УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО
СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

31
січня 2007
року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в
складі:

головуючого - Гошовського Г.М.,

суддів - Вотьканича Ф.А.
і Сімаченко Л.І.,

за участю прокурора
Фрицюк В.В., адвоката ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_1 і
потерпілої ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляціями старшого помічника Ужгородського
міжрайонного прокурора та потерпілої ОСОБА_3 на вирок Ужгородського
міськрайонного суду від 26 жовтня 2006 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1українця, громадянина України, не
судимого, -

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4
роки б місяців позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання
з випробуванням з
встановленням йому іспитового
строку 3
роки.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишено підписку
про невиїзд.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 20000 грн. матеріальної шкоди.

А також постановлено стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Закарпатській області 260 грн.
82 коп. судових
витрат.

Питання про
судові витрати вирішено у відповідності до вимог ст.93 КПК України.

ОСОБА_1 визнано
винними і засуджено за те, що він 22 вересня 2005 року близько 3 год.10 хв., керуючи автомобілем марки „ГАЗ-2410" д.р.н.НОМЕР_1, на автодорозі Ужгород-Чоп за
с.Тийглаш Ужгородського району, порушивши вимоги п.п.11.2, 12.2,
12.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де
здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4. та ОСОБА_5, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості, а
ОСОБА_4 помер на
місці пригоди.

справа: № 11-26/07

Головуючий у першій
інстанції: Машкаринець І.М.

доповідач: Вотьканич Ф.А. Номер
рядка статистичного звіту:
11

В апеляції
потерпілої ОСОБА_3 порушується питання про скасування вироку і
направлення справи на
новий судовий розгляд.

Апеляцію
потерпіла мотивує тим, що призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає ступеню
тяжкості вчиненого ним злочину. Вказує на те, що суд безпідставно застосував до
засудженого вимоги ст.75
КК України, не врахувавши при цьому наслідки вчиненого ним злочину, а також
те, що він вину не визнав і не розкаявся у вчиненому, крім того, суд при
розв'язанні заявленого нею цивільного позову не вирішив питання про відшкодування
заподіяної злочином моральної
шкоди.

Аналогічні вимоги містяться в
апеляції старшого помічника

Ужгородського міжрайонного прокурора,
який просить скасувати вирок
суду

через невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості

вчиненого ним
злочину та особі
засудженого.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора і потерпілої ОСОБА_3, які підтримали
апеляції і просить скасувати вирок, а справу направити
на новий судовий розгляд, міркування засудженого ОСОБА_1 про обґрунтованість
вироку і залишення його без зміни та адвоката ОСОБА_2, який просить
дану кримінальну справу направити на додаткове розслідування, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляції прокурора і потерпілої
обгрунтовані і підлягають
задоволенню з наступних
підстав.

Вирок суду
підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінально-процесуального
закону та невідповідність призначеного ОСОБА_1
покарання тяжкості вчиненого
ним злочину та
особі засудженого.

Судом першої
інстанції при розгляді даної справи не дотримано вимоги
кримінально-процесуального закону, які регламентують участь потерпілого в
судовому розгляді, чим були істотно порушені права й законні інтереси
потерпілих у справі
ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

так, в порушення
вимог ст.290 кпк
України суд не з'ясував причини неявки в судове засідання потерпілого ОСОБА_5 і
не вирішив питання про можливість з'ясування всіх обставин справи й захисту
прав та законних інтересів
потерпілого у його
відсутності.

На досудовому
слідстві потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на суму 500 гривень. Однак
при розгляді справи судом першої інстанції цей позов не розглянуто і питання
про відшкодування матеріальної шкоди
заподіяної потерпілому ОСОБА_5
судом не вирішено.

з матеріалів
кримінальної справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 був очевидцем події, а
тому його показання щодо фактичних обставин, як такі що мають істотне значення
для правильного вирішення справи, підлягали
перевірці безпосередньо в
судовому засіданні.

