОСОБА_19
передав їй 147000 грн. за 22 тони з
розрахунку вартості 7 грн. за 1 кг цукру
та 09.03.2010 р. в м. Біла Церква отримала від
ОСОБА_19 147000 грн. за 22 тони цукру з того ж
розрахунку.

Всього в період часу з 05 по 09 березня 2010
р. отримала від ОСОБА_20 1184000 грн. для
придбання цукру.

Із всіх вищевказаних коштів їй
надалося можливим відпустити лише 20
тон цукру ОСОБА_17 на суму 160000 грн.
Вказаний цукор ОСОБА_17 отримав на
цукровому заводі в с. Кашперівка
Тетіївського р-ну.

Стосовно всіх інших сум, отриманих нею
від зазначених вище осіб, то всі гроші
нею були передані директорам ТОВ
«Зеніт», ТОВ «Ропа-Агросервіс», ТОВ «ФК
ЛТД» - ОСОБА_5 та ПСП «Кривець» - ОСОБА_6

Вказані особи на початку їх співпраці
їй повідомляли, що вона буде купувати в
них цукор по ціні 6 грн. 50 коп. Вона свої
зобов'язання виконала, гроші передала
до зазначених підприємств, що збували
цукор. Однак в подальшому виявила, що
цукор їй збувався не по 6 грн. 50 коп. за 1
кг як домовлялись, а по значно вищій
ціні: від 7 грн. до 8 грн. 50 коп. за 1 кг.

Так як по жодному із підприємств
нестачі коштів чи цукру не має, вважає,
що вказані особи різницю, про яку вони
не домовлялися, перекрили коштами, які
тепер їй інкримінуються в
обвинуваченні.

Не оспорюючи факту отримання від
потерпілих саме тих сум, на які їм
завдано матеріальну шкоду, вину свою не
визнає, зазначаючи що умислу на
шахрайство у неї не було, отримуючи
грошові кошти, бажала виконати усні
угоди з потерпілими на постачання їм
цукру, але зобов'язання не виконала з
причин, що не залежали від її волі,
оскільки власники цукру, реалізуючи
його, без узгодження з нею, в
односторонньому порядку підвищили
вартість цукру.

Після проведення повного дослідження
доказів по справі суд вважає, що вина
підсудної ОСОБА_4 у заподіянні
майнової шкоди потерпілим шляхом
зловживання довірою, у великих та
особливо великих розмірах доведена
повністю наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 ствердив суду, що є
приватним підприємцем і займається
оптовою торгівлею продуктами
харчування. Протягом тривалого часу,
без письмового оформлення договірних
відносин, співпрацював з ОСОБА_4,
купував у неї цукор по різних цінах,
останнього разу - по 6 грн. 30 коп. - 6 грн. 50
коп. за кг, розраховувався завжди
готівкою. В лютому 2010 р. в черговий раз
домовився з ОСОБА_4 про купівлю цукру та
передав їй в період з 28 лютого по 06
березня 2010 р. в загальній сумі 1465500 грн.
Особисто приїжджав в с. Кривець та
бачив, як ОСОБА_4 передавала гроші
ОСОБА_5, однак цукру на вказану суму не
отримав. Вважає, що ОСОБА_5 отримавши
кошти від ОСОБА_4, обманув останню.

Заявлений позов про стягнення з ОСОБА_4
1464500 грн. підтримав в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_22 ствердив суду, що є
приватним підприємцем і надає послуги
по перевезенню вантажів. Має у власному
користуванні автомобіль марки
«КАМАЗ-5320» д.н.з. НОМЕР_11. За усною
домовленістю з ОСОБА_4 у лютому 2010 р.
їздив з нею за цукром - 2 рази у с.
Кашперівку, 2 рази - у с. Кривець. Щоразу
привозив по 20 тон цукру до м. Біла
Церква. ОСОБА_4 кожного разу отримувала
цукор разом з ОСОБА_8, який фактично
його і наймав та виписував документи на
перевезення вантажу.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_23
показав, що вказані перевезення ним
були зроблені: 12.02.2010 р., 16.02.2010 р. та
18.02.2010 р. Так 12.02.2010 р. він був
завантажений 20 тонами цукру із
цукрового заводу в с. Кашперівка і
виїхав в 16 год. 16.02.2010 р. був
завантажений 20 тонами цукру із
цукрового заводу в с. Кашперівка і
виїхав в 14 год. 10 хв., 18.02.2010 р. був
завантажений 20 тонами цукру із
цукрового заводу в с. Кашперівка і
виїхав в 10 год. 46 хв.

В усіх випадках цукор ним був
перевезений в м. Біла Церква на масив
Леваневського до зупинки вантажного
автотранспорту і того ж дня
розвантажувався невідомими особами,
яких наймав ОСОБА_8

Крім того, він два рази за замовленням
ОСОБА_8 перевозив цукор, яким
завантажувався в с. Кривець
Ставищанського р-ну на складських
приміщеннях, розташованих з правої
сторони в'їзду в с. Кривець із сторони м.
Володарки.

Так 23.02.2010 р. був завантажений 20 тонами
цукру із складських приміщень в с.
Кривець і виїхав біля 15 год., 25.02.2010 р.-
був завантажений 20 тонами цукру і
виїхав біля 14 год. В обох випадках, як і
раніше, перевозив цукор на масив
Леваневського в м. Біла Церква, де
цукор перевантажувався в інші
транспортні засоби. При отриманні
цукру питання його завантаження
вирішувала ОСОБА_4, яка була присутня
при цьому в складських приміщеннях,
хоча часто кудись від'їздила. На
складських приміщеннях йому особисто
ніяких документів про завантаження,
в'їзд чи виїзд із складських приміщень
не надавалися (т.1 а.с. 227-228).

Свідок ОСОБА_24 ствердив суду той факт,
що його брат - ОСОБА_8 у березні 2010 р.
просив приїхати до м. Жашків, зустріти
та супроводити машину в с. Кишинці
Жашківського р-ну, для завантаження
машини цукром. При цьому ОСОБА_8 дав
йому пакунок з грошима і наказав
передати водієві. Він виконав прохання
ОСОБА_8, передав в Жашкові водієві
гроші, які той перерахував та сказав, що
не вистачає близько 16000 грн.
Зателефонував ОСОБА_8, який обіцяв
розібратися.

Потерпілий ОСОБА_13 ствердив суду,
що є приватним підприємцем та
займається оптовою купівлею-продажем
продуктів харчування: цукру, гречки та
інш. В лютому 2010 р. на залізничному
вокзалі м. Біла Церква, де збираються
оптовики, ОСОБА_9 запропонував купити
цукор по ціні 7 грн. 65 коп. та
перепродати його, заробивши на різниці
ціни - близько 50 грн. за тону. Його
(ОСОБА_13) задачею було знайти клієнта і
автомобіль. Зателефонувавши в м. Херсон
ОСОБА_25, він (ОСОБА_13) запропонував
купити цукор і той погодився купити 20
тон по ціні 7 грн. 70 коп. та направив
свого водія ОСОБА_26 на автомобілі
„МАЗ", з грошима в сумі 154000 грн. На КП в
смт. Володарка водій передав ОСОБА_9
гроші і машина поїхала на завантаження
в с. Городище Пустоварівка. Оскільки
машину не завантажили, він (ОСОБА_13)
поїхав до директора цукрового заводу
ОСОБА_7 і вияснив, що цукор продається
по ціні 8 грн. 50 коп. за 1 кг. і проплати за
цукор не було. На його вимогу, в його
присутності бухгалтер телефонувала
ОСОБА_4, яка обіцяла під'їхати та
вирішити питання проплати коштів за
цукор, однак так і не приїхала, почала
переховуватися. Цукор він не отримав і,
оскільки дізнався, що винною в цьому є
ОСОБА_4, просить стягнути з неї 37000 грн. у
відшкодування завданої йому
матеріальної шкоди, оскільки він
особисто відшкодував ОСОБА_25 37000 грн.

Потерпілий ОСОБА_11, покази якого дані
на досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд в зв'язку з
хворобою, стверджував, що є приватним
підприємцем та займається реалізацією
продуктів харчування, проживає в м.
Херсоні. Про купівлю цукру в м.
Володарці Київської обл. домовлявся з
ОСОБА_13 Направив в м. Володарка свого
водія ОСОБА_26 на автомобілі марки
„МАЗ” д.н.з. НОМЕР_12, та надав водієві
154000 грн. для оплати 20 тон цукру. Йому
відомо, що водія на в'їзді до м.
Володарка зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
яким ОСОБА_26 передав гроші та поїхав
для завантаження цукру в с. Городище
Пустоварівка. Потім з'ясував, що продаж
цукру відбувався через ОСОБА_4,
спілкувався по телефону з ОСОБА_13, який
запевняв що ОСОБА_4 обіцяла, що цукор
буде завантажений. Однак, цукор так і не
отримав, ОСОБА_13 повернув йому частину
грошей, а саме 37000 грн., решту - 117000 грн.,
йому не повернули. (т.1 а.с.125-127).

Потерпілий ОСОБА_17 ствердив суду, що
займається підприємницькою
діяльністю: оптовою купівлею - продажем
продуктів харчування. Про те, що ОСОБА_4,
яку знає близько 5 років, займається
продажем цукру, дізнався від ОСОБА_8

05.03.2010 р. в присутності ОСОБА_27 передав
ОСОБА_4 540000 грн. на закупівлю 72 тон цукру
по ціні 7 грн. 55 коп. за 1 кг. Одну
вантажну машину направив в с.
Кашперівка, ще дві - в с. Кривець. В с.
Кашперівка йому завантажили 20 тон
цукру, а інші 52 тони цукру не отримав,
оскільки за цукор не надійшла оплата.

Потерпілий ОСОБА_17 ствердив, що про
купівлю цукру домовлявся
безпосередньо з ОСОБА_4 і їй же
передавав кошти.

Таким чином йому завдано матеріальну
шкоду на суму 226500 грн., які і просить
стягнути з ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_28, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердив що є пенсіонером і у
них з дружиною є вантажний автомобіль
марки «Вольво 666», р.н. НОМЕР_4, на якому
він на замовлення клієнтів здійснює
перевезення різних вантажів, в т.ч.
круп, муки та цукру. Досить часто він
допомагав приватному підприємцю
ОСОБА_17 у перевезенні цукру. Як правило
цукор перевозив з Кашперівського
цукрового заводу, ПСП «Кривець» до м.
Кривий Ріг.

