У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України

у складі:

головуючого - судді

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Таран Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області
від 14 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

органами досудового слідства
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженка та жителька м. Дзержинська
Донецької області, раніше не судима, обвинувачувалася у тому, що
10 квітня 2003 року не встановлена особа, діючи в інтересах і за згодою
ОСОБА_1, внесла до заяви в Дзержинський
МВ УМВС України в Донецькій області за
формою Ф-15 про реєстрацію останньої в
квартирі АДРЕСА_1 завідомо неправдиві відомості про родинний зв'язок
обвинуваченої з наймачем цього житла -
ОСОБА_2

Діючи
з метою незаконної приватизації зазначеної квартири, ОСОБА_1 використала
цей підроблений документ, надавши його через третіх осіб до органу, який
здійснює реєстрацію фізичних осіб за місцем проживання.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 29 листопада
2005 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із зміною обстановки, а кримінальну справу
провадженням закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого
2006 року зазначену постанову місцевого суду скасовано, а провадження по справі
закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1
складу злочину.

У касаційному поданні прокурор просить судові рішення
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів вважає, що подання не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом при перевірці даної кримінальної справи
в апеляційному порядку прийнято правильне рішення про закриття справи щодо
ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу злочину. Свої висновки, з якими
погоджується колегія суддів, суд
належним чином умотивував.

Як убачається із матеріалів кримінальної справи, наймач
житлового приміщення -ОСОБА_2 дала свою згоду на реєстрацію ОСОБА_1 в
квартирі АДРЕСА_1. Розмір
житлової площі цієї квартири становив 27,4 кв. метрів, що дозволяло
наймачу, відповідно до вимог житлового законодавства, реалізувати належне йому право на вселення іншої особи в
займане нею приміщення незалежно від наявності чи відсутності між ними родинних
зв'язків.

Отже апеляційний
суд правильно послався на те, що недостовірний в заяві запис щодо родинних
зв'язків між ОСОБА_2 й ОСОБА_1 не мав і не міг мати будь-яких правових
наслідків для прийняття рішення про
реєстрацію останньої у зазначеному житлі, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.11
КК України, дії ОСОБА_1 не є
злочином.

З огляду на
викладене, не вбачаючи підстав для призначення справи до касаційного розгляду з
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Судді:

Кармазін Ю.М. Таран Т.С. Глос Л.Ф.