Справа № 171/2147/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000211 від 03.08.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло вищевказане кримінальне провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що необхідно провести судовий розгляд справи, допитати свідків, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку злочину, сувору міру покарання, відсутність в нього доходу, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків та ухилення від суду.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання, просив обрати домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання, подав клопотання про зміну запобіжного заходу, вказував про те, що ОСОБА_5 не переховувався від суду, сприяв розкриттю злочину, відсутні докази впливу на потерпілого, свідка ОСОБА_6 , оскільки вони померли, інші свідки перебувають в лавах ЗСУ, відсутні ризики вчинення іншого злочину і ухилення від суду, також посилався на тривалий термін перебування під вартою і наявність житла.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Розглядаючи можливість застосування альтернативного запобіжного заходу суд зазначає, що ОСОБА_5 , як і раніше, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти особи похилого віку, який викликає значний суспільний інтерес і за який законом передбачено максимальне покарання до 8 років позбавлення волі, в шлюбі не перебуває і не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий до покарання з випробуванням, тому перебуваючи на волі він може переховуватися від суду і незаконно впливати на свідків, будучи обізнаним про їх місце проживання, з метою уникнення від можливої суворої відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 не працевлаштований і постійного джерела доходу не має, обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, тому з урахуванням вищевказаних обставин в своїй сукупності суд вважає, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для прожиття.

Доводи сторони захисту не спростовують вказані обставини, і є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час. Твердження про неможливість допиту свідків матеріалами справи не підтверджуються.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Щодо тривалого розгляду справи то він має об`єктивний характер і пов`язаний зі складністю справи.

Відсутність фактів ухилення обвинуваченого від суду повязана саме з дієвістю обраного судом запобіжного заходу.

Отже, суд вважає, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідків, що має важливе значення для всебічного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів .

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 06 лютого 2026 року з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 20.08.2024 року.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

Повний текст ухвали складено і проголошено 10.12.2025 о 14.00 год.

СУДДЯ: