Справа № 447/1955/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне,

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2014 року

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду від 06 жовтня 2011 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на 4 (чотири ) роки чотири місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_5 покарання 16 листопада 2010 року; кінець строку відбуття покарання 16 березня 2015 року.

Адміністрація Держівської виправної колонії №110 управління ДПтС України у Львівській області та спостережна комісія при Миколаївській райдержадміністрації Львівської області звернулися до Миколаївського районного суду Львівської області з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , покликаючись на те, що він відбув 2/3 строку покарання, за період відбування покарання двічі заохочувався, не допускав порушень, до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2014 року в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовлено.

На ухвалу суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати й повторно розглянути можливість застосування до нього умовно- дострокового звільнення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд не взяв до уваги його позитивну характеристику, наявність заохочень, те, що він не має жодного стягнення чи порушень режиму утримання в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі; у свій час двічі звільнявся від відбування покарання на підставі акту про амністію та умовно-достроково, однак продовжував злочинну діяльність; засуджений за вчинення тяжкого злочину; у 2012-2013 роках тричі рішенням адміністративної комісії Держівської виправної колонії № 110 визнавався таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 81, 82 КК України, ст.ст. 100, 101 КВК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину та прийшов до правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції застосування щодо нього заходів заохочення, позитивної характеристики, відсутності стягнення та порушень режиму утримання, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді подання по суті, судом були досліджені, а викладені в ухвалі висновки зроблені судом на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2014 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3