Справа № 405/5398/14-к
Номер провадження 1-кп/404/11/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0000056 від 12.08.2013 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розношенці Ульяновського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого повну вищу освіту, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового слідства ОСОБА_3 , обвинувачується за ч.2 ст.382 КК України - як умисне невиконання постанови суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою, скоєного ним на думку обвинувачення за таких обставин.

Згідно наказу № 28 від 28 вересня 2011 року по особовому складу призначено директором ТОВ «Кіровоградінтерсервіс».

Згідно до п.9.2 «Директор Товариства» Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» (нова редакція), який затверджено зборами учасників ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» № 12 від 19 грудня 2012 року та посадовими обов`язками директора ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», виконавчим органом в Товаристві та його керівником є директор Товариства. Директор одноособово вирішує всі питання діяльності Товариства за винятком тих, що входять до компетенції зборів учасників. Також він вчиняє будь-які правочини від імені Товариства, у тому числі, розпоряджається майном Товариства та укладає договори, приймає на роботу та звільняє з неї працівників, таким чином здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, являючись службовою особою у застосуванні ст. 364 КК України згідно примітки № 1.

Згідно постанови Вищого Господарського суду України від 05 грудня 2012 року по справі №5013/469/12(5013/1689/11), яка набрала законної сили, за позовом КП «Елегант» до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» щодо витребування майна з чужого незаконного володіння суд постановив задовольнити позов КП «Елегант» та витребувати з володіння і зобов`язати ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» майно 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: приміщення їдальні загальною площею 597.7 кв. м., приміщення гаражу загальною площею 302.1 кв. м.. приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., 1/2 частину огорожі.

Згідно ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України постанова Вищого господарського суду України набирає законної сили з дня її прийняття.

03 січня 2013 року Господарським судом Кіровоградської області видано Наказ у справі № 5013/469/12 про примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 року по справі № 5013/469/12, за яким наказує витребувати з володіння та зобов`язати ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., 1/2 частину огорожі. Також в цьому наказі зазначено, що постанова Вищого господарського суду України набрала законної сили 05.12.2012 року, тобто з моменту прийняття.

22.01.2013 року на примусове виконання Наказу Господарського суду Кіровоградської області у справі № 5013/469/12 від 03.01.2013 року за позовом КП «Елегант» до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» щодо витребування з володіння та зобов`язання ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» зазначене вище майно відкрито виконавче провадження, про що повідомлено сторони.

19.02.2013 року директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» ОСОБА_3 , будучи службовою особою підприємства, укладає з ОСОБА_7 , що є приватною особою, договір дарування, щодо 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: адміністративного корпусу, загальною площею 937 кв.м., ангару, загальною площею 1405,6 кв.м., ангару загальною площею 2386,6 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м., приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м., вбиральні та огорожі. До вище вказаного майна входить майно, яке згідно Постанови Вищого господарського суду України від 05 грудня 2012 року у справі № 5013/469/12(5013/1689/11) ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» зобов`язано передані КП «Елегант».

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за місцем вчинення нотаріальних дій у приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 , про що в Реєстрі для вчинення нотаріальних дій мається запис за №587 від 19.02.2013 року.

В ч. 4 вище вказаного договору зазначено, що Дарувальник ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» в особі ОСОБА_3 про вчинення дарування повідомив усім заінтересованим у тому числі особам, а також стверджує, що предметом договору в спорі не перебуває та обставини, які б перешкоджали вчиненню правочинну та які б замовчувалися учасником правочинну не існують.

