Справа № 10-140-а / 2008 р. Головуючий
у 1 інстанції: Чепурко В.О.
Категорія: ст. 307 ч. 2 КК Укр.
Доповідач: Кузюра М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

18 квітня 2008 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Кузюри М.М.

суддів Борисенка
І.П., Рудомьотової С.Г.

з участю:
прокурора Коржоса С.О.

слідчого Сидоренка М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали за поданням слідчого
СВ Менського РВ УМВС України в
Чернігівській області про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина
України, розлученого, працює електриком
„Укрбудсоюзу”, освіта середня, за апеляцією старшого помічника прокурора
Менського району на постанову Менського районного суду Чернігівської області
від 07 квітня 2008 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою від 07 квітня 2008 року Менський районний суд Чернігівської
області відмовив слідчому в обранні запобіжного заходу щодоОСОБА_1 у вигляді
взяття під варту, який органами досудового слідства обвинувачується за ст. ст.
307 ч. 2 КК України в незаконному збуті 27 березня 2008 року 166, 5 гр.
особливо небезпечного наркотичного засобу - макової соломи ОСОБА_2

Мотивуючи постанову про відмову в обранні запобіжного заходу, суд, з
врахуванням вимог ст. 5 п. „С” Європейської Конвенції про захист прав та
основоположних свобод людини, послався на відсутність у справі доказів того, що
ОСОБА_1., перебуваючи на свободі, уникне слідства та суду чи перешкодить
встановленню істини по справі, оскільки вже виконані усі необхідні слідчі дії,
в ході яких обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку. Крім
того, ОСОБА_1. має постійне місце проживання, утримує двох неповнолітніх дітей
та брата-інваліда 3-ї групи.

В апеляції старший помічник
прокурора просить скасувати зазначену постанову суду, а справу направити до
того ж суду на новий судовий розгляд, мотивуючи свої доводи тим, що суд не
врахував при обранні міри запобіжного заходу того, що обвинувачений вчинив
тяжкий злочин, за який передбачена сувора міра покарання, і це може вплинути на
рішення обвинуваченого зникнути з місця постійного проживання та ухилитися від
досудового та судового слідства. Вважає, що суд односторонньо врахував вимоги
Європейської конвенції, пославшись на те, що взяття під варту як запобіжний
захід з мотивів лише суспільної небезпечності злочинів можливий тільки при
вчиненні злочину проти життя та здоров'я людини, адже злочини в сфері
незаконного обігу наркотиків є не менш небезпечними для суспільства.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення прокурора, який підтримав
апеляцію та просить її задовольнити, слідчого, який обґрунтував необхідність
обрання запобіжного заходу щодоОСОБА_1, перевіривши матеріали подання, колегія
суддів вважає апеляцію підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 148 ч. 1 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до
обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або
суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити
злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

31 березня 2008 року судом було продовжено до 10 діб термін тримання під
вартоюОСОБА_1, де зазначено, що для вирішення цього питання необхідно провести
ряд слідчих дій по встановленню фактичних обставин справи, пред'явити
обвинувачення, додатково вивчити дані про особу затриманого та з'ясувати інші
обставини.

Як вбачається з протоколу судового засідання, до справи були додані ряд
документів, але не зазначено, які саме. Разом з тим, зазначивши як підставу для
відмови в задоволенні подання наявність на утриманні обвинуваченого дітей та
брата-інваліда, суд не дослідив жодного з цих документів, що свідчить про те,
що суд не з'ясував у достатній мірі усі обставини, що характеризують, в
сукупності з врахуванням тяжкості злочину, особу обвинуваченого та його
суспільну небезпечність.

Обравши інший запобіжний захід щодо обвинуваченогоОСОБА_1, суд, всупереч
роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування
судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків
тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства”, у мотивувальній
частині постанови ніяким чином не обгрунтував застосування саме такого
запобіжного заходу. Крім того, відмовивши в задоволенні подання, суд мав
вирішити питання про негайне звільнення обвинуваченого з ІТУ, однак суд цього
не вирішив.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
поверхово розглянув подання та передчасно відмовив у його задоволенні, в
зв'язку з чим приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції
прокурора та скасування постанови суду.

Керуючись
ст. 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляцію старшого помічника прокурора Менського району задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2008
року відносно ОСОБА_1 про відмову в
обранні запобіжного заходу у вигляді взяття його під варту - скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

СУДДІ:

БОРИСЕНКО І.П. КУЗЮРА М.М. РУДОМЬОТОВА С.Г.