УХВАЛА

Іменем України

29
листопада 2007 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- Топчій В.М.

суддів - Язєва C.O.,
Осоченко A.M.

за участю
прокурора - Сулейманової Д.Н.

адвоката - ОСОБА_1

засудженого
- ОСОБА_2

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 на вирок
Феодосійського міського суду АРК від 24 вересня 2007 року, яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, який мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, на підставі ст. .89 КК України не судимого

засуджено
за ч.2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 2 роки.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 900
грн, а також на відшкодування моральної
шкоди 50.000 грн.

Вирішено питання
з речовими доказами.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3
засуджено за те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_2,
приблизно о 19 годині 30 хвилин,
керуючи автомобілем Шевролет-Такума,
р.н. НОМЕР_1, рухаючись у м. Феодосія по вул. К.Маркса зі сторони центра міста у напрямку
кінотеатру «Україна», в районі буд. № 11,
порушивши вимоги п.п.1.5, 2.3
(б), 10.1, 11.2,
11.3, 12.3 ПДР України, виїхав
на зустрічну смугу та допустив
зіткнення з мотоциклом «Іномото ДТ-200»

Справа
№11-1901/2007р. Головуючий -

Категорія:
ч.2 ст. 286 КК України у 1
інстанції: Коваленко О.О.

Доповідач:
Язєв С. О.

р.н.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5- В
результаті чого ОСОБА_5 було завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місті
дорожньо-транспортної пригоди.

В
апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду у частині призначеного
покарання змінити, застосувати ст. 75 КК України.

Свої
доводи мотивує тим, що вчинений ним
злочин є необережним, судом також не в
повній мірі враховані його позитивні характеристики з місця проживання та
роботи, щире каяття, визнання вини, повне відшкодування матеріальної шкоди та
часткове - моральної.

У
запереченні потерпіла ОСОБА_4 просить апеляцію засудженого залишити без
задоволення, а вирок суду - без змін.
Вказує, що доводи ОСОБА_1 про щире
каяття є неспроможними. Засуджений з місця вчинення злочину втік, моральної шкоди не відшкодував, своїм вчинком залишив без батька двох
малолітніх дітей.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_3 та
адвоката ОСОБА_1, які підтримали
апеляцію, думку прокурори, який вважав за необхідне апеляційну скаргу
засудженого залишити без задоволення, а
вирок - без змін, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Винність
засудженого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних та
досліджених у судовому засіданні у порядку
ст. 299 КПК України доказів, яким судом надана належна правова оцінка та
вірна кваліфікація за ч.2 ст. 286 КК України.

Як
вбачається з вироку, призначаючи
покарання суд першої інстанції врахував необережну форму вини, позитивні характеристики особи
засудженого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків, та прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що сукупність зазначених обставин
суттєво знижує ступінь тяжкості скоєного злочину та в порядку ст. 69 КК України перейшов до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не передбаченого в санкції інкримінованої статті
- обмеженню волі.

При
цьому зазначена в апеляції сукупність пом'якшуючих покарання обставин та дані
про особу винного, були враховані судом
у значної ступіні, та призначено
покарання не пов'язане з позбавленням волі.

З
урахуванням наведеного, призначене
покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України та підстав для застосування ст. 75 КК України, про що просить в апеляції засуджений, не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 365-366 КПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишити без

задоволення, а вирок Феодосійського
міського суду АРК від 24 вересня 2007 року щодо

нього
без змін.