Справа № 497/1324/26
Провадження № 1-кп/497/167/26
УХВАЛА

27.05.26 року Болградський районний суд Одеської області у складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду міста Болграда Одеської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000190 від 30.03.2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, громадянина України, не працюючого, раніше судимого вироком Болградського районного суду Одеської області від 02.12.2025 року за ч.1 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

21.05.2026 року прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду надав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в якому посилається на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, до нього під час досудового розслідування застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та обумовлені тим, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування, скоїв тяжкий злочин, може ухилитися від суду, може впливати на свідків та має змогу перешкоджати встановленню істини оскільки обізнаний про стан досудового розслідування, оперативні та слідчі версії, що ускладнить подальше здобуття органом досудового розслідування доказів.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, посилаючись також на той факт, що ОСОБА_4 скоїв тяжке кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується в період іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

У відповідності до Рішення Конституційного суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Рішенням Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017 встановлено, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Отже, у разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2026 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 28.05.2026 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, може впливати на свідків кримінального провадження, так як володіє інформацією про них. Також має змогу вчинити дії до перешкоджання судовому слідству, оскільки наразі обізнаний про стан досудового розслідування, оперативні та слідчі версії, а також той факт, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується скоєне ним у період іспитового строку.

Суд вважає, що обраний на досудовому розслідуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінується, зокрема, за ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, у тому числі: тяжкості вчиненого злочину, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, міцністю соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його проживання, не є доцільним з точки зору мети і підстав застосування запобіжного заходу, тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вже визначений під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування розмір застави, тяжкість кримінального злочину, за яким він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити заставу в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде для нього непосильним тягарем.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по цьому кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 194-199, 314-316, 395 КПК,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з утриманням його в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266240 (двісті шістесят шість тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по цьому кримінальному провадженю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 25 липня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали - до 25 липня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1