Так 16.02.2010 р. він був найнятий ОСОБА_17 на
перевезення 30 тон цукру із
Кашперівського цукрового заводу. При
цьому від ОСОБА_17 він отримав готівкові
кошти в сумі 256800 грн. Він приїхав до
Кашперівського цукрового заводу, де
його зустрів ОСОБА_8, який був разом із
ОСОБА_4

ОСОБА_8 отримав від нього кошти і вказав
чекати. Після цього він (ОСОБА_28)
отримав від ОСОБА_8 команду переїхати в
м. Біла Церква, на вул. Січневий прорив,
де на стоянці був завантажений 30 т.
цукру із ангару і наступного дня завіз
цукор в м. Кривий Ріг.

02.03.2010 р. отримав повідомлення від
ОСОБА_17 про необхідність приїхати в с.
Кривець, де його зустрінуть і
завантажать цукром. 02.03.2010 р. приїхав в
с. Кривець, там його зустрів ОСОБА_8, і на
базі з лівої сторони в'їзду в село зі
сторони м. Володарки він був
завантажений 30 тонами цукру, при
завантажені була присутня ОСОБА_4, а
також жінка комірник чи завідуюча
складом, яка відпускала цукор. Саме
остання дозволила йому заїзд, дала
команду його завантажити і в
подальшому дозволила виїзд. Ніяких
документів при цьому від жінки він не
отримав. Накладну та сертифікати
якості він отримував від ОСОБА_8, як
приватного підприємця. Останній раз за
цукром він приїхав за проханням ОСОБА_17
05-06.03.2010 р., але завантажений не був,
чотири доби чекав, потім ОСОБА_4 вказала
їхати в с. Кищенці, Маньківського р-ну
Черкаської обл. на господарський двір,
де він дійсно був завантажений цукром
але т.я. кошти за цукор ніхто не
проплатив, то через три доби був
розвантажений (т.1 а.с. 145).

Свідок ОСОБА_29, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердив що офіційно працює
водієм у приватного підприємця з м.
Кривий Ріг ОСОБА_17, який має у власності
вантажний автомобіль «КАМАЗ» д.н.з.
НОМЕР_14, з причепом д.н.з. НОМЕР_13, якими
він керує.

В ході виконання роботи, поставленої
йому ПП ОСОБА_17, здійснює особисті
записи в блокнот про те, куди їде та
коли. Відповідно до наявних у нього
записів повідомив, що на початку 2010 р.,
в лютому місяці декілька разів
отримував та перевозив цукор із
Київської області в м. Кривий Ріг за
розпорядженням ОСОБА_17 Перший раз
перевозив цукор із цукрового заводу в
с. Кашперівка Тетіївського р-ну
Київської обл. Приїхав на вказаний
завод 14.02.2010 р. в ніч. Із собою мав
готівкові кошти в сумі 170000 грн., які
ранком 15.02.2010 р. передав ОСОБА_8 Про те,
що кошти потрібно буде передати чи то
ОСОБА_8, чи то ОСОБА_4, знав зі слів
ОСОБА_17, а вказаних осіб знав т.я. вони
займалися в м. Біла Церква продажем
цукру і ОСОБА_17 з ними співпрацював.
Після отримання грошей, ОСОБА_8 надав
йому пропуск і він заїхав на завод під
завантаження. Був завантажений 20
тонами цукру і біля 12 год. 15.02.2010 р.
виїхав із заводу та повіз цукор в м.
Кривий Ріг. При виїзді із заводу
документи на перевезення цукру
отримав від ОСОБА_4, виписані вони були
від імені ОСОБА_8

23.02.2010 р. отримував цукор в с. Кривець
Ставищанського р-ну Київської обл. на
складських приміщеннях, розташованих в
кінці села. Його знову зустрів ОСОБА_8,
якому він передав 162000 грн., а той при
ньому передав гроші ОСОБА_4, яка
під'їхала трохи пізніше. Після цього
ОСОБА_4 кудись від'їхала, його ж в цей
час почали завантажувати на складських
приміщеннях цукром. Біля нього
постійно був ОСОБА_8, останній по
закінченню завантаження виписав від
свого імені документи на перевезення
цукру: накладну, надав копію свого
свідоцтва про реєстрацію як приватного
підприємця. Після завантаження цукром,
поїхав в м. Кривий Ріг.

26.02.2010 р. отримував цукор в с. Кривець.
Як і перший раз, зранку він передав 162000
грн. ОСОБА_8, а останній при ньому
передав ці кошти ОСОБА_4, яка кудись
поїхала. На території складських
приміщень після завантаження цукром,
отримав документи від ОСОБА_8 та
перевіз цукор в м. Кривий Ріг.

Другий раз, на відміну від першого його
завантажили цукром не зразу, жінка -
комірник ОСОБА_30 чекала дозволу про
його завантаження, який вона отримала
по телефону. Обидва рази він отримав по
20 тон цукру, заїжджав та виїжджав із
складських приміщень без будь-яких
документів.

02.03.2010 р. він перевіз 20 тон цукру із
цукрового заводу с. Городище
Пустоварівка. На завод він приїхав
02.03.2010 р. та передав біля заводу ОСОБА_8
385000 грн. за 50 тон цукру. Він повинен був
отримати 20 тон, а решту - 30 тон повинен
був отримати інший водій. Одразу після
того, як в нього кошти взяв ОСОБА_8, до
них під'їхала ОСОБА_4, якій ОСОБА_8 при
ньому передав надані ним йому гроші.

В усіх чотирьох випадках гроші
знаходилися у поліетиленових пакетах,
щоб ОСОБА_8 щось брав собі із вказаних
грошей, він не бачив.

Після того, як ОСОБА_4 забрала гроші і
кудись поїхала, він залишився стояти в
черзі і після обіду був завантажений
20-тонами цукру. Однак того дня його із
заводу не випустили, комірник пояснила,
що за цукор ще не були перераховані
гроші. Виїхав із заводу лише наступного
дня і перевіз цукор в м. Кривий Ріг по
документам, виписаним від імені ОСОБА_8
(т.1 а.с. 147-151).

Покази свідка ОСОБА_29 підтверджуються
наданим ксероксом аркушу із його
записами проїздів (т. 1 а.с.152).

Потерпіла ОСОБА_18, покази якої, дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, показала, що як приватний
підприємець займається торгівлею
продуктами харчування, ОСОБА_4 не знає.

04 березня 2010 р. їй зателефонував ОСОБА_17
та запропонував купити цукор по ціні 7
грн. 57 коп. за 1 кг, на що вона погодилась
та замовила 22 тони. ОСОБА_17 мав купити
цукор та доставити до м. Кіровограда, де
вона проживає.

05 березня 2010 р. на залізничному вокзалі
м. Сміла передала ОСОБА_17 гроші в сумі
166540 грн. а 09 березня 2010 р. ОСОБА_17 їй
зателефонував та повідомив, що
продажем цукру займалась ОСОБА_4, яка
зникла з м. Біла Церква.

Від заявленого позову про стягнення з
ОСОБА_4 166540 грн. відмовилася в
направленій суду заяві.

Потерпілий ОСОБА_16, покази якого дані
на досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, показав, що ОСОБА_4 знає з
осені 2010 р. Познайомився з нею т.я. мав
намір купити партію цукру. Кілька разів
особисто передавав ОСОБА_4 готівкові
кошти та отримував цукор. Востаннє
04.03.2010 р. ОСОБА_4 отримала від нього 355100
грн. за 53 тони цукру з розрахунку 6 грн. 70
коп. за 1 кг, однак цукор йому
завантажено не було. ОСОБА_4
пояснювала, що кошти вона передала
якомусь директору в м. Володарка, а той
не може ніяк виписати доручення на
отримання цукру, запевняла, що все буде
гаразд, сказала чекати, після 09.03.2010 р.
вона взагалі зникла.

Матеріальна шкода, заподіяна йому
ОСОБА_4, складає 355100 грн. (т.1 а.с.236-237)

Потерпілий ОСОБА_9 суду ствердив, що є
приватним підприємцем і займається
оптовою торгівлею продуктами
харчування. Від ОСОБА_8 дізнався, що
ОСОБА_4 займається продажем цукру, про
що повідомив ОСОБА_13, який знайшов
іншого клієнта на покупку цукру.

02.03.2010 р. приїхав в смт. Володарка, де
зустрів вантажну машину, водій якої
віддав йому 154000 грн., вказану суму
одразу передав ОСОБА_8, зателефонував
ОСОБА_13 та повідомив про передачу
грошей. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 поїхали
до офісу директора цукрового заводу
ОСОБА_31 а він (ОСОБА_9) провів автомобіль
до Городище Пустоварівського
цукрового заводу і залишив там. Через
день-два йому телефонував ОСОБА_13 і
запитував, чому до цього часу
автомобіль не завантажений цукром. Він
(ОСОБА_9) особисто поїхав на завод, де
зустрів ОСОБА_8 і ОСОБА_4, які запевнили,
що все нормально і автомобіль
завантажиться.

04.03.2010 р. він (ОСОБА_9) також вирішив
купити 20 тон цукру по ціні 7 грн. 20 коп.
за 1 кг, яку запропонував ОСОБА_8
Зібравши необхідну суму грошей,
зустрівся з ОСОБА_8 і передав
останньому готівкою 144000 грн. ОСОБА_8
сказав їхати в с. Кривець на
завантаження і 05.03.2010 р. автомобіль
прибув туди, однак завантажений цукром
не був.

В подальшому ОСОБА_8 розповів, що
зазначені гроші він передав ОСОБА_4 і
саме вона малася поставити цукор, однак
цього не зробила.

Особисто йому не відшкодовано 144000 грн.,
які просив стягнути з ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_14 ствердив суду, що
займається підприємницькою діяльністю
- оптовою торгівлею цукром. 03.03.2010 р.
дізнався, що ОСОБА_17 через ОСОБА_8 купив
цукор. Зателефонувавши ввечері до
ОСОБА_8, дізнався, що у продажу є цукор
по ціні 7 грн. 60 коп. за 1 кг і домовився з
останнім про купівлю 30 тон цукру по
вказаній ціні.

04.03.2010 р. направив вантажну машину «ДАФ»
НОМЕР_10 до цукрового заводу в с.
Городище Пустоварівка, де водій ОСОБА_32
передав ОСОБА_8 готівкою 228000 грн. і
останній повідомив, що автомобіль буде
завантажено наступного дня. Потім в
телефонних розмовах з ОСОБА_8 зрозумів,
що його обманюють і, бажаючи усіма
можливими заходами повернути свої
кошти, запропонував ОСОБА_8 придбати ще
90 тон цукру за умови, що йому
відвантажать 30 тон цукру, за який він
вже розрахувався. ОСОБА_8 повідомив, що
цукор зможе продати його знайома
ОСОБА_4, яка намагалася отримати гроші
за 90 тон цукру і при цьому обіцяла,
однак так і не вирішила питання
відгрузки 30 тон цукру, за який він
віддав 228000 грн. Цукор не отримав,
матеріальну шкоду йому не відшкодовано
у просив стягнути з ОСОБА_4 228000 грн.
завданих збитків

Свідок ОСОБА_33, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, показав, що працює водієм у
ОСОБА_14 близько 5 років, керував
автомобілем марки „Вольво" д.н.з.
НОМЕР_5 та перевозив цукор по території
України. Перевозив також цукор з
Білоцерківського та Сквирського
районів до М. Первомайськ, де проживає
ОСОБА_14 В 2010 р. двічі привозив готівкові
кошти від ОСОБА_14 та передавав їх
ОСОБА_8, першій раз ОСОБА_14 цукор
отримав, а другій раз цукор не
завантажили. (т.1 а.с.169)

Свідок ОСОБА_15, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, показав, що як приватний
підприємець, що проживає у м.
Первомайську, займається вантажними
перевезеннями і інколи співпрацює з
ОСОБА_14 На початку березня 2010 р. по
усній угоді з останнім приїхав до м.
Володарка. На обумовленому місці при
в'їзді до м. Володарка зустрів
автомашину марки „Опель", з машини
вийшов чоловік - ОСОБА_8, якому на
прохання ОСОБА_14 передав пакунок з
грошима. Скільки грошей було у пакунку
не знає. ОСОБА_8 сів до машини „Опель", в
якій знаходились дві жінки, одна з них -
ОСОБА_4 та вони поїхали до Володарки, а
коли повернувся - разом поїхали до с.
Городище Пустоварівка. Потім під'їхав
до заводу у с. Кривець, але цукру йому не
завантажили, тому повернувся додому.
(т.5 а.с.205)

Свідок ОСОБА_35 ствердив суду, що є
приватним підприємцем, знає ОСОБА_4,
яка займалася продажем цукру. Інколи
остання позичала у нього гроші. Так, в
перших числах березня 2010 р. вона
позичила 120000 грн. на 2-3 дні. Борг від
імені ОСОБА_4 до 08.03.2010 р. йому повернув
ОСОБА_8

Потерпілий ОСОБА_19 суду показав, що є
приватним підприємцем, близько 10 років
займається торгівлею продуктами
харчування. Знав, що ОСОБА_4 займається
посередницькою діяльністю у продажі
цукру і співпрацював з нею. На початку
березня 2010 р. домовився з ОСОБА_4 про
купівлю цукру, який в подальшому
реалізовував. Ніяких проблем не було.

В період з 05 по 09 березня 2010 року
особисто передав ОСОБА_4 1184000 грн. на
придбання 184 тон цукру, але свої
зобов'язання ОСОБА_4 не виконала, цукор
йому не продала і тому він просить
стягнути з нею вказану суму.

Свідок ОСОБА_36 ствердив суду, що в
березні 2010 р. на прохання ОСОБА_19 на
належному останньому автомобілі
„Камаз" д.н.з. НОМЕР_6, їздив до
цукрового заводу в с. Городище
Пустоварівка, де отримав через ОСОБА_4 20
тон цукру та привіз його на ринок
ОСОБА_19 Будь-яких накладних на
отримання цукру ОСОБА_4 йому не
надавала.

Свідок ОСОБА_37 суду показав, що
працював водієм у ОСОБА_19 і керував
автомобілем марки «КАМАЗ» д.н.з.
НОМЕР_15. У березні 2010 р. поїхав за цукром
в с. Кашперівка, де зустрів ОСОБА_4, яка
керувала відпуском цукру. Отримав 20 тон
цукру, привіз його на ринок та
розвантажив.

Свідок ОСОБА_38 суду показав, що є
приватним підприємцем і займається
оптовим продажем
сільськогосподарської продукції.

04.03.2010 р. ОСОБА_4 купила в нього 44 тони
гречки вартістю 264000 грн., сплатила 70000
грн., решту грошей не сплатила.
Зустрівшись з нею 09 березня 2010 р. біля
магазину „Фуршет" на вул.
Леваневського в м. Біла Церква, отримав
від ОСОБА_4 60000 грн., ввечері цього ж дня
ОСОБА_4 віддала йому ще 55000 грн. та
повідомила, що решта коштів
знаходиться у ОСОБА_8 Їздив з ОСОБА_4 по
місту, шукали ОСОБА_8, якого зустріли
біля відділу міліції на вул.
Брестській. Останній віддав решту
коштів - 84000 грн.

Свідок ОСОБА_39 ствердила суду, що
проживає в одному дворі з ОСОБА_4, яка
займалась продажем цукру. Декілька
разів разом з останньою їздила по її
справах. В березні 2010 р. її присутності
потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_8 передавали
готівкові гроші ОСОБА_4, сум не знає,
оскільки гроші знаходились у пакетах. В
березні 2010 р. в її присутності ОСОБА_4
один раз здала отримані гроші в банк,
двічі - завозила гроші директорам
цукрових заводів - в с. Городище
Пустоварівка та м. Володарка, близько
чотирьох разів разом з ОСОБА_4 їздила до
ОСОБА_31

Під час розмов ОСОБА_4 з вказаними
особами - директорами заводів, та при
передачі готівкових коштів останнім
ОСОБА_4, присутньою не була, по якій ціні
куплявся цукор - їй невідомо.

Свідок ОСОБА_40, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердив, що ОСОБА_4 знав
близько двох років і йому відомо, що
остання займається посередницькою
діяльністю при продажі цукру. В
лютому-березні 2010 р. супроводжував
ОСОБА_4 при перевезенні грошей, які вона
отримувала від ОСОБА_19, ОСОБА_8,
незнайомих йому водіїв та зразу
відвозила на офіс до ОСОБА_5 Кому там
вона передавала гроші - не знає. В кінці
лютого 2010 р. супроводжував ОСОБА_4 до
смт. Володарка, підвозив їх водій на
ім'я ОСОБА_5, який був за кермом
автомобіля марки „Мерседес". ОСОБА_4
привезла пакунок з грошима та віддала
ОСОБА_31 за цукор. Скільки грошей було у
пакунку не знає. (т.1 а.с.105-109)

Свідок ОСОБА_41 ствердив суду, що працює
в службі „ВІП-таксі" ПП „Конкорд" в м.
Біла Церква та має у власності
автомобіль «Мерседес Е220» д.н.з. НОМЕР_7.
Близько 3-4 років знає ОСОБА_4, яку возив
у справах до смт. Володарка, Кашперівки,
Яблунівки на цукрові заводи. ОСОБА_4 під
час поїздок мала при собі сумки, пакети,
але що знаходилось в них йому невідомо.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_41
показав, що знає ОСОБА_4, вона займалася
оптовою купівлею та продажем
сільськогосподарських продуктів
харчування як то гречки, борошна, цукру
та інш. З кінця січня 2010 р. він почав
часто возити ОСОБА_4 у м. Володарка,
Володарський район, Ставищанський
район та Тетіївський район. В зв'язку із
вказаними поїздками та розмовами які
вела ОСОБА_4 по телефонах та в
автомобілі із своєю подругою ОСОБА_39,
ним та сусідом ОСОБА_40, зрозумів що
ОСОБА_4 займається продажем цукру, який
купувала у ОСОБА_5, або у його
помічників - в с. Кравець чи в с.
Городище Пустоварівка. Купуючи цукор у
ОСОБА_5 ОСОБА_4 отримувала цукор на
Кашперівському цукровому заводі,
Городище Пустоварівському цукровому
заводі та в с. Кривець із бази. Кошти за
цукор ОСОБА_4 отримувала від клієнтів
чи їх водіїв. Клієнтами, які напряму
давали кошти за цукор ОСОБА_4, були
ОСОБА_19 та чоловік на ім'я ОСОБА_8, всі
інші як правило передавали кошти за
цукор через водіїв. ОСОБА_4 зустрічаючи
водіїв, брала у них гроші та везла їх, як
правило, в смт. Володарка на вул.
Зарічна, 80, де і знаходився офіс ОСОБА_5
При цьому подруга ОСОБА_27 завжди
супроводжувала їх, а ОСОБА_40- час від
часу.

В смт. Володарка на офіс до ОСОБА_5
ОСОБА_4 заходила з грошима, які як
правило, були в поліетиленовому пакеті,
в нею на офіс заходила і ОСОБА_27 Із
офісу вони завжди виходили без пакетів
з грошима. Із розмов ОСОБА_4 зрозумів,
що вона заносила кошти ОСОБА_5, а в
подальшому визначену ним суму здавала
в бухгалтерію. ОСОБА_4 виходила з офісу
від ОСОБА_5 із папірцем на право
отримання цукру, здається то була
довіреність. На кого були виписані ті
довіреності він не бачив, як і не знає,
які суми коштів заносила ОСОБА_4 З
розмов, які вела остання і з тих
пакетів з грошима, що він бачив, може
повідомити, що там знаходилися кошти на
суму більше 100000 грн., інколи вони
доходили до 1000000 грн. Отримавши
документ на отримання цукру ОСОБА_4 з
ним їхала до місця, де відпускався
цукор і там вирішувала питання з
відпуску транспорту, вже як правило
завантаженого цукром. ОСОБА_4 завозила
гроші за цукор не тільки на офіс до
ОСОБА_5, а також і в с. Кривець в сільську
Раду, в с. Рогізне в сільську Раду. Крім
того, частину коштів вона
перераховувала з банку «Аваль» в смт.
Володарка. Скільки разів і кому вона
возила кошти точно вказати не може, але
таких поїздок було багато. Як і кому
передавала ОСОБА_4 кошти, особисто він
не бачив, бачив як давали кошти їй. В
подальшому, зі слів ОСОБА_4 дізнався, що
в неї перед 8-м березнем почалися
проблеми із відпуском цукру. Вона не
могла зв'язатися із ОСОБА_5, без якого
не відпускали цукор.