Згідно укладеного договору ОСОБА_7 набула право власності на 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: адміністративного корпусу, загальною площею 937 кв.м., ангару, загальною площею 1405.6 кв.м. ангару загальною площею 2386.6 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302.1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., приміщення їдальні загальною площею 597.7 кв.м., вбиральні та огорожі у тому числі і на майно, яке ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» зобов`язано передати КП «Елегант». згідно постанови Вищого Господарського суду України від 05 грудня 2012 року по справі № 5013/469/12(5013/1689/11) та Наказу Господарського суду Кіровоградської області у справі № 5013/469/12 від 03.01.2013 року про примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 року

Таким чином, директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» ОСОБА_3 , будучи службовою особою, діючи умисно та цілеспрямовано, достовірно знаючи про зобов`язання передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по АДРЕСА_2 згідно постанови Вищого Господарської о суду України від 05 грудня 2012 року, яка набрала законної сили, усвідомлюючи про наявність примусового виконання рішення суду згідно наказу Господарського суду Кіровоградської області у справі 5013/469/12 від 03 січня 2013 року, з метою умисного невиконання постанови суду, яка набрала законної сили 19.02.2013 року укладає договір дарування 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по АДРЕСА_2 з ОСОБА_7 , який посвідчено у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 . про що в Реєстрі для вчинення нотаріальних дій мається запис за № 587 від 19.02.2013 року. Подароване ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» майно фактично включає в себе майно, яке товариство повинно передати КП «Елегант» на підставі постанови Вищого Господарського суду України від 05 грудня 2012 року.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.382 КК України - як умисне невиконання постанови суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.

За переконанням сторони обвинувачення та згідно з наданими прокурором доказами вина ОСОБА_3 доводиться:

протоколами огляду предметів, вилучених під час слідчих дій, які в подальшому визнані речовими доказами;

- показаннями підозрюваного, показаннями потерпілої та свідків.

Дослідивши під час судового розгляду усі без виключення надані сторонами докази, оцінюючи вказані докази відповідно до положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, суд вважає висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст.382 КК України недоведеним належними, допустимими та достовірними доказами і виходить з таких мотивів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині за ч.2 ст. 382 КК України під час судових засідань не визнав, дав покази на спростування висунутих йому обвинувачень. Зокрема зазначив, що дійсно згідно наказу № 28 від 28 вересня 2011 року по особовому складу він призначений директором ТОВ «Кіровоградінтерсервіс».

Згідно Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», який затверджено зборами учасників ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» № 12 від 19 грудня 2012 року та посадовими обов`язками директора ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», виконавчим органом в Товаристві та його керівником є директор Товариства. Директор одноособово вирішує всі питання діяльності Товариства за винятком тих, що входять до компетенції зборів учасників. Також вчиняє будь-які правочини від імені Товариства, у тому числі, розпоряджається майном Товариства та укладає договори.

Крім того зазначив, що він як директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» будучи службовою особою, не мав умислу та цілеспрямованості, достовірно не знав про зобов`язання передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по вул. Мурманській, 3 в м. Кіровограді згідно постанови Вищого Господарського суду України від 05 грудня 2012 року, яка набрала законної сили, не володів інформацією про наявність примусового виконання рішення суду згідно наказу Господарського суду Кіровоградської області у справі 5013/469/12 від 03 січня 2013 року, не мав на меті умисного невиконання постанови суду, яка набрала законної сили 19.02.2013 року про які дізнався лише в листопаді 2013 року коли державні виконавці вручили копію постанови про примусове виконання рішення суду. 19 лютого 2013 року дійсно уклав договір дарування 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по вул. Мурманській, 3 в м. Кіровограді з ОСОБА_7 , який посвідчено у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 про що в Реєстрі для вчинення нотаріальних дій мається запис за № 587 від 19.02.2013 року. Зазначені дії не суперечать чиному законодавству України. А тому вину в скоєнні інкримінуємих йому дій, а саме вчинення умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили службовою особою - не визнає.
Оцінюючи окремо вказаний доказ як показання, які згідно з ч.4 ст.95 КПК України безпосередньо сприйняті під час судового засідання, суд вважає їх належними, оскільки вони стосуються предмету доказування, та допустимими. При цьому, суд враховує, що вказані показання не містять жодних відомостей, які б підтверджували обставини, вказані у висунутому обвинуваченні, а навпаки спростовують його в частині умисного невиконання постанови суду, що набрало законної сили.

Зі справи встановлено, що згідно наказу № 28 від 28 вересня 2011 року по особовому складу директором ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» призначено ОСОБА_3 .

