АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003398, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2014 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської від 18 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 04.07.2013р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 25.09.2014р. направлений відбувати покарання у виді 3 років позбавлення волі,

Засуджений: за ст. 395 КК України до покарання у вигляді двох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, із застосуванням ч. 1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання, за сукупністю вироків, у вигляді трьох років десяти днів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

13 серпня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 був встановлений адміністративний нагляд терміном на 1 рік.

14 серпня 2014 року ОСОБА_7 належним чином був ознайомлений з постановою Павлоградського міськрайонного суду про встановлення у відношенні нього адміністративного нагляду, а також був зобов`язаний прибувати на реєстрацію до Павлоградського МВ чотири рази на місяць. Крім того ОСОБА_7 був попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду та був ознайомлений з обмеженнями встановленими судом:

- заборонено виходити з кв. АДРЕСА_1 з 22.00 годин до 05.00 годин, за винятком часу, пов`язаного з працею;

- заборонено перебувати у ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив;

- з`являтися на реєстрацію до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області чотири рази на місяць, тобто перший, другий, третій, четвертий вівторок кожного місяця;

ОСОБА_7 з метою ухилення від адміністративного нагляду, маючи реальну можливість виконати покладені на нього зобов`язання, без поважної причини, проігнорувавши їх і самовільно змінив місце проживання, без повідомлення Павлоградського МВ ГУМВС та дозволу керівництва Павлоградського МВ ГУМВС, став періодично проживати за межами Дніпропетровської області, виїхавши до міста Мелітополя Запорізької області.

ОСОБА_7 починаючи з 19.08.2014 року, не проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , де він зареєстрований, з метою ухилення від адміністративного нагляду став проживати в місті Мелітополь Запорізької області. Крім того починаючи з 19.08.2014 року, не з`являючись на реєстрацію до ВДІМ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та виїжджав за межі Дніпропетровської області, в наслідок чого ігноруючи правила встановленого адміністративного нагляду порушив встановлені йому 13.08.2014 року Павлоградським міськрайонним судом обмеження, пов`язані з адміністративним наглядом.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини скоєного обвинуваченим правопорушення та його юридичну кваліфікацію вважає, що судом при постановленні вироку було допущені істотні порушення кримінального процесуального законодавства та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків суд не вказав до якого саме покарання засуджено обвинуваченого. Просить вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18.12.14р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 395 КК України, скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 395 КК України у вигляді 2 місяців арешту, на підставі ст.ст. 71,72 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.13р. та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 10 днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала апеляцію і просила скасувати вирок суду і постановити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_7 який вважав за необхідне задовольнити апеляцію прокурора, виступ обвинуваченого в судових дебатах та з останнім словом в яких він просив задовольнити апеляцію прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі та доводи висловлені учасниками розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, викладених у вироку, ніким з учасників процесу не оспорюються, а тому колегія суддів не входить в їх обговорення. Судом вірно встановлені всі фактичні обставини скоєного обвинуваченим злочину.

Дії ОСОБА_7 суд обґрунтовано кваліфікував за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході судового слідства були належно досліджені всі обставини справи. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При винесенні вироку, районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості та дані про особу обвинуваченого, який не працює, скоїв злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.

До того ж, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, обвинувачений під час іспитового строку скоїв новий умисний злочин.

Пом`якшуючою обставиною суд обґрунтовано визнав щиросердне каяття, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

Судом обґрунтовано призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 395 КК України у вигляді двох місяців арешту, яке є достатнім для його виправлення.

В той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та було встановлено в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 був засуджений 04.07.2013р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 25.09.2014р. іспитовий строк стосовно ОСОБА_7 скасований та він направлений відбувати покарання у виді 3 років позбавлення волі.

19 серпня 2014 року ОСОБА_7 ухиляючись від адміністративного нагляду самовільно залишив постійне місце проживання, тобто скоїв злочин, передбачений ст. 395 КК України.

На момент скоєння вказаного злочину не відбута частина покарання за попереднім вироком складала 3 роки позбавлення волі.

Суд, же призначаючи покарання за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_8 призначив його у вигляді трьох років 10 днів, не вказавши вид покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає апеляцію прокурора обґрунтованою, а вирок суду скасуванню з постановленням нового вироку.

Оскільки ОСОБА_7 затриманий 26 листопада 2014 року, тому строк відбуття покарання йому слід обчислювати саме з цієї дати.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, ст.405, п. 3 ч.1 ст.407, 409, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської від 18 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 днів.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання з 26 листопада 2014 року.

Вирок апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4