У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Верещак
В.М.,

суддів

Мороза М.А.,
Канигіної Г.В.,

за участю
прокурора

Сорокіної
О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 28 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Миколаївської області на
вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

зазначеним вироком засуджені:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше
несудимий,

- за ст.296 ч.4 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на
2 роки.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше несудимий,

- за ст.296
ч.4 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_3,
вирок щодо якого не оскаржується.

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнані винними у тому, що 03 січня 2006 р. близько 20години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, разом із ОСОБА_3 зайшли в комп'ютерний зал "Флеп",
розташований по пр. Леніна, 193 у м. Миколаєві, де з хуліганських спонукань,
виражаючи явну неповагу до суспільства, сталі чіплятися до підлітків, що
знаходились з клубі, намагаючись спровокувати бійку, при цьому нецензурно
лаялися і поводилися зухвало, що тривало близько 15 хвилин. У ході цього
ОСОБА_1 присів поруч з потерпілим ОСОБА_4 і у нецензурній формі безпричинно став
висловлювати намір побити його, на що ОСОБА_4 не реагував, щоб не допустити
конфлікту. У цей час ОСОБА_3 з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_4 удар рукою
у спину. Після чого ОСОБА_4, попереджуючи ці хуліганські дії, піднявся зі свого
місця і відштовхнув ОСОБА_3 і той упав на підлогу. У цей час ОСОБА_1 підскочив
до ОСОБА_4, намагаючись вдарити його, однак ОСОБА_4 зміг схопити ОСОБА_1 за
руки і утримував його, поки охоронець не вигнав хуліганів з клубу. Виходячи із
клубу, останні взяли зі сміттєвого ящика порожні скляні пляшки, щоб використати
їх для побиття ОСОБА_4 і стали чекати потерпілого біля клубу. Через кілька
хвилин, ОСОБА_4 вийшов із клубу зі своїми трьома молодшими братами. Коли
ОСОБА_4 проходив повз ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2, вони в грубій формі
запропонували йому пройти у двір з'ясувати стосунки. ОСОБА_4 сказав своїм
молодшим братам бігти додому, а сам
пішов останнім, не реагуючи на
зухвалі пропозиції зазначених осіб. Потім ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розбили скляні
пляшки, пристосувавши їх для нанесення тілесних ушкоджень, а ОСОБА_2 з тією ж
метою приготував перочиний ніж. Після чого зазначені особи, продовжуючи свої
хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю, наздогнали ОСОБА_4,
на розі пр. Леніна і вул. Комсомольської, де з застосуванням скляних уламків і
перочиного ножа нанесли потерпілому не менш 7 ударів в обличчя та побили його.
У результаті нанесення ударів, ОСОБА_4 були заподіяні легкі тілесні ушкодження,
що потягли короткочасний розлад здоров'я.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

У касаційному
поданні заступник прокурора Миколаївської області просить судове рішення щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати у зв'язку з м'якістю призначеного засудженим
покарання.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який вони засуджені,
відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих в
судовому засіданні і наведених у вироку доказів і у поданні не оспорюється.

Згідно з
вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових
злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та
обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання. Ці вимоги закону судом не
дотримані, про що обґрунтовано йдеться у касаційному поданні.

Посилання у
вироку, що призначаючи покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд враховує характер і
ступінь тяжкості вчиненого ними злочину є формальним і фактично не враховує
характер вчиненого засудженими злочину, віднесеного до категорії тяжких.

З урахуванням наведеного звільнення
від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є незаконним і необґрунтованим.

Отже, вирок
Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особам засуджених.

Якщо при
новому судовому розгляді справи підтвердиться винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
тому ж об'ємі обвинувачення, то призначене їм покарання слід вважати м'яким.

Керуючись ст. 395,396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л
а:

касаційне подання заступника
прокурора Миколаївської області задовольнити.

Вирок Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Судді:

Верещак В.МА. Кривенда О.В. Шевченко Т.В.