( Т.1 а/п 162)

Згідно до п.9.2 «Директор Товариства» Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» (нова редакція), який затверджено зборами учасників ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» № 12 від 19 грудня 2012 року та посадовими обов`язками директора ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», виконавчим органом в Товаристві та його керівником є директор Товариства. Директор одноособово вирішує всі питання діяльності Товариства за винятком тих, що входять до компетенції зборів учасників. Також він вчиняє будь-які правочини від імені Товариства, у тому числі, розпоряджається майном Товариства та укладає договори, приймає на роботу та звільняє з неї працівників, таким чином здійснюючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, являючись службовою особою у застосуванні ст. 364 КК України згідно примітки № 1.

( Т.1 а/п 181)

Згідно постанови Вищого Господарського суду України від 05 грудня 2012 року по справі №5013/469/12(5013/1689/11), яка набрала законної сили, за позовом КП «Елегант» до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» щодо витребування майна з чужого незаконного володіння суд постановив задовольнити позов КП «Елегант» та витребувати з володіння і зобов`язати ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» майно 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: приміщення їдальні загальною площею 597.7 кв. м., приміщення гаражу загальною площею 302.1 кв. м.. приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., 1/2 частину огорожі.

( Т.1 а/п 90-92)

Згідно ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України постанова Вищого господарського суду України набирає законної сили з дня її прийняття.

03 січня 2013 року Господарським судом Кіровоградської області видано Наказ у справі № 5013/469/12 про примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 року по справі № 5013/469/12, за яким наказує витребувати з володіння та зобов`язати ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., 1/2 частину огорожі. Також в цьому наказі зазначено, що постанова Вищого господарського суду України набрала законної сили 05.12.2012 року, тобто з моменту прийняття.

( Т.5 а/п 2)

22.01.2013 року на примусове виконання Наказу Господарського суду Кіровоградської області у справі № 5013/469/12 від 03.01.2013 року за позовом КП «Елегант» до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» щодо витребування з володіння та зобов`язання ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» зазначене вище майно, відкрито виконавче провадження, про що належним чином сторони не повідомлено.

( Т.5 а/п 2)

19.02.2013 року директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» ОСОБА_3 , будучи службовою особою підприємства, укладає з ОСОБА_7 , що є приватною особою, договір дарування, щодо 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: адміністративного корпусу, загальною площею 937 кв.м., ангару, загальною площею 1405,6 кв.м., ангару загальною площею 2386,6 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м., приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м., вбиральні та огорожі. До вище вказаного майна входить майно, яке згідно Постанови Вищого господарського суду України від 05 грудня 2012 року у справі № 5013/469/12(5013/1689/11) ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» зобов`язано передані КП «Елегант».

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за місцем вчинення нотаріальних дій у приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 , про що в Реєстрі для вчинення нотаріальних дій мається запис за №587 від 19.02.2013 року.

В ч. 4 вище вказаного договору зазначено, що Дарувальник ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» в особі ОСОБА_3 про вчинення дарування повідомив усім заінтересованим у тому числі особам, а також стверджує, що предметом договору в спорі не перебуває та обставини, які б перешкоджали вчиненню правочинну та які б замовчувалися учасником правочинну не існують.

( Т.1 а/п 156, 184)

Згідно укладеного договору ОСОБА_7 набула право власності на 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: адміністративного корпусу, загальною площею 937 кв.м., ангару, загальною площею 1405.6 кв.м. ангару загальною площею 2386.6 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302.1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., приміщення їдальні загальною площею 597.7 кв.м., вбиральні та огорожі .

( Т.1 а/п 156)

