У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 184/606/26

Номер провадження 1-кс/184/153/26

11 березня 2026 року

Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покров клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді номера обслуги 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону, ВОС-104533А, у військовому званні «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-07.02.2024 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 гривень,

-25.03.2024 Броварським міським судом Київської області за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

в рамках кримінального провадження, внесеного 14.01.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2026 року на розгляд слідчого судді перебуває клопотання капітана поліції ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ним проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 . На теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не достатні для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити, вказала на наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які б давали можливість прийти до висновку про те, що процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена більш м`якими запобіжними заходами ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, посилаючись на наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених прокурором, а також те, що він не має наміру ухилятись від слідства та суду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечував проти клопотання слідчого, вказуючи на відсутність зазначених у клопотанні ризиків та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, доводи захисника, дослідивши клопотання, перевіривши долучені до нього документи, приходить до наступних висновків.

Процесуальний зміст і форма клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор, який підтримав клопотання, довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №128 від 23.05.2022 солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 527 від 24.06.2025 призначений на посаду номера обслуги 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді номера обслуги 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 08.11.2025 був відсутнім при перевірці особового складу підрозділу, який дислокувався в АДРЕСА_3 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, тобто поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 10.03.2026, тобто до тих пір, поки був затриманий працівниками ВП № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тим самим вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є зібрані в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

-протоколами допитів свідків;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст. 177 КПК України, існування яких доведено прокурором, по даному кримінальному провадженню є:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду, або від втечі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження»;

-ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний, перебуваючи на свободі без належних процесуальних обмежень, може незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу. Вказаний ризик обґрунтовується таким:

Більшість свідків є військовослужбовцями тієї ж військової частини або особами, з якими підозрюваний ОСОБА_5 проходив службу, перебував у відносинах підпорядкованості чи товариських відносинах, що полегшує можливість впливу шляхом: умовлянь, психологічного тиску, схиляння до надання вигідних для підозрюваного показань, узгодження позицій. Підозрюваний усвідомлює тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та можливі правові наслідки, що об`єктивно спонукає його до спроб вплинути на свідків для формування вигідної версії подій.

За наявних обставин існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі без належних процесуальних обмежень, може незаконно впливати на свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу.

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий за вчинення різного роду кримінальних правопорушень, в тому числі, за аналогічний злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу, що унеможливлює забезпечення його існування у законний спосіб. Відсутність фінансових ресурсів може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливого характеру з метою здобуття коштів для власного утримання, у разі перебування на волі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років..

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" слідчим суддею перевірено можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 інших (альтернативних) запобіжних заходів. При цьому, перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, слідчим суддею, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано: 1) відношення підозрюваного до пред`явленої підозри (визнання вини); 2) вік (є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність); 3) стан здоров`я - відомостей про наявність захворювань, які б перешкоджали утриманню в установі попереднього ув`язнення не надано, 4) міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання (не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має) 5) наявність місця роботи, майновий стан обвинуваченого (військовослужбовець); 6) характеризуючих документів слідчому судді не надано.

Ці обставини, за переконанням слідчого судді, мають бути оцінені як такі, що не є стримуючими факторами для вживання підозрюваним перешкод запобігання проведенню досудового розслідування.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт є недоцільним, оскільки репутація підозрюваного, відсутність постійного доходу, роботи не можуть гарантувати дотримання підозрюваним своїх обов`язків, і забезпечення своєчасного розслідування і розгляду судом кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя враховує, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За наведених вище обставин, враховуючи безальтернативність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, застосування щодо підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового слідства, суду, спробам впливу на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням останнього в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.03.2026р. по 08.05.2026 включно.

Строк дії ухвали до 08.05.2026 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору, направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ухвалу може бути подана скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Покровського міського суду ОСОБА_1