Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2425/26
Номер провадження 1-кс/711/822/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

заявника - адвоката ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5

слідчого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000007 від 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоіванівка Чорноморського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, який не є особою з інвалідністю, неодруженого, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої доводи, захисник посилався на те, що 25.02.2026 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси в рамках кримінального провадження №0000007 від 13.02.2026 відносно ОСОБА_4 , який на час застосування запобіжного заходу підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.04.2026.

В межах даного кримінального провадження, 12.03.2026 слідчим винесено постано про перекваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 369-2 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України та того ж дня останньому було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів..

За таких обставин, на переконання захисника, відсутні будь-які підстави, які передбачені ст. 183 КПК України, що передбачали б можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його тримання під вартою.

Також заявник вказує, що ОСОБА_4 раніше несудимий, проходить службу в ЗСУ, де характеризується позитивно та має ряд заохочень за сумлінне виконання службових обов`язків; 11.08.2022 під час ведення бою отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, внаслідок чого проходив тривале стаціонарне лікування, продовження якого потребує на даний час. Має на утриманні неповнолітню дитину та доглядає за бабусею похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою його підзахисний зареєстрований та проживає за однією адресою.

При цьому, адвокат вказує, що дане клопотання подається раніше тридцяти днів, оскільки зазначаються нові обставини, які не розглядались та не враховувались слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_4 , а саме зміна раніше повідомленої підозри на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також ряд обставин, що характеризують особу, репутацію, сімейний стан та соціальні зв`язки підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, захисник просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задоволити його з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту, враховуючи перекваліфікацію злочину та зміну раніше повідомленої ОСОБА_4 підозри з ч. 3 ст. 369-2 КК України на ч.2 ст. 369-2 КК України. Крім того, враховуючи, що підозрюваний співпрацює зі слідством, дає викривальні покази, сторона обвинувачення не заперечує проти задоволення клопотання сторони захисту та зміні відносно останнього запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання. При цьому, прокурор просив покласти на ОСОБА_4 наступні процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді; не відлучатись за межі м. Черкаси Черкаського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та військової служби; утримуватися від спілкування із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 та свідком ОСОБА_8 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 13.02.2026 за ознаками підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 369-2 КК України.

24.02.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та 25.02.2026 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2026 (справа №711/1729/26) відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 24.04.2026. Крім того, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 116 480 грн.

12.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особо, уповноваженою на виконання функцій держави.

Таким чином, на даний час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, оскільки санкцією статті передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання..

За ч. 4 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявником не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У клопотанні захисник ОСОБА_3 ставить питання щодо зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на перекваліфікацію інкримінованого ОСОБА_4 злочину із ч.3 ст. 369-2 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України, а також враховуючи сімейний стан останнього та характеризуючі дані на нього.

Таким чином, враховуючи доводи клопотання, беручи до уваги положення ст. 201 та ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчим суддею при розгляді поданого клопотання, на підставі наданих доказів, встановлюється підстави зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у зв`язку зі зміною правової кваліфікації інкримінованого йому злочину.

Так, на даний час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При цьому, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Враховуючи положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, до ОСОБА_4 не може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому наявні підстави для зміни застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, непов`язаний з тримання під вартою.

В той же час, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, місце проживання та роботи, засоби до існування.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Злочин, в якому на даний час підозрюється ОСОБА_4 належать до нетяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. При цьому, відповідно до приписів ст. 45 КК України, інкримінований в провину підозрюваного злочин є корупційним, що фактично виключає можливість застосування при призначення покарання приписів ст. ст.69 та 75 КК України.

Отже, очікування можливого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому він оцінюється у світлі таких факторів, мова про які йшла вище, а також враховуються будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення ЄСПЛ у справі Becciev v. Moldova, п. 58). Отже, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ.

Оцінюючи питання стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що сімейний стан підозрюваного та наявність постійного місця проживання, враховується під час їх оцінки. Чим більш міцними є соціальні зв`язки, тим більше вони будуть відігравати стримуючу роль для підозрюваного, стимулюватимуть належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Наявність сім`ї та постійного місця проживання, свідчить про те, що підозрюваний має соціальні зв`язки належного рівня. Однак, незважаючи на їх наявність, слідчий суддя вважає, що вказані характеризуючи дані, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити ризик переховування до маловірогідного чи до його виключення.

Відтак, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду становить собою не лише можливість виїхати та перебувати за кордоном, оскільки таке переховування можливе і на території України.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Цілком підтвердженим на думку слідчого судді, є також і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні

Так, при встановленні ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який був встановлений при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час втратив свою актуальність, зважаючи на співпрацю ОСОБА_4 зі слідством на надання викривальних показів..

Крім того, під час розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не надано доказів існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а відтак вказаний ризик є недоведеним.

За такого, слідчим суддею встановлено продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки в ході розгляду клопотання встановлено ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, а також можливого впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із триманням під вартою є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт.

Так, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Відповідно до положень ст. 179 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - особисте зобов`язання у його співвідношенні до інших запобіжних заходів вбачається, що це найменш суворий запобіжний захід.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Згідно положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років (ч. 2 ст. 369-2 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи перекваліфікацію інкримінованого ОСОБА_4 злочину з тяжкого (ч. 3 ст. 369-2 КК України) на нетяжкий злочин (ч. 2 ст. 369-2 КК України), співпрацю зі слідством та надання викривальних показів, особу підозрюваного, його сімейний, позицію сторони обвинувачення, яка не заперечує проти зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання з покладанням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Відповідний запобіжний захід буде належним запобіжником від порушення підозрюваним процесуальних обов`язків та його належної процесуальної поведінки.

З огляду на те, що за своєю суттю такий запобіжний захід як особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, для зменшення наведених вище ризиків на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді; не відлучатись за межі м. Черкаси Черкаського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та військової служби; утримуватися від спілкування із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 та свідком ОСОБА_8 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора, - оскільки це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше, та ефективності здійснення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 201, 202, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000007 від 13.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України задовільнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2КК України, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 202 КПК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з під варти в залі суду негайно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- не відлучатись за межі м. Черкаси Черкаського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та військової служби;

- утримуватися від спілкування із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 та свідком ОСОБА_8 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 даною ухвалою слідчого судді, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 квітня 2026 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Копію даної ухвали вручити учасникам судового процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1