Свідок ОСОБА_9 , який станом на 19.02.2013 року, працює комерційним директором ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», зазначив, що відповідно до довіреності № 21 від 05.12.2011 року представляв інтереси підприємства в усіх судах з правом наданих законному позивачу, відповідачу, третій особі та стороні виконавчого провадження. Так йому дійсно було відомо про спірне рішення постановлене Вищим Господарським судом України 05 грудня 2012 року, за позовом КП «Елегант» до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» щодо витребування майна з чужого незаконного володіння. Про зазначене рішення ОСОБА_3 як директора підприємства не повідомляв. Лише в кінці липня 2013 року стало відомо про примусове виконання рішення зазначеного суду.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює державним виконавцем. Весною 2013 р. у неї перебувало виконавче провадження про зобов`язання ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по вул. Мурманській, 3 в м. Кіровограді. Нею були направлені листи на адресу ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», які не буди вручені боржнику. Виходом на об`єкт вона з`ясувала, що приміщенням користуються особи, які не мають відношення до ТОВ «Кіровоградінтерсервіс». В динні 2013 р. представниками ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» були подані заяви про надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення. В подальшому представником ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» була подана заява про закінчення виконавчого провадження, оскільки майно було подаровано іншій особі. В задоволенні зазначеної заяви було відмовлено. На даний момент виконавче провадження не закінчено.

Свідок ОСОБА_11 , державний виконавець, повідомив суду, що дійсно у нього на виконанні знаходився наказ Господарського суду Кіровоградської області про примусове виконання постанови від 03.01.2013 року, 22.01.13 р. ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена супровідним листом ТОВ «Кіровоград- інтерсервіс» простим, а не рекомендованим, поштовим листом, що не перечить чинному законодавству.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що в січні 2013 р. КП «Елегант» передав до Кіровського ВДВС наказ суду про зобов`язання ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель, що розташовані по вул. Мурманській, 3 в м. Кіровограді, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. В подальшому виконавче провадження було передано до Кіровоградського ВДВС. В серпні 2013 р. КП «Елегант» виставив охорону на зазначеному об`єкті та передав де майно на електронні торги. Торги з примусового продажу спірного майна, не відбулися, оскільки на майно накладено арешт Кіровським районним судом м. Кіровограда по цивільній справі. КП "Елегант» з приводу добровільного виконання спірного майна до TQB «Кіровоградінтерсервіс» не звертався.

Оцінюючи кожний вказаний доказ окремо як показання, які згідно з ч.4 ст.95 КПК України безпосередньо сприйняті під час судового засідання, суд вважає їх належними, оскільки вони стосуються предмету доказування, та допустимими. При цьому суд враховує, що показання свідків не містять жодних відомостей, які б прямо або опосередковано підтверджували обставини, вказані у висунутому обвинуваченні. Навпаки, відомості повідомлені свідками вказують на те, що ОСОБА_3 не мав інформації, станом на 19.02.2013року, про існування судового рішення та умисно невиконував постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню поки не буде визнана винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року " Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ", недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно ч. 2 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 (із змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», виправдувальний вирок може бути постановлений, у зв`язку з недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним. Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке було пред`явлено підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Заслухавши показання підсудного, свідків, доводи представника державного обвинувачення та захисника, дослідивши документи процесуальних дій та інші письмові матеріали, суд приходить до висновку про те, що пред`явлене підсудному обвинувачення свого підтвердження не знайшло, переконливих і беззаперечних доказів про наявність у діях ОСОБА_3 інкримінованих йому діянь не здобуто, а тому підстав для винесення обвинувального вироку немає.

Згідно вимог ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України є: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зміст обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та зібраних у кримінальному провадженні доказів дає підстави для висновку про відсутність події інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті відсутні будь-які посилання на мотив та мету в діях ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з чого можна зробити висновок що орган досудового слідства їх не сформулював, постільки ні мети, ні мотиву не виконувати рішення суду у ОСОБА_3 не було. Оскільки мотив і мета є суб`єктивною стороною злочину, тобто обов`язковою його складовою, то відсутність цієї складової свідчить про відсутність самої події кримінального правопорушення. Це підтверджено і в ході судового розгляду, де також не отримано доказів наявності у ОСОБА_3 мотиву та мети не виконувати рішення суду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення), або з моменту перешкоджання його виконанню. Для визначення моменту закінчення цього злочину важливим є встановлення моменту надходження судового рішення до службової особи, яка повинна його виконувати, і строку виконання судового рішення, який встановлено законом або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КК України кримінальна відповідальність наступає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинене службовою особою. Доказування суб`єктивної сторони злочину можливе лише на підставі аналізу її зовнішніх проявів.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний , якому необхідно виконувати судове рішення , усвідомлює характер своїх обов`язків , але не виконує цього рішення за наявності можливості виконати його або перешкоджає такому виконанню.