Останню суму коштів в його присутності
ОСОБА_4 отримала 09.03.2010 р. в м. Біла
Церква на вул. Леваневського, біля кафе
«Карбюратор» від ОСОБА_19, яку суму,
вказати не може. Вказана сума
залишилася у ОСОБА_4, як вона нею
розпорядилася йому не відомо (т.5 а.с.
77-78)

Свідок ОСОБА_42, покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердив, що ОСОБА_4 знає
близько 2-х років, вона в лютому 2010 р.
активно займалася продажем цукру.
Оскільки він мав в користуванні
вантажний мікроавтобус марки «Пежо»
д.н.з. НОМЕР_8, вона підрядила його для
перевезення 10 тон цукру. За один раз
мікроавтобусом міг перевезти 2,5 тон
цукру, тому ним було зроблено чотири
перевезення цукру із Кашперівського
цукрового заводу в м. Біла Церква до
дитячої стоматологічної поліклініки,
де його зустрічав чоловік, як він
зрозумів власник цукру, який
перевантажував привезений цукор до
себе в мікроавтобус. Ні марки ні номера
мікроавтобуса, як і самого чоловіка, не
запам'ятав. Вказані чотири перевезення
зробив за два дні, по два перевезення в
день. Цукром вантажився на
Кашперівському цукровому заводі на
загальних підставах. Після того, як
заїжджав на Кашперівський цукровий
завод і завантажувався, чекав доки
завідуючому складом - літньому
чоловікові, принесуть пакет
документів, що дозволяв відпустити
цукор. Документи приносила особисто
ОСОБА_4, після чого чоловік, зробивши у
вказаних
документах якусь відмітку, надавав
йому пропуск, що дозволяв виїхати із
цукром, який при під'їзді на прохідну
він надавав охоронцям. Останні в
журнал записували номерний знак та
марку його автомобіля, а також його
прізвище. При виїзді із заводу, в
нього ніяких документів на руках не
залишалося. ОСОБА_4 за роботу сплатила
йому 500 грн. За які кошти, на яких
підставах ОСОБА_4 купувала та
відпускала вищевказаний цукор йому не
відомо. З ким ОСОБА_4 мала справу у
вказаній діяльності - не знає. З ОСОБА_4
у вказаний період часу, як вона
продавала цукор, їздили ОСОБА_40 та її
подруга - ОСОБА_27

09.03.2010 р. він та ОСОБА_40 на прохання
ОСОБА_4 приїхали в кафе «Карс», де вже
були ОСОБА_27 та ОСОБА_4 Остання
перебувала в пригніченому стані, їй
часто хтось телефонував. Зі її слів
зрозумів, що в неї великі проблеми, але
в зв'язку з чим вони виникли, не знає.
Після цього всі поїхали в кафе «Троя»,
а потім - до будинку по вул. О. Гончара в
м. Біла Церква, де ОСОБА_4 пересіла в
автомобіль іноземного виробництва,
марку та номер якого він не запам'ятав,
та поїхала. По телефону ОСОБА_4 вказала
чекати на неї дома, а пізніше просила
їх під'їхати до міліції по вул.
Привокзальній в м. Біла Церква. Там
ОСОБА_4 сиділа в одному із автомобілів
та розмовляла з двома чоловіками, була
спокійна. Після цього він і ОСОБА_27
поїхали по домам. Через якийсь час до
нього додому приїхала ОСОБА_4 і
повідомила, що їй потрібно виїхати з
міста. Після того, як ОСОБА_4 виїхала з
міста, він дізнався від різних осіб, що
вона, отримавши кошти у різних
підприємців на купівлю цукру, вказаний
цукор людям не відгрузила. В зв'язку з
чим виникли у ОСОБА_4 ці проблеми, йому
не відомо. У ОСОБА_4 в лютому та на
початку березня 2010 р. ніяких великих
сум коштів, які б вона витрачала на
себе, він не бачив. Ніяких дорогоцінних
покупок вона не робила (т.5 а.с. 83-84).

Свідок ОСОБА_43 покази якого дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердив, що є приватним
підприємцем. В 2010 р. працював
менеджером в ТОВ «ЕКО» та звернувся до
своєї знайомої ОСОБА_4 з метою купити
цукор з Кашперівського цукрового
заводу. Партія цукру як повідомила
ОСОБА_4 є необмежена. Вартість 1 кг цукру
складала 8 грн. 10 коп. Він надав ОСОБА_4
номер факсу, куди потрібно було скинути
дані підприємства, яке відпускало
цукор. На офіс ТОВ «ЕКО» на наданий ним
телефон надійшли реквізити ТОВ
«Зеніт», договір з вказаним
підприємством і рахунок на оплату.
Договір був на 100 тон цукру, т.я. в
телефонній розмові із ОСОБА_4 він зразу
обумовив, що їм потрібно 100 тон цукру.
Факс на ТОВ «ЕКО» надійшов 16 чи 17.02.2010 р.
Він організував приїзд п'яти
автомобілів до Кашперівського
цукрового заводу під завантаження, а
сам виїхав на ТОВ «Зеніт». По
домовленості із ОСОБА_4 вона зустріла
його в смт. Володарка і провела його на
офіс ТОВ «Зеніт по вул. Зарічна, 80. У
вказаному приміщенні він і ОСОБА_4
зайшли в бухгалтерію, де їх зустріла
бухгалтер, туди ж зайшов чоловік віком
до 30 років, який представився ОСОБА_14,
директором ТОВ «Зеніт». У нього була із
собою печатка підприємства ТОВ
«Зеніт». Він передав ОСОБА_14 доручення
від ТОВ «ЕКО» на отримання цукру, а той
надав рахунок фактуру та видаткові і
податкові накладні на 100 тон цукру. Там
же ОСОБА_14 підписав договір про
купівлю-продаж цукру в кількості 100 тон
із ТОВ «ЕКО». Він розписався на
видатковій накладній про отримання
цукру, після чого зателефонував до
водіїв, дізнався, що вони дійсно
завантажуються на Кашперівському
цукровому заводі, після цього
зателефонував на офіс ТОВ «ЕКО» і
попросив перерахувати кошти за 100 тон
цукру на рахунок ТОВ «Зеніт», який
надав ОСОБА_14. Цього ж дня було
перераховано 810000 грн. та отримано 100 тон
цукру.

22.02.2010 р. по домовленістю із ОСОБА_4, він
отримав на факс реквізити та договір із
ПСП «Кривець» на 200 тон цукру по ціні 8
грн. 10 коп. за 1 кг. З 22 по 24.02.2010 р. ТОВ
«ЕКО» оплатило на даний рахунок 200 тон
цукру, перерахувавши 1620000 грн. Він
зв'язувався із ОСОБА_4 і вона
повідомила, що відпуск цукру буде або з
Кашперівського цукрового заводу, або
із с. Кривець Ставищанського р-ну. По
телефонному дзвінку ОСОБА_4 з 24.02.2010 р.
він почав направляти транспорт на
завантаження цукром чи то на
Кашперівський цукровий завод чи то в с.
Кривець. За вказаних обставин з 24 по
26.02.2010 р. через ОСОБА_4 було завантажено 6
автомобілів по 20 тон цукру, тобто на ТОВ
«ЕКО» було відпущено 120 тон цукру.

При цьому, по факсу на ПСП «Кривець» на
24.02.2010 р. він направив загальне
доручення на отримання цукру в
кількості 200 тон.

02.03.2010 р., попередньо обумовивши із
ОСОБА_4 поставку на ТОВ «ЕКО» ще 100 тон
цукру із ПСП «Кривець», ТОВ «ЕКО»
сплатило цього ж дня 755000 грн. з
розрахунку вартості 1 кг цукру 7 грн. 55
коп., та в цей же день направили ще 4
автомобілі на завантаження, також він
по факсу направив доручення на
отримання 100 тон цукру. Із вказаних
чотирьох автомобілів був завантажений
20 тонами цукру один автомобіль, а інші
три завантажені так і не були.

До 09.03.2010 р. він зв'язувався із ОСОБА_4,
цікавився чому немає відвантаження, на
що вона вигадувала різні причини, то не
має директора, то не підписані якісь
документи, то ще щось. 09.03.2010 р., не
довіряючи більше ОСОБА_4, він із іншими
співробітниками ТОВ «ЕКО» виїхали в с.
Кривець для з'ясування причин не
ведення відвантаження та встановили,
що цукор належний ТОВ «ЕКО» по
ксерокопіям доручень, що він направив
по факсу на ПСП «Кривець», отримала
ОСОБА_4, весь залишок - 160 тон цукру, які
вивезла своїми автомобілями. При цьому
ніяких документів, які б
підтверджували факт відпуску цукру в
ПСП «Кривець» не було.

При зустрічі з директором ПСП
«Кривець» ОСОБА_44 в кабінеті
останнього, той повідомив, що ОСОБА_4
забрала цукор, при цьому не зміг
повідомити, чому саме їй він відпустив
цукор по дорученню виписаному не на
неї. Також в розмові ОСОБА_44 повідомив,
що з ОСОБА_4 він познайомився через
ОСОБА_5, що вона у великих кількостях
купувала цукор і він продав через
ОСОБА_4 біля 1000 тон цукру і ніяких
проблем з вказаним не було.

В подальшому вони оформили документи
на вже відпущений цукор, тобто на
фактично отриманий ТОВ «ЕКО», він
розписався в накладних на отримання 140
тон цукру, а за 160 тон цукру ПСП
«Кривець» перерахувало кошти на ТОВ
«ЕКО» назад.

