Справа № 333/6866/14-к
Провадження № 1-кп/333/18/15

В И Р О К
Іменем України
11 червня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001884 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина Україна, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
04.05.2014 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 30-Б по вулиці Чумаченка у м. Запоріжжі, маючи намір на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальновстановлені правила співжиття, взаємоповаги та засади моральності, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпідставно почав заважати потерпілому ОСОБА_4 та його напарникам гасити пожежу біля під`їзду вищевказаного будинку. Далі ОСОБА_6 провокував початок конфлікту, при цьому, зневажаючи норми спілкування, показуючи нібито свою винятковість, самолюбство, байдуже ставлення до людської гідності, звертаючи на себе увагу, став висловлюватись на адресу ОСОБА_4 брутальною лайкою, принижуючи гідність останнього, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, які знаходились неподалік спровокованого ОСОБА_6 конфлікту.

Продовжуючи свої хуліганські дії у громадському місці, у відповідь на зауваження потерпілого ОСОБА_4 про недопустимість зухвалої поведінки у людному місці, ОСОБА_6 , завдаючи моральної шкоди потерпілому та стороннім громадянам, підійшов до нього і почав махати руками перед потерпілим, після чого дістав розкладний ніж «Гранд Вест», тим самим заздалегідь заготовив його для нанесення тілесних пошкоджень, та ціленаправленним рухом наніс удар знизу верх потерпілому ОСОБА_4 в область шиї, тим самим створивши для потерпілого реальну загрозу його життю та здоров`ю. Після чого потерпілий ОСОБА_4 схопив за лезо ножа та опустив його вниз, ОСОБА_6 в цей момент викинув розкладний ніж у газон.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , які супроводжувалися особливою зухвалістю, потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 1995 від 04.06.2014 року, були нанесені тілесні ушкодження у вигляді рани в області 2 пальця лівої кісти, в області шиї кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та садно в області 5 пальця правої кисті, кваліфікується, як легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, фактично визнав частково, вказавши, що 4 травня 2014 року він разом з друзями біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 розпивали спиртні напої. Того дня він випив близька двох трьох літрів спиртних напоїв. Побачивши пожежу, вони намагалися її загасити, однак не впоралися і викликали пожежну службу. На виклик приїхало кілька машин і пожежники почали гасити вогонь. Коли пожежники закінчували працювати, між ним та потерпілим ОСОБА_4 виник конфлікт. Тоді він підійшов до потерпілого і почав до нього чіплятися, вдаривши кулаком по обличчю, в результаті чого між ним та потерпілим зав`язалася бійка, в ході якої він достав ніж для того, щоб налякати ОСОБА_4 . Коли він відмахувався ножем, випадково вдарив ним потерпілого ОСОБА_4 , однак не бачив куди саме, останній схопив за лезо ножа, вихопивши його з рук, і ніж впав на землю. Після цього були викликані робітники міліції. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає частково, а саме визнає в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_4 , матеріальних збитків в розмірі 1017 гривень 82 копійки, в частині стягнення моральної школи в розмірі 20000 гривень не визнає.

Незважаючи на фактичне часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 04 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, він разом з бригадою поїхали на виклик за адресою: АДРЕСА_2 . Вийшовши з машини, вони побачили компанію, яка розпивала біля під`їзду спиртні напої. Він почав класти магістральну лінію для того, щоб загасити пожежу. При цьому компанія, яка знаходилася біля під`їзду почали висловлюватися на його адресу нецензурною лайко, на що він відповів, щоб вони не заважали працювати. При цьому обвинувачений та його брат поводили себе агресивно, провокували його на сварку. ОСОБА_6 стояв позаду нього, а його брат перед ним. В цей момент колега крикнув, що у обвинуваченого в руках ніж, він повернувся і ОСОБА_6 вдарив його ножем в шию. Тоді він схопив обвинуваченого за руки, для того, щоб відштовхнути, вихопив ніж та кинув його на землю, порізавши при цьому руку. Підбіг інший пожежник, вони повалили обвинуваченого на землю і вдвох намагалися утримати його до приїзду міліції. Поки вони тримали обвинуваченого, інші пожежники знайшли в кущах ніж. Також була викликана швидка медична допомога. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, вважає, що діями обвинуваченого йому спричинено тяжкі моральні страждання, оскільки через вказані події обвинуваченого він вимушений був звертатися до лікаря психіатра, у нього був нервовий зрив. Крім того, обвинувачений жодного разу ані на досудовому розслідуванні ані в суді не намагався жодним чином відшкодувати витрати на лікування, жодного разу не попросив вибачення.

