Справа №760/5693/26
УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

05 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368від 23.10.2025, про продовження строку дії обов`язків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 та ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту поданого клопотання, слідчими Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області за процесуального керівництва прокурорів Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 23.10.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 4 ст. 189 КК України, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 189 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України. За даними клопотання, у вересні 2025 року, але не пізніше 18.10.2025, у м. Києві, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі, викрадення людей та вимагання грошових коштів з корисливих мотивів.

На реалізацію цього умислу 18.10.2025 близько 10 год. 50 хв. вказані особи прибули на автомобілях до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_10 . Близько 13 год. 15 хв., дочекавшись виходу останнього з квартири, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , розуміючи неправдивість повідомлюваної інформації, представилися співробітниками СБУ, почали погрожувати кримінальною відповідальністю за державну зраду і шахрайство, а також вимагати грошові кошти нібито за повернення неіснуючого боргу.

Під психологічним тиском та погрозами застосування вогнепальної зброї, яка була у ОСОБА_8 , потерпілому заборонили відходити від них, чим фактично обмежили його свободу пересування, відібрали мобільний телефон та шляхом проникнення до приватної переписки встановили місце перебування ОСОБА_11 . Після цього під примусом та психологічним тиском ОСОБА_10 змусили сісти до автомобіля «Skoda Karoq», де перебував ОСОБА_9 , і написати боргову розписку на 5 000 000 доларів США, а в подальшому перевезли його до будинку АДРЕСА_2 , де пересадили до автомобіля «KIA SORENTO» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, за даними клопотання, не були обізнані про злочинний характер дій організаторів, однак виконували їх вказівки щодо подальшого утримання потерпілого.

Увесь цей час ОСОБА_10 перебував під контролем вказаних осіб, був позбавлений права вільного пересування та змушений залишатися поруч з ними. За цих же обставин близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підземному паркінгу ТРЦ «Gulliver» розшукали ОСОБА_11 , підійшли до нього, також представилися співробітниками СБУ, почали погрожувати кримінальною відповідальністю за державну зраду і шахрайство та вимагати грошові кошти нібито за повернення неіснуючого боргу. Надалі, скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_5 відібрав у ОСОБА_11 сумку, з якої заволодів грошовими коштами у сумі 28 000 доларів США, після чого потерпілого змусили сісти до автомобіля «Skoda Karoq» та написати боргову розписку на 5 000 000 доларів США. Близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_11 перевезли на АЗС «Socar» по Столичному шосе, 100 у м. Києві, де перебували два автомобілі «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які, як зазначено у клопотанні, були заздалегідь орендовані для вчинення злочину, а близько 18 год. 50 хв. потерпілого перевезли до смт. Козин Обухівського району Київської області, до садового товариства «Луговий», буд. 234К, за місцем його проживання. Там, перебуваючи під примусом та психологічним тиском, ОСОБА_11 змусили передати 2 000 000 доларів США, що знаходилися у житловому будинку та належали йому і ОСОБА_10 , а також написати ще одну боргову розписку на 2 000 000 доларів США. Після цього близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_11 відпустили, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в цей же час відпустили ОСОБА_10 . Таким чином, за викладом сторони обвинувачення, ОСОБА_10 був незаконно позбавлений волі та викрадений з 13 год. 15 хв. до 20 год. 30 хв. 18.10.2025, а ОСОБА_11 з 15 год. 00 хв. до 20 год. 30 хв. 18.10.2025, при цьому потерпілим завдано шкоди на суму 2 000 000 доларів США. Окрім цього, у клопотанні наведено дані про інший епізод, відповідно до якого ОСОБА_14 був незаконно позбавлений волі та викрадений з корисливих мотивів у період з 16 год. 00 хв. 17 год. 00 хв. 16.10.2025 до 00 год. 30 хв. 18.10.2025, а також про завдання йому шкоди на суму 6000 доларів США, що, за версією сторони обвинувачення, також охоплюється діями ОСОБА_5 у співучасті з іншими особами.