Додатково повідомив, що із ОСОБА_4
познайомив свого знайомого ОСОБА_16,
який в кінці лютого через неї купив 20
тон цукру, а в подальшому передав їй ще
кошти за 53 тони цукру, але ні цукру, ні
коштів від неї не отримав. Свідком
передачі коштів ОСОБА_16 ОСОБА_4
особисто не був (т.5 а.с. 91-92).

Матеріали, що стосуються нестачі на ПСП
„Кривець" 160 тон цукру виділені в
окреме провадження (т.5 а.с. 227).

Свідок ОСОБА_7 ствердив суду, що з 2001 р.
працює головою правління ВАТ
«Городище-Пустоварівський цукровий
завод». В кінці лютого 2010 р. ОСОБА_31
познайомив його з ОСОБА_4 і повідомив,
що остання купує цукор. В розмові
повідомив ОСОБА_4 ціну та умови продажу
цукру, на що вона погодилась. Оплату за
придбаний цукор ОСОБА_4 здійснила через
банківську установу і після
надходження грошей на рахунок ВАТ,
підписав документи на відпуск цукру
для ОСОБА_19, від якого ОСОБА_4 мала
відповідне доручення та листи. Це
відбувалось кілька разів, цукор ОСОБА_4
купувала по 8 грн. 50 коп. за 1 кг, ціна її
задовольнила. Всього ОСОБА_4 було
відпущено 200 тон цукру.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_7
показав, що до приїзду ОСОБА_4 в
телефонній розмові з нею він
підтвердив, що ВАТ «Городище
Пустоварівський цукровий завод»
продає цукор по ціні 8 грн. 50 коп. за 1 кг.
Її задовольнила ціна і вона приїхала в
цей же день на завод. При цьому до
заводу вже під'їхали під завантаження
вантажні автомобілі. ОСОБА_4 приїхала
до нього із готівковими коштами за 100
тон цукру. Кошти він не рахував, тому
вказати скільки там було він не може,
але брати кошти він відмовився та
повідомив, що вона спочатку повинна
привести документи, щоб було видно з
ким вони співпрацюють, а кошти вона
повинна сплатити в банк. ОСОБА_4 було
надано банківські реквізити цукрового
заводу. В цей же день вона надала
повний пакет документів на фізичну
особу підприємця ОСОБА_19, повідомила,
що працювати вона буде від нього, крім
того нею як від ФОП ОСОБА_19 були надані
довіреність та перелік транспортних
засобів, які підлягають завантаженню
цукром. Крім того, в цей же день на
рахунок ВАТ «Городище Пустоварівський
цукровий завод» надійшли кошти в сумі
850000 грн., як розрахунок за 100 тон цукру
від ОСОБА_19 Зразу після надходження
коштів ним було надано розпорядження і
на заводі було проведено завантаження
транспортних засобів ОСОБА_19 100 тонами
цукру. Дані про те, кільки було
автомобілів, за якими номерними
знаками маються в бухгалтерських
документах заводу. В послідуючі дні
ОСОБА_4 кожного дня приїздила до ВАТ
«Городище Пустоварівський цукровий
завод», на рахунок заводу у вказані дні
поступали кошти від ОСОБА_19 за цукор,
який фактично забирала ОСОБА_4

Так, 03.03.2010 р. заводом ОСОБА_19 було
відпущено 60 тон цукру, 04.03.2010 р. - 25 тон
цукру і 05.03.2010 р. - 15 тон цукру. Всього за
вказаний час ОСОБА_19 було відпущено 200
тон цукру на загальну суму 1700000 грн.
Кошти в повному обсязі надійшли на
рахунок цукрового заводу.

По всім фактам відпуску були виписані
необхідні документи: накладні на
відпуск, один екземпляр якої залишався
у ОСОБА_4 У вказаний вище період ОСОБА_4,
як правило, заходила до нього сама,
один раз - із жінкою, яку разом із нею
він бачив у ОСОБА_5

05.03.2010 р. йому зателефонувала ОСОБА_4,
яка повідомила, що вона знаходиться у
банку і буде проплачувати за 20 тон
цукру і в зв'язку з тим, що робочий день
закінчується і йдуть вихідні,
попросила завантажити один автомобіль
20 тонами цукру до того, як йому на
рахунок надійдуть кошти. Він погодився
і дав розпорядження завантажити
вказаний ОСОБА_4 автомобіль, але
заборонив його випускати із території
заводу до проведення оплати. В кінці
робочого дня дізнався, що оплата так і
не надійшла, а тому дав команду взагалі
припинити завантаження автомобіля.
ОСОБА_4 йому більше не телефонувала і з
ним на зв'язок не виходила.

Наступного дня до нього приїхав
наглядно знайомий чоловік на ім'я
ОСОБА_40, який займався купівлею та
продажем цукру і повідомив, що
автомобіль який вантажиться у нього на
заводі, належить йому і він за цукор
ОСОБА_4 заплатив гроші, а тому просив
завершити завантаження та відпустити
автомобіль. Він (ОСОБА_7) пояснив
ОСОБА_40, що за вказаний цукор кошти не
надійшли, а без оплати він його не
випустить. Крім того, він вказав
ОСОБА_40, що по вказаному автомобілю з
ним мову вести не буде, т.я. йому він
продає цукор ОСОБА_19 і саме останньому
з вказаного приводу потрібно
вирішувати питання.

До 10.03.2010 р. кошти за вказаний цукор
ніхто не сплатив, а тому він наказав
розвантажити автомобіль та випустити
його з заводу. ОСОБА_19 особисто побачив
вже після всіх вказаних вище подій,
коли ОСОБА_4 зникла. Така особа як
ОСОБА_8, йому взагалі не відома. В 2009-2010
рр. він цукру для підприємств ОСОБА_5 чи
ОСОБА_6 не виробляв, у нього цукру
вказаних вище осіб чи їх підприємств:
ТОВ «ФК ЛТД», ТОВ «Зеніт», ТОВ
«Ропа-Агросервіс» чи ПСП «Кривець» не
було і не має (том 5 а.с.154-155).

Свідок ОСОБА_45 суду показала, що з 2006 р.
вона працювала головним бухгалтером на
ВАТ «Городище Пустоварівський
цукровий завод». В березні 2010 р.
познайомилась з ОСОБА_4, яка по
дорученню ОСОБА_19, займалася
відгрузкою цукру. Після надходження на
рахунок заводу безготівкових коштів,
керівник підприємства ОСОБА_7
підписував відповідну угоду і цукор
відвантажувався.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_45
ствердила, що ОСОБА_4 працювала по
документам від фізичної особи
підприємця ОСОБА_19, останній на завод
не приїздив. Співпраця між ВАТ
«Городище Пустоварівський цукровий
завод» та ОСОБА_4 була в період із 02 по
05.03.2010 р.

За вказаний період часу ОСОБА_4 від
імені ОСОБА_19 купила на ВАТ «Городище
Пустоварівський цукровий завод» 200 тон
цукру по ціні 8 грн. 50 коп. за 1 кг. Кошти
перераховувалися по безготівковому
рахунку на рахунок заводу, після чого в
бухгалтерії ОСОБА_4 виписувалися
накладні на отримання проплаченої
кількості цукру, який ОСОБА_4 і
отримувала на складі заводу.

02.03.2010 р. ОСОБА_4 отримала 100 тон цукру,
03.03.2010 р.- 60 тон цукру, 04.03.2010 р. - 25 тон
цукру і 05.03.2010 р. - 15 тон цукру. Всього за
вказаний вище цукор від ОСОБА_19
надійшло 1700000 грн.

Крім того, за проханням ОСОБА_4 05.03.2010 р.
під завантаження був поставлений ще 1
автомобіль, але т.я. за цукор який
вантажився, а це 20 тон, кошти не
поступили, то автомобіль 10.03.2010 р. був
розвантажений та виїхав із заводу
пустим.

В 2009-2010 р. цукру для підприємств ОСОБА_5
чи ОСОБА_6 їх підприємство не виробляло
і цукру вказаних вище осіб чи їх
підприємств: ТОВ «ФК ЛТД», ТОВ «Зеніт»,
ТОВ «Ропа-Агросервіс» чи ПСП «Кривець»
на ВАТ «Городище Пустоварівський
цукровий завод» не було. (т.5 а.с. 156-157)

Свідок ОСОБА_46 суду ствердила, що з
25.08.1999 р. працювала завідуючою складу
на ВАТ «Городище Пустоварівський
цукровий завод». ОСОБА_4 з 01 по 05.03.2010
р. на складі завантажувала транспортні
засоби цукром і їй було відпущено 200 тон
цукру. В усіх випадках ОСОБА_4 приходила
із виписаними в бухгалтерії двома
екземплярами накладних, одну з яких
вона (ОСОБА_33) залишала в себе і по ній і
здійснювала відпуск цукру, а інший
екземпляр накладної залишався у ОСОБА_4
При відпуску цукру ні ОСОБА_4, ні водії
не розписувалися за його отримання,
т.я. відпуск здійснюється лише після
попередньої оплати цукру. ОСОБА_4 на
склад приходила сама. Останній раз
бачила ОСОБА_4 05.03.2010 р., в цей день їй
було відпущено 15 тон цукру і ще один
автомобіль був поставлений під
завантаження, однак оскільки ОСОБА_4 не
проплатила кошти за цукор, вказаний
автомобіль простоявши до 10.03.2010 р., був
випущений із заводу без цукру.

Під час досудового слідства були
вилучені документи із ВАТ «Городище
Пустоварівський цукровий завод" (т. 5
а.с.125-153) та із «Райффайзен банк Аваль»
(т. 5 а.с.183-191)

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи №602 від 07.07.2010 р.
встановлено, що в заявках на переказ
готівки від ОСОБА_19 на ВАТ «Городище
Пустоварівський цукровий завод»
підписи виконала ОСОБА_4 (т.6 а.с. 103-107).

Будь-які договори купівлі-продажу між
ОСОБА_4 та ВАТ „Городище
Пустоварівський цукровий завод" не
укладались, у видаткових накладних
підписи про отриманні цукру відсутні
(т.5 а.с. 136-138).