Так, із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 суд встановив, що 04.05.2014 року було отримано виклик, на який виїхала їх бригада. Приїхавши на місце, точної адреси він не пам`ятає, бригада почала гасити пожежу. В цей час біля під`їзду сиділи компанія з трьох чоловіків та однієї дівчини, які розпивали спиртні напої, голосно розмовляли та спілкувалися нецензурною мовою. Пожежники почали виконувати свої обов`язки, спрямовані на погашення пожежі. В якійсь момент він побачив сварку між потерпілим та обвинуваченим. Також бачив у Гопанка ніж, який останній тримав в руках за спиною та яким він замахнувся на потерпілого. Однак, як обвинувачений ударив ножем ОСОБА_4 він не бачив. Одразу після цього він попросив водія викликати працівників міліції і коли повернувся, побачив кров у ОСОБА_4 в області шиї та руки. ОСОБА_6 весь час поводив себе агресивно, через що пожежники намагалися його заспокоїти. ОСОБА_6 також вчинював опір і працівникам міліції, коли вони прибули на місце. Ніж знайшли в 5-10 метра в кущах.

Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 суд встановив, що у травні 2014 року, точної дати він не пам`ятає, вони виїхали на виклик на АДРЕСА_3 для ліквідації пожежі. Біля під`їзду знаходилася компанія з трьох чоловіків та однієї дівчини. Один чоловік з цієї компанії почав заважати працювати. Його попросили не заважати, однак він не реагував, тоді ОСОБА_4 вдруге його попросив не заважити. Спілкування переросло у сварку між потерплим та обвинуваченим, однак він не бачив чи наносив ОСОБА_6 удари. Коли вони підішли, потерпілий вже був поранений, він тримав обвинуваченого біля землі, намагаючись заспокоїти. Через деякий час приїхали працівники міліції. Невеликий розкладний ніж в кущах знайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 суд встановив, що 04.05.2014 року бригада пожежників виїхала за викликом на адресу: АДРЕСА_2 . Приїхавши на місце вони почали гасити пожежу. Біля під`їзду сиділи три чоловіка та одна дівчина, які почила коментувати їх дії, чіплятися до них та виловлюватися нецензурною мовою. Коли він виходив з під`їзду, то в 20 метрах праворуч він побачив ОСОБА_13 , якого ОСОБА_14 тримав за грудь руками. В цей момент він почув крики, що у обвинуваченого в руках ніж та побіг у їх бік. Коли він підбіг, вони разом з потерпілим повалили ОСОБА_6 на землю та почали утримувати для того, щоб останній заспокоївся. Особисто він не бачив ніж в руках у обвинуваченого, проте бачив ОСОБА_11 , який йому про це повідомив. Згодом, після приїзду співробітників міліції, в кущах знайшли металевий ніж, шириною приблизно 2 см., розкидний білого кольору.

Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідків судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В судовому засіданні був досліджений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2014 року від ОСОБА_4 .
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 05.05.2014 року, суд встановив, що 05.05.2014 року слідчий Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , в присутності двох понятих за участю спеціаліста та власника приміщення, здійснив огляд ділянки місцевості, розташованої неподалік від будинку АДРЕСА_2 . З місця події було вилучено складний ніж. До протоколу додані фотознімки з місця події.
Із дослідженого в судовому засіданні висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу № 3955, складеному о 02 годині 40 хвилин 05.05.2014 року, суд встановив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Із дослідженого висновку судово-медичної експертизи № 1995 від 05.05.2014 року суд встановив, що рани в області другого пальця лівої кисті, в області шиї зліва у гр. ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Садно в області п`ятого пальця правої руки у гр. ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Рани утворилися від дії предмета (предметів), що має колючо - ріжучі властивості, садно утворилося від дії тупого предмета. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечити терміну, зазначеного оглянутим. Діагноз: «Посттравматическая нейропатія nervus transverses coli зліва», виставлений гр. ОСОБА_4 лікарем - невропатологом Кушугумской ЦРЛ об`єктивними даними не підтверджений і згідно з п. 4.6. (Правила судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.) при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймається.

Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово медичної експертизи № 1996 Д від 05.05.2014 року суд встановив, що взаєморозташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень могли бути будь-яким за умови доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару.

Із дослідженого у судовому засіданні висновку судової експертизи холодної зброї № 243 від 15.07.2014 року, суд встановив складений ніж, вилучений 04.05.2014 року в ході огляду місця події біля будинку № 30-Б по вулиці Чумаченко у м. Запоріжжі, виготовлений заводським способом по типу складних побутових ножів, відноситься до ножів господарсько побутового призначення та холодною зброєю не являється.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.08.2014 року, суд встановив, що потерпілий ОСОБА_4 в присутності двох понятих впізнав особу під № 3, якою є ОСОБА_6 . До протоколу додані фотознімки.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.08.2014 року, суд встановив, що свідок ОСОБА_12 в присутності двох понятих впізнав особу під № 2, якою є ОСОБА_6 . До протоколу додані фотознімки.
У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

В ході судового слідства суд всебічно і повно дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога перебуває з 10.12.2013 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, синдром залежності, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також суд не вбачає підстав для визнання зазначеного в обвинувальному акті щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , адже щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що остання визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Однак, фактично у суді своєї вини щодо нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень обвинувачений не визнав, не висловив жалю з приводу вчиненого, про що свідчить його посткримінальна поведінка, а саме те, що після нанесення тілесних ушкоджень він не надав медичну допомогу, не викликав швидку та продовжував вести себе агресивно. Крім цього, обвинувачений під час судового розгляду справи фактично вину повністю не визнав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки прокурора та потерпілого, які просили призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства,а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у межах санкції закону, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Щодо цивільного позову, слід зазначити наступне.
Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальних збитків в розмірі в розмірі 1017 гривень 82 копійки визнав повністю, позовні вимоги в частині відшкодування моральних збитків в розмірі 20000 гривень не визнав повністю.
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від злочину, відшкодовується відповідно до закону.

В силу ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення на його користь завданої матеріальної шкоди в розмірі 1017,82 гривень підлягає задоволенню, оскільки є законним, обґрунтованим, та документально підтвердженим.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Суд наголошує, що моральна і фізична шкода після нанесення, по суті, є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям на цей час і в майбутньому.

Як на спричинення обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого він зазнав сильних страждань, які полягають у фізичному болю, що став наслідком ушкодження здоров`я, а також у переживаннях, порушенні душевної рівноваги, незручності, хвилюваннях, а також при наявності депресивного стану на робочому місці, оскільки він постійно уявляє собі можливість повторення подібної ситуації.
За таких обставин, з врахуванням розумності, достатності та співмірності, суд находить вимоги потерпілого ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, складають 491 гривня 40 копійок за залучення експерта на проведення судової експертизи холодної зброї.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_16 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.
Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 1017 (одна тисяча сімнадцять) гривень 82 копійки.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 491 гривня 40 копійок за залучення експерта на проведення судової експертизи холодної зброї.

Речові докази по справі:
- розкладний ніж «Гранд Вест», упакований в паперовий пакет, переданий на відповідальне зберігання до камери схову Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1