АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1480/14 Справа № 1кс-175/5155/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представника скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Вишневської- ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року про заборону вчиняти будь-які дії, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року клопотання старшого слідчого СВ Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про заборону вчиняти певні дії задоволено та заборонено вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) оренди, або будь-яким способом відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :02:008:1307, :02:008:1306, :02:008:1305 на території Кіровської селищної ради Дніпропетровської району Дніпропетровської області.

Свої висновки слідчий суддя мотивує обґрунтованістю клопотання слідчого та з метою доведення вчинення кримінального правопорушення, оскільки невжиття такого заходу може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, та може перешкодити кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого про заборону вчиняти певні дії.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя, вирішуючи клопотання, не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, не врахував відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просив накласти арешт, кримінального правопорушення, не встановив співмірність обмеження права власності, наклав арешт на майно за відсутності власників майна, які не є підозрюваними у кримінальному провадженні. Серед іншого, ухвала слідчого судді не відповідає ст. 370 КПК України, оскільки при ухваленні рішення суд не застосував відповідні норми матеріального права та не дотримався вимог процесуального права, не з`ясував об`єктивно обставини та не впевнився у підтвердженні їх відповідними доказами, а також не навів у рішенні належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Вказує, що земельні ділянки, на які накладено арешт, не відповідають критеріям, визначеним ст. 167 КПК України, оскільки цілком законно перебувають у власності, право на яке зареєстровано у встановленому законом порядку, та відповідне право ніким не скасоване, як і не скасовано реєстрацію цього права власності. Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2014 року було відмовлено у задоволенні позову прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 про визнання недійсними документів про право власності цих осіб на земельні ділянки та рішень про державну реєстрацію цих прав, в тому числі, на земельні ділянки, на які оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт в цій справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника скаржника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думки слідчого та прокурора, які кожен окремо вважали, що ухвала слідчого судді законна та обгрунтована, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що 19 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

11 серпня 2014 року в межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про заборону вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) оренди або відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :02:008:1307, :02:008:1306, :02:008:1305 на території Кіровської селищної ради Дніпропетровської району Дніпропетровської області.

З висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна у вигляді заборони вчиняти певні дії з земельними ділянками не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.

Так, подане клопотання не містить підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, не викладено обставин, чи є підстави вважати, що майно у вигляді земельних ділянок відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме, не встановлено власника зазначеного майна на час звернення з клопотанням до суду та в клопотанні не визначено заборону для якої особи просить встановити слідчий щодо вказаного ним майна, як того вимагає положення ч.1 ст.170 КПК України.

У зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт грошових коштів не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги, та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою повернути клопотання слідчому з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Вишневської- ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого СВ Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 26 листопада 2014 року про заборону вчиняти певні дії, повернути слідчому для усунення недоліків в строк протягом сімдесяти двох годин.

Судді: