Справа №
ВИРОК

Іменем України

26 лютого 2007 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого: судді Петрова Р.І.,

при секретарі: Гриценко Т.М.,

з участю прокурора: Полового О.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Онуфріївка кримінальну справу за
звинуваченням:

ОСОБА_1, уродженця селища Підлужжя Верхньодніпровського
району Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою
освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, судимого 3 листопада 2005 року
Онуфріївським районним судом Кіровоградської області по ч. З ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік 6 місяців;

ОСОБА_2, уродженця селища Куцеволівка
Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина
України, з повною середньою освітою, не одруженого, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_2,
раніше не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_1 вчинив викрадення
повторно, за таких обставин.

10 жовтня 2006 року, близько 18.00 годин, ОСОБА_1
разом з ОСОБА_2, знаходячись на території колишньої птахоферми СФГ
„Славутич", яка розташована на околиці селища Куцеволівка Онуфріївського
району Кіровоградської області, побачили на поверхні землі біля корпусу № 2 теплогенератор ТГ-2,5
А, належний фермерському господарству „ІНФОРМАЦІЯ_2". В цей час у них
виник умисел, направлений на скоєння крадіжки вказаного теплогенератора. Реалізовуючи
свій злочинний намір щодо незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2, впевнившись, що їх дії непомітні для оточуючих, таємно викрали згаданий теплогенератор ТГ-2,5 А, на якому були відсутні шафа керування,
форсунка та головний вентилятор з електродвигуном, ринковою вартістю з
урахуванням зносу 936 грн. 30 коп. З місця
скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного злочину визнали повністю. Вказували, що
скоїли злочин за обставин, викладених у обвинувальному висновку, підтвердивши
показання дані під час досудового слідства по справі. У вчиненому розкаювались.

Вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується доказами,
дослідженими в порядку ч. З ст. 299
КПК України.

Таким чином, обвинувачення, пред'явлене підсудним,
визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1, направлені на заволодіння
майном ФГ „ІНФОРМАЦІЯ_2", за ч. 2
ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб, а дії ОСОБА_2 -
також за ч. 2 ст. 185 КК України, але
як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб,
оскільки підсудні скоїли крадіжку, домовившись заздалегідь про її спільне
вчинення, а ОСОБА_1 при цьому мав на момент вчинення злочину не погашену у
встановленому законом порядку судимість за злочин, передбачений ст. 185 КК України.

При призначенні підсудним покарання суд враховує, що вони
вчинили злочин середньої тяжкості, особи винних, які за місцем мешкання, роботи
та навчання характеризується виключно позитивно. ОСОБА_2 раніше не притягувався
до кримінальної відповідальності, ОСОБА_1 раніше судимий, обидва підсудних до
адміністративної відповідальності не притягувались.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудних є їх щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а
обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_1, є також вчинення
злочину внаслідок збігу сімейних обставин, оскільки ОСОБА_1 скоїв злочин з
метою матеріального забезпечення сім'ї, яка вкрай потребувала фінансової
допомоги, при цьому постійного місця роботи він не мав у зв'язку з сучасними
проблемами сільської місцевості у сфері зайнятості населення, а потерпілою
стороною, внаслідок віктимної поведінки, були створені всі умови для
заволодіння майном.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудних, не встановлено.

Враховуючи наявність згаданих вище декількох обставин, що пом'якшують
покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, приймаючи до уваги особи підсудних, які характеризуються виключно
позитивно, обставини скоєного злочину, зокрема те, що злочином не завдано
значної шкоди, і вона добровільно відшкодована підсудними, суд вважає за
можливе, застосувавши ст. 69
КК України, перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції ч. 2
ст. 185 КК
України, а саме призначити підсудним покарання у вигляді штрафу.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив злочин під час іспитового строку
внаслідок звільнення від відбування покарання, вимоги ст.ст. 71-72 КК України щодо
призначення покарання за сукупністю вироків, вид призначеного підсудному
основного покарання, суд зазначає, що штраф при сукупності вироків складанню з
іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Цивільний позов
по справі не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.321-324
КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і
призначити кожному покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у
вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що
складає 680 гривень.

Запобіжний
захід засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили
залишити той же - підписку
про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської
області

протягом 15 діб з моменту його проголошення
через Онуфріївський районний суд

Кіровоградської
області.