Свідок ОСОБА_47 суду показав, що на даний
час являється виконавчим директором
ТОВ «Призма-14», яке здійснює переробку
сировини (цукрового буряку) та
виготовлення цукру. На складах ТОВ
„Призма-14" зберігають цукор ТОВ «ФК
ЛТД», ТОВ «Зеніт», ТОВ
«Ропа-Агросервіс», ТОВ
«Сільгосптехніка», АФ
«Білоцерківська», ПСП «Кривець», з
якими були укладені договори про
переробку.

Представники вказаних підприємств
отримували цукор на підставі виданих
їм доручень. Відвантаження цукру
проводилось на підставі виданих
накладних. ОСОБА_4 не знає, вона лише
один раз телефонувала йому з проханням
випустити завантажену цукром машину,
але він їй відмовив, оскільки вона є
сторонньою особою.

Свідок ОСОБА_48 ствердив суду, що до
листопада 2010 р. працював завідуючим
складом готової продукції ТОВ
„Призма-14", де ОСОБА_4 приблизно 4 рази
отримувала на складі цукор . Підставою
для видачі цукру зі складу були
накладні та пропуск. Разом з ОСОБА_4
кожен раз був ОСОБА_8 Дата на накладних
може не відповідати фактичному
відпуску цукру, вказана дата могла бути
раніше відпуску на кілька днів.

Свідок ОСОБА_49 суду показала, що на
протязі 6 років працює заступником
головного бухгалтера ТОВ «Призма-14» ,
на складах якого зберігається цукор,
належний ТОВ«Зеніт», ТОВ«ФК ЛТД»,
ТОВ«Ропа-Агросервіс». За продукцією
приїжджає представник підприємства з
відповідним дорученням і тоді
бухгалтер виписує документи на відпуск
продукції. Починаючи з січня по
березень 2010 р. ОСОБА_4 по документам
вищевказаних підприємств і по
телефонним дзвінкам від бухгалтерів
останніх, вивезла практично весь цукор
належний зазначеним підприємствам.
Куди вона його вивозила їй не відомо.

Бухгалтерські документи ТОВ «Призма-14»
вилучені під час досудового слідства
(т. 2 а.с.35-250, т. 3 а.с.1-33).

Свідок ОСОБА_5, генеральний директор
корпорації підприємств: ТОВ „ФК ЛТД",
ТОВ «Зеніт», ТОВ „Ропа-Агросервіс",
ствердив суду, що на початку 2010 р. йому
зателефонувала ОСОБА_4 з питанням чи не
має у нього на продаж цукру. Він мав
намір продавати наявний цукор і
повідомив це ОСОБА_4

В зв'язку з цим ОСОБА_4 неодноразово
телефонувала йому та домовлялася про
продаж цукру.

Таким чином ним було продано ОСОБА_4 по
ТОВ «ФК ЛТД» із 376 тон які знаходилися в
ТОВ «ФК ЛТД» на 01.01.2010 р. 180 тон цукру. З
них 60 тон він продав по ціні 6 грн. за 1
кг, на загальну суму 360000 грн., а 120 тон
цукру - по ціні 7 грн. 33 коп. за 1 кг, на
загальну суму 879600 грн.

По ТОВ «Зеніт» із 377,389 тон цукру на
01.01.2010 р. ОСОБА_4 було продано 245 тон по
ціні 7 грн. 55 коп. на загальну суму 1849750
грн.

Через ОСОБА_4 ТОВ «ЕКО» було продано 100
тон по ціні 8 грн. за 1 кг, на загальну
суму 800000 грн.

По ТОВ «Ропа-Агросервіс» із 210,279 тон
цукру на 01.01.2010 р. ОСОБА_4 було продано 151
тону цукру, з яких 60 тон - по ціні 7 грн. 48
коп. за 1 кг, на загальну суму 448800 грн., а
91 тону - по 7 грн. 25 коп. за 1 кг, на
загальну суму 659750 грн.

Практично весь цукор ОСОБА_4
відпускався із цукрового заводу в с.
Кашперівка Тетіївського р-ну.

Перед тим, як купувати в нього цукор,
ОСОБА_4 телефонувала йому і він
вказував, в якому із підприємств вона
може приїхати та купити цукор. Після
цього ОСОБА_4 їхала на вказане ним
підприємство: ТОВ «ФК ЛТД» - м.
Володарка, ТОВ «Зеніт» - с. Рогізне
Володарського р-ну, ТОВ
«Ропа-Агросервіс» - с. Косівка,
Володарського р-ну, куди привозила за
цукор кошти, які здавала в бухгалтерію.

В бухгалтерії кошти приймав касир, а
бухгалтер виписувала ОСОБА_4
довіреність на відпуск цукру від того
підприємства, на яке здавалися кошти
при цьому попередньо погодивши вказане
питання з ним по телефону. Особисто він
з ОСОБА_4 зустрічався у себе в кабінеті
2-3 рази, і було це тоді коли ОСОБА_4
приїжджала на ТОВ «ФК ЛТД», а він в цей
час був на місці.

В лютому 2010 р. дійсно був в Італії на
семінарі і можливо йому в той період
часу телефонувала ОСОБА_4 з проханням
відпустити цукор. Жодного випадку, щоб
його підприємство отримало від ОСОБА_4
кошти і не відпустило цукор - не було.
Особисто він від неї готівкових коштів
не брав, їх йому в кабінеті вона не
залишала, категорично на цьому
наполягає.

В усіх випадках в день отримання від
ОСОБА_4 коштів, того ж дня відпускався
цукор в тій кількості, яка була
проплачена.

Йому відомо, що транспортні засоби, які
присилала ОСОБА_4, стояли під заводом і
чекали завантаження по декілька днів,
але це було з вини самої ОСОБА_4, т.я.
остання не сплачувала кошти.

Факту, щоб йому в той період часу з
проханням продати цукор, телефонував
ОСОБА_13 - не пам'ятає, але таке могло
бути, т.я. той являвся посередником при
його продажу. Але він точно тим, хто
телефонував з приводу придбання цукру,
не вказував звертатися до ОСОБА_4 Якщо
його не задовольняла запропонована
покупцями ціна, по якій вони хотіли
купити в нього цукор, він їм просто
відмовляв.

Свідок категорично заперечив факт
отримання від ОСОБА_4 частини коштів,
які вона здавала в бухгалтерію. Чому
ОСОБА_4 його оговорює, пояснити не
зміг.

Аналогічні покази свідок давав і під
час досудового слідства, при цьому
ОСОБА_5 зазначені свідчення повністю
підтвердив і на очній ставці із ОСОБА_4,
викривши останню в тому, що вона знала
по яким цінам їй насправді продавався
цукор (т.5 а.с.62-64).

Свідок ОСОБА_50 в суді ствердила, що
бухгалтерський облік в ТОВ «ФК ЛТД»
ведеться на загальних підставах. При
купівлі клієнтом цукру за готівку,
клієнт здає готівкові кошти касиру,
який проводить кошти через касовий
апарат та оприбутковує їх по касі
підприємства. При проведенні коштів
через касовий апарат касир видає чек,
який клієнт може забрати. В чеку не
зазначається прізвище клієнта чи
будь-які інші його реквізити.

В 2010 р. касиром була ОСОБА_51 При купівлі
цукру укладення із клієнтом договору
купівлі-продажу, не є обов'язковим і, як
правило, такий договір ніколи не
укладався. Однак перед тим, як купити
вказаний цукор, клієнт повинен був
звернутися до власника цукру і з
останнім усно обумовити умови
купівлі-продажу цукру: кількість цукру,
його вартість, умови та строки
відпуску.

По ТОВ «ФК ЛТД» всі питання про
купівлю-продаж цукру вирішував
виключно ОСОБА_5 - його директор і
власник, який усно повідомляв її про те,
на яких умовах продається цукор, вона
(ОСОБА_50.) в свою чергу повідомляла
касира, яку суму коштів необхідно
прийняти та виписувала на суму зданих
коштів довіреність на отримання цукру.
При цьому, т.я. цукор отримувався із
цукрового заводу ТОВ «Призма-14», то
довіреність вона виписувала на когось
із працівників їх підприємства.
Оскільки ТОВ «Призма-14» зберігало
належний ТОВ «ФК ЛТД» цукор, комусь
іншому крім їх працівнику, ТОВ
«Призма-14» цукор не відпускало.

При отримані цукру по зазначеній вище
довіреності, клієнтом по бухгалтерії
оформлялися на відпуск цукру кінцевому
споживачеві також без зазначення даних
про те, кому вказаний цукор
відпускається. Один екземпляр вказаної
накладної надавалася клієнту, що
купував цукор, якщо він цього не
вимагав, то накладна не надавалася.
ОСОБА_4 жодного разу не просила якісь
документи на перевезення цукру. В усіх
випадках ОСОБА_4 відпускався цукор по
факту оплату нею коштів. Про передачу
ОСОБА_4 коштів за цукор особисто ОСОБА_5
- їй нічого не відомо. ОСОБА_4 знала
ціну, по якій купувала цукор, саме ця
ціна зазначена в бухгалтерських
документах .

Свідок ОСОБА_51 суду показала, що
працювала касиром ТОВ «ФК ЛТД»,
розташованого у м. Володарка,
директором якого є ОСОБА_5 Саме
останній приймав рішення про
реалізацію цукру.

З ОСОБА_4 проводила три операції з
продажу цукру: в січні 2010 р. відпустили
їй 20 тон цукру, в лютому 2010 р. двічі
відпускали цукор - 60 і 120 тон. Оплата
кожного разу проводилась готівкою.
ОСОБА_4 ніяких документів не просила і
тому накладні їй не виписувались.
Касових чеків ОСОБА_4 також не
отримувала, бо її це не цікавило.

Свідок ОСОБА_52 ствердила суду, що
працює головним бухгалтером ТОВ
«Зеніт», директором якого є ОСОБА_53
ОСОБА_4 2-3 рази купувала у товариства
цукор у великих кількостях за
готівкові кошти. Питання купівлі цукру
ОСОБА_4 вирішувала із ОСОБА_5, який є
фактичним керівником ТОВ «Зеніт». При
здачі в касу підприємства коштів
ОСОБА_4 знала ціни, які проведені по
бухгалтерському обліку ТОВ «Зеніт».
По ціні 6 грн. 50 коп. за 1 кг, цукор ОСОБА_4
не продавався.