У зв`язку з цим 06.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а 11.11.2025 йому ж повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України;

03.12.2025 матеріали кримінальних проваджень були об`єднані; 14.11.2025 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою; 24.12.2025 ухвалою Київського апеляційного суду визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн; 25.12.2025 у зв`язку із внесенням застави підозрюваного звільнено з-під варти та покладено на нього процесуальні обов`язки; 07.01.2026 та 03.02.2026 строк дії цих обов`язків продовжувався; 26.02.2026 строк досудового розслідування продовжено до 06.04.2026.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, на цій стадії кримінального провадження підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення даних, а саме даними показань потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 щодо обставин незаконного позбавлення волі, переміщення, психологічного примусу, висунення вимог про передачу грошових коштів та заволодіння майном; даними впізнання за фотознімками, під час яких потерпілі впізнали осіб, причетних до вчинення інкримінованих діянь; даними огляду електронних даних з камер відеоспостереження у м. Києві та з місць, де перебували потерпілі під час незаконного позбавлення волі; даними, отриманими під час обшуків за місцями проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ; даними показань свідка ОСОБА_16 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та трекінгу руху транспортних засобів, якими користувалися підозрювані; даними огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , на якому зафіксовано відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також іншими матеріалами в їх сукупності. На даному етапі кримінального провадження зазначені дані є достатніми для висновку про те, що підозра має належне фактичне підґрунтя.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування та продовження дії обов`язків, покладених у зв`язку із внесенням застави, є забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам ухилитися від органу досудового розслідування і суду, знищити або приховати речі й документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Глава 18 КПК України не обмежує дію самого запобіжного заходу у виді застави певним строком, однак відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України саме обов`язки, покладені на підозрюваного, можуть бути встановлені на строк не більше двох місяців та в разі необхідності продовжені у порядку ст. 199 КПК України.

Оцінюючи наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя виходить з того, що інкриміновані ОСОБА_5 діяння належать до тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним позбавленням волі кількох осіб, їх переміщенням, застосуванням психологічного примусу, погрозами використання зброї, висуванням вимог про передачу грошових коштів у особливо великих розмірах та фактичним заволодінням частиною такого майна. Суворість можливого покарання у сукупності з фактичними обставинами інкримінованих діянь істотно підвищує вірогідність того, що підозрюваний, усвідомлюючи реальність кримінальної відповідальності, може вдаватися до дій, спрямованих на уникнення її настання. Такий висновок узгоджується з практикою ЄСПЛ, згідно з якою суворість можливого покарання є істотним елементом при оцінюванні ризику переховування.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає доведеним. Він підтверджується даними про характер та тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, у тому числі з конфіскацією майна, що саме по собі створює істотний мотив для уникнення кримінальної відповідальності. Цей ризик додатково підтверджується даними клопотання про те, що злочинна діяльність, яка інкримінується підозрюваному, характеризувалася одержанням значних грошових коштів, при цьому місце їх зберігання на даний час не встановлено, а відтак за наявності доступу до таких коштів підозрюваний може мати реальну можливість тривалий час переховуватись. Саме сукупність даних про тяжкість обвинувачення, можливе суворе покарання та наявність значних не встановлених слідством коштів свідчить про реальність цього ризику.

Ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження також є наявним і підтверджується конкретними даними. Із матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний особисто знає потерпілих та свідків, а окремі особи, які фігурують у провадженні, перебували з ним у робочих або службових зв`язках. За даними клопотання, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виконували вказівки, що надходили від співучасників, а відтак з урахуванням особистого знайомства підозрюваного з учасниками провадження та характеру інкримінованої групової злочинної діяльності існує обґрунтована ймовірність спроб схилення таких осіб до зміни показань, узгодження позицій або відмови від співпраці зі слідством. Додатково цей ризик посилюється тим, що саме дані показань потерпілих і свідка ОСОБА_16 мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених діянь.

Ризик знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також є підтвердженим. Як убачається з клопотання, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 не виявлено мобільного телефону, яким він, за версією сторони обвинувачення, користувався під час вчинення злочину. Саме цей телефон та інформація, що міститься у контактах, чатах месенджерів та інших електронних носіях, можуть містити відомості про взаємозв`язки зі співучасниками, координацію дій, маршрути переміщення та інші дані, що мають доказове значення. Отже, перебуваючи без належних процесуальних обмежень, підозрюваний може вжити заходів до приховування чи знищення таких носіїв інформації або відомостей, що на них містяться.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також не втратив актуальності. Він підтверджується даними клопотання про те, що ОСОБА_5 є колишнім працівником правоохоронного органу, за час служби обіймав різні посади та має зв`язки серед інших правоохоронців. За таких обставин, перебуваючи без належних процесуальних обмежень, він може використовувати наявні зв`язки для створення перешкод у встановленні всіх обставин кримінального правопорушення, попередження інших невстановлених співучасників про хід досудового розслідування, створення штучних доказів або схилення осіб до надання неправдивих показань. З огляду на багатоепізодність та груповий характер інкримінованих дій такий ризик є реальним.

Слідчий суддя враховує і те, що, як прямо зазначено у клопотанні, заявлені ризики не зменшилися, оскільки підозрюваному інкриміновано вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а досудове розслідування триває.

На підтвердження цього стороною обвинувачення наведено дані про необхідність виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій, зокрема отримання тимчасового доступу до інформації операторів мобільного зв`язку стосовно підозрюваних, потерпілих та інших осіб, проведення огляду отриманої інформації, одержання висновку судової портретно-криміналістичної експертизи за результатами аналізу відеозаписів з камер спостереження, отримання висновків комплексних комп`ютерно-технічних експертиз вилучених носіїв інформації, проведення слідчих експериментів з потерпілими та, за необхідності, інших слідчих і процесуальних дій.

Проведення зазначених дій, як випливає з клопотання, потребує тривалого часу з огляду на значний обсяг провадження, складність справи та необхідність дотримання послідовності у виконанні дій, а строки виконання окремих запитів та експертиз не залежать від органу досудового розслідування. Отже, потреби досудового розслідування об`єктивно не відпали, а тому й потреба у збереженні процесуальних обов`язків підозрюваного також зберігається.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, є необхідним та співмірним заходом.

Саме продовження дії раніше покладених обов`язків здатне забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, його доступність для органу досудового розслідування та суду, а також мінімізувати встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Більш м`який підхід у цій стадії провадження не забезпечить належного балансу між правом особи на свободу пересування та інтересами кримінального провадження, оскільки не усуне реальної можливості ухилення, незаконного впливу на учасників провадження, знищення доказової інформації чи іншого перешкоджання встановленню істини у справі. З урахуванням вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, тривалості продовженого строку досудового розслідування до 06.04.2026 та наведених фактичних даних, клопотання прокурора в цій частині є обґрунтованим.

Разом з тим, з огляду на наведені органом досудового розслідування обставини слідчий суддя також вважає обґрунтованим уточнення раніше покладеного на підозрюваного обов`язку щодо територіальних меж його пересування. Як убачається з матеріалів клопотання та доводів сторін, на теперішній час на підозрюваного покладено обов`язок не відлучатися із села Крюківщина Бучанського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Однак, такий обсяг обмеження не повною мірою відповідає фактичним умовам життя підозрюваного, оскільки значна частина його повсякденної життєдіяльності пов`язана не лише із селом Крюківщина, а й з містом Києвом, де знаходиться його місце роботи, зосереджена істотна частина соціальних зв`язків, вирішуються побутові, професійні та інші щоденні питання. За таких обставин залишення чинного формулювання обов`язку лише в межах села Крюківщина створювало б для підозрюваного надмірні та фактично невиправдані обмеження, які не є необхідними для досягнення мети запобіжного заходу.

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає за необхідне не скасувати вказаний обов`язок, а саме розширити межі дозволеного пересування підозрюваного, визначивши для нього обов`язок не відлучатися із села Крюківщина Бучанського району Київської області та міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду. Таке уточнення змісту процесуального обов`язку, з одного боку, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та можливість контролю за його місцеперебуванням, а з іншого боку, відповідатиме реальному центру його життєвих інтересів, не створюючи невиправданих перешкод для здійснення трудової діяльності та підтримання звичайного способу життя. Отже, саме визначення обов`язку у редакції про заборону відлучатися із села Крюківщина Бучанського району Київської області та міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду є у даному випадку розумним, співмірним і таким, що узгоджується із завданнями кримінального провадження.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, прокурора, суду;

- не відлучатися із с. Крюківщина та м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за, кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених обов`язків в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.04.2026.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 9 березня 2026 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1