Справа № 638/3954/26
Провадження № 1-кс/638/564/26
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про часткове задоволення клопотання потерпілої у кримінальному провадженні № 0001440 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про часткове задоволення клопотання потерпілої у кримінальному провадженні № 0001440 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що 23.03.2026 року старшим слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні її клопотання щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0001440. Заявник вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Згідно висновку судово-медичної експертизи, у померлого встановлено множинні тілесні ушкодження, у тому числі вогнепальне поранення. Разом з тим, всі тілесні ушкодження віднесені до легких та такими, що не перебувають у причинному зв`язку зі смертю. Причиною смерті визначено механічну асфіксію внаслідок закриття дихальних шляхів блювотними масами. При цьому, експертиза проведена одноособово, а не комісійно, попри складність випадку та наявність вогнепального поранення; ненадано належної оціни причино-наслідковому зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями та розвитком асфіксії; висновок про відсутність причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями та смертю є передчасним, оскільки на момент винесення постанови не завершено інші призначені експертизи (зокрема цитологічну); за наявності вогнепального ушкодження та множинних травм призначення комісійної судово-медичної експертизи є необхідним для забезпечення повноти, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі. Зазначила про те, що 25.11.2025 року вона з померлим ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, коли останній перебував на лікуванні у м. Гадяч. ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год 05 хв їй зателефонував слідчий та повідомив про те, що ОСОБА_5 помер. Командування військової частини, в якій проходив службу померлий, тривалий час приховувало факт смерті. Тіло померлого виявили військові, які проживали з ним в пункті постійної дислокації, самостійно привезли до моргу та залишити його там. 02.12.2025 року вона зі своїми рідними приїхала до Ізюмського судово-медичного моргу та зустрілася з судово-медичний експертом ОСОБА_6 . Судово-медичний експерт відмовлявся показати тіло її чоловіка та лише після виклику поліції надав тіло для огляду. При огляді трупа, коли заявник звернула увагу на численні синці на тілі, судово-медичний експерт сказав, що вона хоче зробити його винним та те, що розтин він ще не закінчив. Проте, розтин трупа було проведено, оскільки тіло після розтину було зашите. Експерт повинен був знати причину смерті, але спочатку сказав, що причиною смерті є тромбоз, а потім сказав, що асфіксія. Однак, у висновку експерта № 0000310 від 01.12.2025 року вказав причину смерті перекриття дихальних шляхів блювотними масами. Тобто, фактично при зустрічі ескперт говорив заявнику неправду або зробив неправдивий висновок про причину смерті. У висновку експерта зазначено, що ніяких наркотичних речовин та алкоголю в тілі померлого не виявлено, тому висновок про причину смерті в результаті механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів блювотними масами, викликають великий сумнів. Також, заявник зазначає, що огляд місця виявлення (смерті) її чоловіка так і не проведений, оскільки на даний час слідчий вважає це недоцільним, хоча це є першочерговою слідчою дією, яку треба провести. Крім того, цивільний одяг померлого зник, заявнику його не видали та на даний час його не знайдено, хоч і може містити сліди злочину. На письмові вказівки прокурора та на клопотання заявника слідчий ОСОБА_4 не реагує, зрізи нігтів не були відібрані, свідки не допитані.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки постанова є обгрунтованою. Так, слідчий зазначив, що 04.02.2026 року на підставі прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 від 02.02.2026 року у трупа ОСОБА_5 було відібрано: зразки піднігтьового вмісту з правої та лівої рук, 3 фрагмента нігтів з лівої руки, 2 фрагменти нігтів з правої руки. 16.02.2026 по вказаним зразкам було призначено судово-цитологічну експерту, яка на даний час ще не виконана. Також, відповідно до ст. 40 КПК України надав доручення оперативному підрозділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про встановленння місцезнаходження одягу та встановлення та забезпечення свідків з метою їх допиту. Відповідь ще не надали, проте встановили, що військовослужбовці знаходяться на завданні. Слідчий також вказав, що огляд місця події було проведено 01.12.2025 року.

Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою та доданими до неї копіями документів, матеріалами кримінального провадження № 0001440 від 02.12.2025 року, усними поясненнями особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , зазначає наступне.

Під час розгляду скарги встановлено, що у провадженні СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001440 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.12.2025 року на підставі старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 ОСОБА_3 було визнано потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні.

20.02.2026 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області з клопотанням про призначення комісійно (повторної) судово-медичної експертизи, проведення додаткових слідчих (процесуальних) дій та забезпечення участі потерпілої.

Постановою старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.02.2026 року у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001440 від 02.12.2025 року відмовлено частково у зв`язку з підставами, викладеними в мотивувальній частині даної постанови.