Аналогічні покази суду надав директор
ТОВ «Зеніт" ОСОБА_53 та касир вказаного
товариства ОСОБА_54, покази якої дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині (т.5 а.с.169)

Свідок ОСОБА_55 ствердила суду, що
працює головним бухгалтером ТОВ
«Ропа-Агросервіс»» і в березні 2010 р.
ОСОБА_4 дійсно декілька разів купувала
у них цукор, в загальній кількості - 151
тона. Отримували від ОСОБА_4 готівку,
яку в подальшому здавали до банку, ціна
цукру становила від 7 грн. 25 коп. до 7 грн.
48 кор. за 1 кг. Про купівлю цукру ОСОБА_4
домовлялась з генеральним директором -
ОСОБА_31, який телефонував та повідомляв
яку кількість цукру слід відпустити та
по якій ціні.

Свідок ОСОБА_6 твердив суду, що з 2000 р. є
власником та засновником ПСП
„Кривець", яке вирощує та реалізує
сільськогосподарську продукцію, в т.ч.
цукровий буряк, переробляє його на
давальницьких умовах на цукор, та в
подальшому продає. В лютому 2010 р. до
нього звернулась ОСОБА_4 з пропозицією
купити цукор по ціні 8 грн. 50 коп. за 1 кг,
на що він погодився.

В період з 17 лютого по 02 березня 2010 р.
ОСОБА_4 купила близько 480 тон цукру,
оплата в основному була готівкою.
Готівкові кошти отримували головний
бухгалтер ОСОБА_56 та касир ОСОБА_57,
реалізація цукру відбувалася після
попереднього проведення оплати.
Загальної суми отриманих від ОСОБА_4
грошей назвати не може.

Після оголошення судом показів в
якості свідка (т.4 а.с. 43-45) ОСОБА_6 їх
повністю ствердив. Згідно вказаного,
01.03.2010 р. він відпустив ОСОБА_4 20 тон по
ціні 8 грн. 10 коп. за 1 кг на загальну
суму 162000 гр.

02.03.2010 р. він відпустив ОСОБА_4 17 тон по
ціні 7 грн. 55 коп. за 1 кг на загальну
суму 128350 грн.

В зазначені дні цукор був відпущений із
складських приміщень ПСП «Кривець».

26.02.2010 р. із складських приміщень ПСП
«Кривець» ОСОБА_4 було відпущено 91 тону
цукру ТОВ «Ропа-Агросервіс». ТОВ
«Ропа-Агросервіс» ПСП «Кривець»
вказаний вище цукор був відпущений в
рахунок погашення позички за цукор
відпущений ОСОБА_4 із цукрового заводу.

У всіх вищевказаних випадках перед тим
як привезти гроші, ОСОБА_4 телефонувала
і вказувала про це. Він (ОСОБА_6)
повідомляв свого головного бухгалтера
про суму коштів та кількість цукру,
який необхідно відпустити. ОСОБА_4
гроші здавала в касу ПСП «Кривець», на
суму прийнятих коштів виписувалася
накладна на відпуск цукру. Чи
отримувала вказану накладну ОСОБА_4
вказати не може, т.я. вказане питання
стосується бухгалтера. На даний час
йому відомо, що ОСОБА_4 не
розписувалася в першочергових
бухгалтерських документах про
отримання цукру, як не розписувалися і
водії та інші представники, які
вказаний цукор отримували. Вважає, що
мало місце недобросовісне відношення
бухгалтера до своїх обов'язків.

Цукор із складу відпускався по
телефонному дзвінку бухгалтера, яка
телефонувала до комірника чи
завідуючого складом та повідомляла про
те, яка кількість цукру проплачена та
кому вказаний цукор потрібно
відпустити.

В усіх випадках цукор ОСОБА_4 забирала
власним автотранспортом, куди вона в
подальшому його перевозила, йому не
відомо.

Свідок ОСОБА_30 ствердила суду, що з 2002
р. працює заступником директора ПСП
«Кривець» і згідно обов'язків
здійснює контроль за прийманням та
відпуском продукції, однак кількісним
обліком продукції займаються
працівники бухгалтерії, які проводять
її зважування, оприбутковування та
ставлять на баланс підприємства. Всю
документацію на підприємстві щодо
прийняття та відпуску продукції
ведуть виключно працівники
бухгалтерії. Головним бухгалтером ПСП
«Кривець» є ОСОБА_56 Книгу складського
обліку продукції в 2010 р. вела бухгалтер
ОСОБА_58

Між ПСП «Кривець» та ТОВ «Призма-14»
укладено договір про переробку
цукрового буряку та виготовлення цукру
піску. В свою чергу ПСП «Кривець» в 2009 р.
здійснювало поставку цукрового буряку
ТОВ «Призма-14», після чого на ПСП
«Кривець» було доставлено
виготовлений цукор, який в подальшому
реалізовувався.

Особа або підприємство, при бажанні
придбати цукор у ПСП «Кривець» мали
звернутися до директора, або головного
бухгалтера ПСП «Кривець», після
проведення відповідної оплати за дану
продукцію, вона в телефонному режимі
отримувала повідомлення - вказівку від
директора, або головного бухгалтера
про видачу цукру.

В подальшому, за участю працівників
бухгалтерії, вона контролювала відпуск
цукру клієнту, який оплатив дану
продукцію. Кому саме в 2010 р. вона
здійснювала відпуск продукції не
пам'ятає, це може знати головний
бухгалтер підприємства.

В'їзд та виїзд транспортних засобів
призначених для перевезення будь-якого
вантажу на територію господарства ПСП
«Кривець»,, здійснювався виключно по її
усній вказівці сторожу. Тобто,
транспортний засіб (як правило
вантажний автомобіль) який було
завантажено цукром, чи іншою
сільгосппродукцією міг виїхати з
території ПСП «Кривець», виключно по її
(ОСОБА_30.) вказівці.

Щодо реалізації цукру ПСП «Кривець» в
2010 р. суб'єктам підприємницької
діяльності - ФОП ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 нічого сказати не може,
т.я. їх не знає

Свідок ОСОБА_56 ствердила суду, що
головним бухгалтером ПСП «Кривець»
працює з 2003 р. ОСОБА_4 знає з лютого 2010
р., остання з дозволу директора ОСОБА_6
неодноразово купувала цукор за
готівкові кошти, які здавала до
бухгалтерії. Накладних ОСОБА_4 не
отримувала. Спочатку цукор
реалізовували по ціні 8 грн. 50 коп. за 1
кг, потім ціна зменшувалась. Всього
ОСОБА_4 купила близько 800 тон цукру.

Під час досудового слідства свідок
ОСОБА_56 показала, що ОСОБА_4 в ПСП
«Кривець» було придбано 17.02.2010 р. 115 тон
цукру, 18.02.2010 р. - 140 тон, 23.02.2010 р. - 10 тон,
25.02.2010 р. - 65 тон, 26.02.2010 р. - 45 тон, 01.03.2010 р.
- 20 тон і 02.03.2010 р. - 17 тон. При цьому
17-18.02.2010 р. ОСОБА_4 купувала цукор по ціні
8 грн. 50 коп. за 1 кг і за 255 тон цукру
сплатила 2171750 грн., 23.02.2010 р., 25-26.02.2010 р. та
01.03.2010 р. ОСОБА_4 купувала цукор по ціні 8
грн. 10 коп. і за 120 тон цукру сплатила
972000 грн. 02.03.2010 р. ОСОБА_4 купувала цукор
по ціні 7 грн. 55 коп. за 1 кг.

В усіх випадках ОСОБА_4 точно ціну, по
якій вона купувала цукор т.я. сама її
вказувала. Ціни цукру 6 грн. 50 коп. за 1
кг у вказаний час не було і по ній
ОСОБА_4 в ПСП «Кривець» цукор не
купувала. Кошти ОСОБА_4 в усіх випадках
передавала особисто (т.4 а.с. 20-21, 60-61).

Свідок ОСОБА_57, покази якої дані на
досудовому слідстві, оголошено та
перепровірено в судовому засіданні в
зв'язку з неявкою в суд по поважній
причині, ствердила, що працювала на
ПСП «Кривець» касиром. В лютому 2010 р. в
ПСП «Кривець» за готівку цукор
купувала ОСОБА_4 Приймала у ОСОБА_4 саме
ту суму, яку називала бухгалтер, та
проводила суми по касовому апарату (т.5
а.с.166).

Свідок ОСОБА_59 суду показав, що працює
завідуючим виробництва ПСП «Кривець».
За дорученням керівництва, з
довіреністю на своє ім'я їздив до с.
Кашперівка, де зустрівся з ОСОБА_4,
отримав від неї готівкові кошти за 36
тон цукру, які повністю здав в касу ПСП
«Кривець».

При дослідженні бухгалтерських
документів, вилучених з ТОВ „ФК ЛТД" (т.3
а.с. 72-120), ТОВ „Зеніт" (т.3 а.с. 147-216), ПСП
„Кривець" (т. 4 а.с. 49-224), ТОВ
„Ропа-Агросервіс" (т.3 а.с. 219-241, т.4 а.с.
1-15), які приєднані до справи як речові
докази (т.5 а.с.16-20) встановлено, що
встановити скільки та за яку готівкову
суму було відпущено цукор вказаними
підприємствами ОСОБА_4 в період з 01
січня 2010 р. по 09 березня 2010 р. не
представляється можливим (висновок
експертно-економічного дослідження
№06/06-10 від 24.06.10 р. (т.5 а.с.26-41) та висновок
експертно-економічного дослідження №
08/06-10 від 09.06.10 р. ( т.5 а.с. 45-51).

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд
приходить до такого висновку.

Повністю доведений в суді як показами
підсудної, так і показами потерпілих
той факт, що ОСОБА_4 ввела потерпілих в
оману, повідомивши їм неправдиві
відомості про те, що має можливість
купити для них цукор по ціні, нижче
ринкової.