Зокрема з
урахуванням заперечення засудженим ОСОБА_1 своєї вини, з метою перевірки його
тверджень про наїзд на потерпілого волошина в момент обгону іншого транспортного
засобу, суду слід було допитати безпосередньо в судовому засіданні очевидців
даної події - потерпілого ОСОБА_5
та свідка ОСОБА_6

Оголошення судом
показань потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні проведено
без дотримання вимог ст.ст.306,308 КПК України, оскільки застосовуючи до
вказаних осіб привід органами внутрішніх справ,
судом явка цих
осіб до суду
визнана обов'язковою.

судом при
розгляді заявленого потерпілою
ОСОБА_3 цивільного

позову про
відшкодування заподіяної їй
злочином матеріальної та
моральної

шкоди не
дотримано в повному
обсязі вимоги кримінально-процесуального

закону які регламентують захист
прав і законних
інтересів потерпілих від

злочину.

З

У матеріалах справи (а.с.201-205) міститься позовна заява потерпілої ОСОБА_3 про
відшкодування їй заподіяної злочином матеріальної і моральної шкоди.

Розв'язуючи цивільний позов в частині стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.328 КПК України, своє рішення у вироку взагалі
не мотивував.

Щодо усної заяви потерпілої ОСОБА_3 в судовому засідання
про заявления нею позову,
в частині відшкодування моральної шкоди, в порядку цивільного судочинства, така
не може бути взята до уваги, так як зазначений мотив - необхідність
збирання додаткових доказів не грунтується на
вимогах закону.

відповідно до положень ст.64
кпк України - характер
і розмір шкоди заподіяної злочином є обставиною, що підлягає доказуванню у кримінальній
справі.

Перекладання обов'язку доказування характеру і розміру заподіяної
злочином шкоди на
потерпілу суперечить вимогам
закону.

Тому не вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої
ОСОБА_3 в частині відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди є
істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального
закону.

Судова колегія вважає, що обгрунтованими є посилання в
апеляціях і на м'якість призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання.

За змістом закону, підставою для застосування ст.75 КК
України є наявність висновку суду про, те що виходячи із тяжкості злочину,
особи винного та інших обставин справи виправлення засудженого можливе без
відбування покарання.

Цим
вимогам закону вирок
суду не відповідає,
з наступних підстав.

Мотивуючи необхідність застосування до засудженого
ОСОБА_1 ст.75 КК
України, суд першої інстанції послався у вироку на позитивну характеристику
останнього, а також на те, що він
притягається до кримінальної
відповідальності вперше.

На думку судової колегії, зазначені обставини не є
підставами для застосування до ОСОБА_1.
ст.75 КК
України та звільнення його від відбування
призначеного йому покарання
із встановленням іспитового
строку.

Зокрема, судова колегія, вважає, що судом першої інстанції
не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину та наслідки злочинних дій у
вигляді заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_4. і спричинення тілесних ушкоджень
середньої тяжкості потерпілому
ОСОБА_5.

У вчиненні злочину ОСОБА_1 не розкаявся, будь яких обставин, що
пом'якшують покарання у
справі не встановлено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що вирок суду
підлягає скасуванню із-за неправильного застосування судом першої інстанції
вимог ст.75 КК України.

Таким чином, при розгляді даної справи місцевим судом
допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які
виключали можливість постановления
вироку, а тому справа підлягає поверненню на новий судовий
розгляд в суд
першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути вказані
недоліки, вжити заходів до всебічного, повного й об'єктивного дослідження
обставин справи, дати оцтнку зібраним і дослідженим доказам та ухвалити законне
й обгрунтоване рішення, якщо
буде встановлено, що
ОСОБА_1 скоєно злочин,

в якому він обвинувачується, йому слід
призначити більш суворе
покарання з

додержанням вимог," передбачених ст. 65 КК України.

4

керуючись ст.ст.365, 366 кпк
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляції потерпілої ОСОБА_3 та старшого помічника Ужгородського міжрайонного прокурора
задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі зі
стадії судового розгляду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.