25.02.2026 потерпілою ОСОБА_3 отримано постанову про часткове задоволення її клопотання про призначення комісійно (повторної) судово-медичної експертизи, проведення додаткових слідчих (процесуальних) дій та забезпечення участі потерпілої. Не погоджуючись з постановою слідчого від 23.02.2026, ОСОБА_3 подала скаргу на постанову на постанову старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.02.2026 року у порядку статті 303 КПК України та просить суд скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 23.02.2026 року в частині відмови у призначенні комісійної судово-медичної експертизи, винесеної у кримінальному провадженні № 0001440 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та зобов?язати старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 призначити комісійну судово-медичну експертизу із залученням не менше трьох судово-медичних експертів, проведення якої доручити іншій експертій установі для забезпечення неупередженості дослідження та поставити перед експертами питання щодо наявності причинного зв`язку між усіма виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті.

Під час розгляду скарги про відмову слідчого у призначенні комісійної (повторної) судово-медичної експертизи, слідчий суддя, враховуючи завдання кримінального провадження, має встановити, чи була така відмова обґрунтованою та належним чином мотивованою, і чи в результаті її прийняття не були порушені права потерпілого.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, та обґрунтованість внесеного клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України потерпілий здійснює збирання доказів, у тому числі, шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий як і, відповідно, його представник, мають право заявляти клопотання.

У клопотанні про призначення комісійної (повторної) судово-медичної експертизи, з яким звернулася потерпіла до слідчого, ОСОБА_3 зазначає, що висновок експерта є передчасний, неповним та викликає обгрунтовані сумніви, у зв`язку з тим, що свідки події вказали, що померлий перебував у свідомості, сидів, ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не мав; за наявними медичними даними інтоксикація алкоголем або наркотичними речовинами не встановлена; у матеріалах кримінального провадження відсутні переконливі та об`єктивні докази наявності значної кількості блювотних мас у дихальних шляхах, достатньої для спричинення механічної асфиксії; висновок експерта містить припущення та не узгоджується з фактичними обставинами події.

У скарзі ОСОБА_3 зазначила, що згідно висновку судово-медичної експертизи, у померлого встановлено множинні тілесні ушкодження, у тому числі вогнепальне поранення. Разом з тим, всі тілесні ушкодження віднесені до легких та такими, що не перебувають у причинному зв`язку зі смертю. Причиною смерті визначено механічну асфіксію внаслідок закриття дихальних шляхів блювотними масами. При цьому, експертиза проведена одноособово, а не комісійно, попри складність випадку та наявність вогнепального поранення; ненадано належної оціни причино-наслідковому зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями та розвитком асфіксії; висновок про відсутність причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями та смертю є передчасним, оскільки на момент винесення постанови не завершено інші призначені експертизи (зокрема цитологічну); за наявності вогнепального ушкодження та множинних травм призначення комісійної судово-медичної експертизи є необхідним для забезпечення повноти, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування.

Надаючи оцінку доводам потерпілої на предмет доцільності проведення повторної (комісійної) експертизи, судом було досліджено висновок експерта.

Так, у висновку експерта № 0000310 від 23.01.2026 року зазначено, що судово-медичною експертизою трупа гр. ОСОБА_5 встановлені ушкодження: чотири садна на тильній поверхні правої кисті біля основ другого та третього пальців, два садна на тильній поверхні правої кисті на першій фаланзі четвертого пальця, садно на тильній поверхні першої фаланги першого пальця лівої кисті, два садна на передній поверхні правого колінного суглобу, утворилися за 3-5 діб до смерті, від місцевої дії тупого твердого предмету, який мав виражений гострий кінець, або грань, стосовно живої людини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в зв?язку з настанням смерті не перебувають. По синцю на зовнішній поверхні правого плеча, задній поверхні середньої третини правого передпліччя, утворилися за 3-5 діб до смерті, від місцевої дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не відтворилися, стосовно живої людини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в зв?язку з настанням смерті не перебувають. Різана рана другого пальці правої кисті (після первинної хірургічної обробки), утворилися за 3-5 діб до смерті, від місцевої дії тупого гостро-ріжучого предмету, стосовно живої людини, по своєму характеру, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які заподіяли короткочасний розлад здоров?я, в зв?язку з настанням смерті не перебувають. Рана (вогнепальна) з синцем на передній поверхні верхньої третини лівого стегна, синець на внутрішній поверхні нижньої третини лівого стегна, ворилися за 16-18 діб до смерті, від місцевої дії вогнепального снаряду, який, ймовірно був споряджений кулею, стосовно живої людини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які заподіяли короткочасний розлад здоров?я, в зв?язку з настанням смерті не перебувають.