Об`єктом злочину передбаченого ст. 382 КК України є діяльність суду по відправленню правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його приписів, які реалізують цю функцію, кожної службовою особою.

Крім того, об`єктивною стороною злочину передбаченого ст. 382 КК України є невиконання будь-якого судового рішення, яке безпосередньо запропоновано виконати даній службовій особі, або перешкоджання службовою особою його виконання.

Згідно Примітки до статті 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, місцевого самоврядування, на державних чи комунальних унітарних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Суб`єктом злочину може бути лише службова особа, яка відповідно до повноважень повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення або завдяки своїм повноваженням мала можливість перешкодити останньому. Такими службовими особами можуть бути керівники та інші службові особи підприємств, установ, організацій, державні виконавці тощо.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Невиконання судового акта є бездіяльністю, яка означає незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними: пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі (наказ, розпорядження, повідомлення) небажання його виконати. Невиконання може мати і характер ухилення, коли службова особа відкрито не відмовляється від виконання судового акта, однак вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Докази надані суду та дослідженні під час судового розгляду не містять в собі свідчень про вчинення ОСОБА_3 умисних дій, направлених на ухилення від виконання рішення суду чи перешкоджання виконанню.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено наявність умислу у ОСОБА_3 , направленого на невиконання рішення суду чи перешкоджання виконанню, також не доведено наявність можливостей директора ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» якого є ОСОБА_3 , виконати в повному об`ємі та своєчасно рішення судів. Твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_3 мав реальну можливість виконати рішення судів в повному обсязі, не були встановлені і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Досліджені в судовому засіданні оригінали виконавчого провадження номер за ЄДРВП: 35926215, 22.01.2013 року винесено постанову державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, відповідно до наказу № 5013/469/12 Господарського суду Кіровоградської області від 03.01.2013 року про примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2012 року по справі № 5013/469/12, за яким наказує витребувати з володіння та зобов`язати ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» передати КП «Елегант» 13/200 часток комплексу будівель по АДРЕСА_2 , а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м., приміщення гаражу загальною площею 202.6 кв.м., 1/2 частину огорожі, супровідний лист Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, адресованого ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» про направлення постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2012 року для виконання та до відома, винесену на підставі наказу № 5013/469/12 від 03.01.2013 року, що видав Господарський суд. В зазначеному листі відсутні відомості про реєстраційний номер відправлення, дата відправлення, а також не вірно зазначено дата складання як 22 січня 2012 року в той час як зазначена постанова винесена 22 січня 20123 року. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження направлена адресату простою кореспонденцією, чим порушено вимоги ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». В матеріалах виконавчого провадження також відсутній повідомленням про вручення, що до направлення рекомендованого листа з постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2013р.

Проаналізувавши в судовому засіданні всі зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, не знайшла свого підтвердження, крім того, виходячи із принципу презумпції невинуватості, закріпленого в ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого слід трактувати на його користь.

Зважаючи на усе раніше викладене суд вважає висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст.382 КК України припущенням, яке не знайшло свого підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами та не доведене стороною обвинувачення поза межами розумного сумніву, а тому на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України суд вважає за необхідне ухвалити за цим обвинуваченням виправдувальний вирок у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України залишити без розгляду, постільки обвинувачення не підтвердилось і ОСОБА_3 слід виправдати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт майна у випадку виправдання обвинуваченого. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда 06.02.2014 року накладено арешт на автомобіль «Ford Fiesta 1.25» 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про державну реєстрацію СРВ684149 від 07.12.2007 року, а тому зазначений арешт підлягає скасуванню.

Процесуальних витрат по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.284, 368,370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 382 КК України визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з недоведеністю досудовим розслідуванням складу даного кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази залучені до матеріалів кримінальної справи зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Цивільний позов Арбітражного куруючого ОСОБА_12 ліквідатора КП «Елегант» до ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда 06.02.2014 року на автомобіль «Ford Fiesta 1.25» 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про державну реєстрацію СРВ684149 від 07.12.2007 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1