Показами працівників підприємств, що
реалізовували цукор ОСОБА_4: ОСОБА_7,
ОСОБА_45, ОСОБА_31, ОСОБА_52, ОСОБА_55,
ОСОБА_6, ОСОБА_56 доведено, що ОСОБА_4
ввела в оману потерпілих, оскільки по
ціні, яку вона називала потерпілим - від
6 грн. до 6 грн. 60 коп., реалізація цукру
підприємствами не проводилась. Тобто,
підсудна свідомо повідомляла
потерпілим неправдиві відомості про
дійсну вартість цукру, своїми діями
спонукаючи потерпілих укладати з нею
усні угоди на його поставку. Потерпілі,
добросовісно помиляючись у
правдивості слів ОСОБА_4 та бажаючи
отримати вигоду від подальшої
реалізації цукру шляхом продажу його
по більш високій ціні, передавали
останній готівкові кошти, якими ОСОБА_4
розпоряджалась за власним розсудом.

Тобто, доведено у повному обсязі, що
ОСОБА_4 протиправно заволоділа чужим
майном шляхом обману, тобто
повідомленням потерпілим неправдивих
відомостей про дійсну ціну цукру.

Наявність прямого умислу ОСОБА_4 на
вчинення шахрайських дій та корисливі
мотиви знайшли своє підтвердження у
суді і доводиться вищенаведеними
доказами та фактичним визнанням
підсудною усіх цивільних позовів
потерпілих, оскільки вона ствердила, що
зазначені останніми суми готівкових
коштів дійсно отримувала. При цьому
твердження ОСОБА_4 про те, що зазначені
кошти вона передала безпосередньо
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а вони її обманули і
не відпустили цукор, при цьому
самовільно завищили ціну, по якій вона
мала придбати цукор, нічим не
стверджені і є голослівними. В суді
беззаперечно встановлено, що відпуск
цукру на підприємствах проводився
виключно після повної оплати його
вартості і як правило, зразу ж того дня.

Також встановлено, що ОСОБА_4 дійсно, на
протязі часу з 19.01.10 р. по 05.03.10 р.,
здійснювала купівлю-продаж цукру
потерпілим по справі, без оформлення з
ними будь-яких документів, що
підтверджували б дійсну ціну цукру, в
зв'язку з чим у неї виникли борги перед
клієнтами, у яких вона брала кошти на
придбання цукру.

В подальшому ОСОБА_4, за рахунок коштів
останніх клієнтів, почала купувати
цукор тим особам, хто оплатив кошти за
цукор раніше і перед ким в неї були
борги. За вказаних обставин відпуск
цукру особам, які оплачували кошти за
цукор, почав здійснюватися із
відстрочкою в один-чотири дні.

Таке ведення господарської діяльності
ОСОБА_4 привело до того, що отримуючи
кошти за цукор від останніх клієнтів,
вона наперед вже знала, що не має
можливості здійснити їм відпуск цукру
і таким чином, при отриманні коштів від
вказаних клієнтів, повідомляла їм
неправдиву інформацію.

В обвинуваченні ОСОБА_4 органи
досудового слідства допустили помилку
при зазначенні дати передачі коштів -
315000 грн. за 50 тон цукру ОСОБА_8 ОСОБА_4,
зазначивши дату 29 лютого 2010 р., тоді як
перевіривши і уточнивши наведене,
судом встановлено, що вказана подія
мала місце в дійсності 28 лютого 2010 р.
Уточнивши зазначену дату, суд рахує, що
вказане не впливає на повноту та
об'єктивність розгляду справи і вважає
доведеним той факт, що передача коштів -
315000 грн. за 50 тон цукру ОСОБА_8ОСОБА_4
відбулася 28.02.2010 р.

Доводи потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_9 про
можливість привласнення ОСОБА_8 коштів
в сумі 144000 грн. та 156000 грн. відповідно,
спростовуються як показами підсудної
ОСОБА_4, яка визнала факт отримання від
ОСОБА_8 вищевказаних грошових сум. так і
постановами слідчого про відмову в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_8 по вказаним епізодам, в зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.
Зазначені постанови на даний час є
законними, потерпілими не
оскаржувалися.

Дії підсудної на досудовому слідстві
вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 190 КК
України, оскільки ОСОБА_4 вчинила
заволодіння чужим майном, а саме майном
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_11 шляхом
обману (шахрайство), у великих розмірах,
повторно.

Також дії підсудної ОСОБА_4 на
досудовому слідстві вірно
кваліфіковані за ч.4 ст. 190 КК України,
оскільки вона вчинила заволодіння
чужим майном, а саме майном ОСОБА_8,
ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_19 шляхом
обману (шахрайство), в особливо великих
розмірах, повторно.

При призначенні міри покарання
підсудної, суд враховує ступінь
тяжкості вчинених злочинів, дані про
особу винної, обставини справи.

Обставинами, що пом'якшують покарання
підсудної, суд враховує те, що ОСОБА_4
раніше не судима і до кримінальної
відповідальності притягується вперше
(т.6 а.с. 90), має на утриманні сина
ОСОБА_60, ІНФОРМАЦІЯ_6, якого виховує без
батька (т.6 а.с. 88), як особа
характеризується позитивно (т.6
а.с.94,96,97)

ОСОБА_4 на обліку у психіатра чи
нарколога не перебуває (т.6 а.с.92)

Комплексна судова
психолого-психіатрична експертиза,
провівши обстеження ОСОБА_4, прийшла до
висновку, що вона під час скоєння
інкримінованих їй дій на психічне
захворювання не страждала. Тому вона
могла усвідомлювати свої дії та
керувати ними. Під час проведення
обстеження ознак психічного
захворювання у неї не виявлено. вона
може усвідомлювати свої дії та
керувати ними. Примусових заходів
медичного характеру не потребує (т.6 а.с.
100-101).

Обставин, що обтяжують покарання
підсудної, судом не встановлено.

З врахуванням всіх вищенаведених
обставин, суд вважає, що виправлення
підсудної ОСОБА_4 можливе лише в умовах
ізоляції від суспільства і не
знаходить підстав для звільнення її
від відбування покарання з
випробуванням.

ОСОБА_19, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_11,
ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_14 та
ОСОБА_18 під час досудового слідства
визнані потерпілими по справі та
цивільними позивачами відповідно до
ст.ст. 50, 123 Кримінально-процесуального
кодексу України і подали цивільні
позови в межах кримінальної справи.

Заявлені потерпілими цивільні позови
про відшкодування завданих ОСОБА_4
матеріальних збитків: ОСОБА_19 - на суму
1184000 грн., ОСОБА_8 - на суму 1464500 грн.,
ОСОБА_13 - на суму 37000 грн., ОСОБА_11 - на
суму 117000 грн., ОСОБА_17 - на суму 226500 грн.,
ОСОБА_16 - на суму 355100 грн., ОСОБА_9 - на
суму 144000 грн. та ОСОБА_14 - на суму 228000
грн., суд рахує доведеними
вищевказаними дослідженими судом
доказами.

ОСОБА_4 фактично визнала вказані позови
у повному обсязі, ствердила факт
отримання вищенаведених готівкових
сум, які передавалися потерпілими їй
для придбання цукру та невиконання
взятих на себе зобов'язань.

А тому суд вважає, що вказані позови
підлягають задоволенню і
відшкодуванню на користь зазначених
потерпілих з підсудної, у повному
обсязі.

Потерпіла ОСОБА_18 направила суду заяву
про відмову від позову на суму 166540 грн.
Оскільки вказане не суперечить чинному
законодавству і не порушує прав
потерпілої, суд рахує можливим
прийняти вказану відмову від позову.

У відповідності зі ст. 81 Кримінально -
процесуального України, речові докази
по справі: документи та диски, які
долучено і зберігаються при матеріалах
кримінальної справи необхідно
залишити справі, 3 системних блоки, які
передані на зберігання в ТОВ „ФК ЛТД"
та ТОВ „Призма-14" - залишити останнім
по-приналежності (т.5 а.с. 13,20,201)

Судові витрати, пов'язані з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи
відповідно до ст.93
Кримінально-процесуального кодексу
України підлягають відшкодуванню з
ОСОБА_4 на користь науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
в сумі 1504 грн. 65 коп. (т.6 а.с.107)

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 321-324, 328 Кримінально -
процесуального України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.3, 190
ч.4 КК України і призначити покарання:

- за ст. 190 ч.3 КК України - 3 (три) роки
позбавлення волі,

- за ст.190 ч.4 КК України -5 (п'ять) років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є особистою власністю
засудженої.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно за сукупністю
злочинів, до відбуття призначити
ОСОБА_4 покарання - 5 (п'ять) років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є особистою власністю
засудженої.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4
рахувати з часу взяття під варту,
зарахувавши час перебування під вартою
- з 07.04.2011 р. по 08.06.2012 р.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8,
ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_14
ОСОБА_19, ОСОБА_9 ОСОБА_16, задовольнити
у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування завданих матеріальних
збитків на користь потерпілих:

- ОСОБА_8 1464500 (один мільйон чотириста
шістдесят чотири

тисячі п'ятсот) грн.,

- ОСОБА_13 - 37000 (тридцять сім тисяч) грн.,

- ОСОБА_11 -117000 (сто сімнадцять тисяч)
грн.,

- ОСОБА_17 - 226500 (двісті двадцять шість
тисяч п'ятсот) грн.,

- ОСОБА_14 - 228000 (двісті двадцять вісім
тисяч) грн.,

- ОСОБА_19 1184000 (один мільйон сто
вісімдесят чотири тисячі)

грн.,

- ОСОБА_9 -144000 (сто сорок чотири тисячі)
грн.,

- ОСОБА_16 - 355100 (триста п'ятдесят п'ять
тисяч сто) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
1504 (одну тисячу п'ятсот чотири) грн. 65
коп. судових витрат.

Речові докази по справі: документи та
диски - зберігати при матеріалах
кримінальної справи, 3 системних блоки,
що передані на зберігання в ТОВ „ФК
ЛТД" та ТОВ „Призма-14" - залишити
останнім по-приналежності.

Запобіжний захід обраний відносно
ОСОБА_4, до вступу вироку в законну силу
залишити попередній - у виді підписки
про невиїзд з постійного місця
проживання.

Вирок суду може бути оскарженим до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд всіма учасниками процесу протягом
15 діб з моменту його проголошення.

Суддя:
Н. В. Бобкова