Смерть гр. ОСОБА_5 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 30-34 години до проведення експертизи, в результаті механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів блювотними масами. Висновок що до причини смерті підтверджуються наявністю в просвіті гортані, трахеї, головних та середніх бронхах блювотних мас, крововиливи під плевру легень, зовнішню оболонку передсердь, поєднану оболонку очей, наявність в просвіті бронхів середнього калібру, в альвеолах перібронхіально та в альвеолах легеневої паренхіми сторонніх мас жовто-зеленого кольору, вогнища гострої альвеолярної емфіземи легень, які передуються з вогнищами дистелектазів, венозне повнокров?я внутрішніх органів, рідкий стан крові в порожнинах серця та великих судинах, результатами проведеної судово-гістологічної експертизи.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі, нирки, печінки з жовчним міхуром від трупа гр. ОСОБА_8 етиловий та інші спирти, карбоксігемоглобін, барбітурати, морфін, кодеїн, діонін, папверін, промедол, стрихнін, атропін, гіосциамін, скополамін, кокаїн, пахікарпін, кофеїн, димедрол, ефедрон, ефедрін, похідні піразолона та 1,4-бенздіазепіна, похідні фенотізіну, морфін не виявлені.

Кров від трупа ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.

За змістом ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Тобто, має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування. За відсутності обґрунтованого клопотання неможливим є його задоволення.

Частиною 1 ст. 242 КПК України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно з п. 1.2.13 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30.05.1997 року № 8 комісійна експертиза призначається у випадках, коли є потреба провести дослідження за участю декількох експертів - фахівців у одній галузі знань.

Постановою старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 в порядку ч. 2 ст. 242 КПК України для встановлення причин смерті призначено судово-медичну екпертизу, яка проводилась експертом Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи. За результатами проведення експертного дослідження складено висновок екперта ОСОБА_6 № 0000310 від 23.01.2026 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України, яка кореспондується з частиною 5 статті 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

Таким чином, КПК не передбачає обов`язку органу досудового розслідування вчиняти абсолютно всі процесуальні дії, які ініціюються іншими учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, неможливими, або передчасними чи взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Тому орган досудового розслідування, в залежності від фактичних обставин провадження, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні, та відмовляє в задоволенні відповідних клопотань у разі відсутності належного обґрунтування необхідності їх проведення.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого ОСОБА_4 про те, що призначення комісійної (повторної) судово-медичної експертизи із залученням не менше трьох судово-медичних експертів, не є доцільним, оскільки судово-медична експертиза відповідає на всі питання, що були поставлені слідчим на вирішення, зокрема щодо причини смерті ОСОБА_5 ; часу настання смерті; наявності на трупі будь-яких тілесних ушкоджень та у разі наявності їх локалізація, характер, кількість, механізм та час утворення, ступінь тяжкості, відношення до настання смерті.

Також, слідчий пояснив, що з метою проведення судово-цитологічної експертизи було відібрано зразки піднігтьового вмісту з правої та лівої рук, 3 фрагмента нігтів з лівої руки, 2 фрагменти нігтів з правої руки трупа ОСОБА_5 . Вказана експертиза ще не проведена.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що потерілою не доведена доцільність проведення вказаної у клопотанні комісійної (повторної) судово-медичної експертизи.

Частиною 1 ст. 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК України, яким встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також, реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК України, якою встановлено, що клопотання сторони захисту слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчим ОСОБА_4 своєчасно розглянуто клопотання потерпілої ОСОБА_3 щодо призначення про призначення комісійно (повторної) судово-медичної експертизи, проведення додаткових слідчих (процесуальних) дій та забезпечення участі потерпілої, тому порушення процесуальних строків судом не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленими матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова слідчого ухвалена в межах та у порядку чинного кримінального процесуального законодавства, відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить мотиви відмови у задоволенні клопотання, тому підстав для її скасування немає.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим при прийнятті процесуального рішення було дотримано принципу законності, передбаченого ч. 2 ст. 9 КПК України, щодо обов`язку всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження; стороною захисту не наведено достатніх обгрунтованих доводів щодо необхідності ініціювання проведення слідчих дій в рамках звернення з клопотанням до органу досудового розслідування; порушень вимог кримінального процесуального законодавства при прийнятті постанови судом не встановлено, тому у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Слідчий суддя також зазначає, що досудове розслідування кримінального провадження триває і якщо у разі проведення слідчий дій та отримання доказів з`ясуються нові обставини, що мають значення для кримінального провадження, потерпіла не позбавлена права заявляти клопотання та брати участь у слідчих (розшукових) діях, ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення таких дій.

Відповідно до статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про часткове задоволення клопотання потерпілої у кримінальному провадженні № 0001440 від 02.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1