Єдиний унікальний номер 725/9466/25
Номер провадження 1-кп/725/311/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівців в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи стосовно якої вирішується клопотання ОСОБА_4

законного представника малолітнього ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

представника служби у справах дітей ЧМР ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000337 від 26.04.2025 року відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, учня 7-го класу Чернівецької Гімназії №20 Чернівецької міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду м. Чернівців надійшло клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , 22.04.2025 року, приблизно о 18.30 год., перебуваючи на території Чернівецької гімназії №20 Чернівецької міської ради, що розташована по вул. Глібовій, 12, м. Чернівці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, у ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із малолітнім ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку підборіддя, один удар кулаком лівої руки в скроневу ділянку справа, а також один удар ногою по правому стегну. Внаслідок зазначених дій малолітньому потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 451 д відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, в діях неповнолітнього ОСОБА_4 за даним фактом вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, які підпадають під ознаки складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передача під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати поведінку останнього строком на 1 рік, вважаючи, що саме такі види примусових заходів є достатніми та необхідними для попередження вчинення малолітнім нових кримінальних правопорушень.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення внесеного прокурором клопотання. Подала цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просила його задовольнити.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Підтримав цивільний позов законного представника потерпілого.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_12 просили задовольнити клопотання та застосувати до малолітнього примусові заходи виховного характеру запропоновані прокурором, цивільний позов не визнали і просила залишити цивільний позов без розгляду про що підготувала письмовий відзив.

Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення внесеного прокурором клопотання.

При встановленні в діях малолітнього ОСОБА_4 ознак суспільно-небезпечного діяння, які передбачені ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, суд враховує показання особи стосовно вирішується клопотання малолітнього ОСОБА_4 , малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , показання свідків та письмові докази, які долучені прокурором в судовому засіданні та досліджені і проаналізовані судом.

Так, малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні, за участі законного представника ОСОБА_12 та спеціаліста психолога ОСОБА_13 щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку, визнав всі обставини вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде. Крім того суду пояснив, що навчається у 7-А класі 20-ї гімназів в м. Чернівці, проживає в м. Чернівці по Проспекту Незалежності разом з батьками і сестрою. Навчається на середньому рівні, любить фізкультуру, має багато друзів. Мама контролює домашнє завдання і допомагає у його виконанні. Його друг - ОСОБА_14 , з яким вони гуляли у дворі образив його товариша ОСОБА_15 та його, він заступився за ОСОБА_15 , не стримався та вдарив ОСОБА_16 кулаком по щоці і ногою по стегну, останній також йому відповів ударом. ОСОБА_16 під час цього конфлікту ображав його маму. Ця подія мала місце 24.04.2025 року близько 18.00 години. Після цього він тричі вибачався перед ОСОБА_16 , і в подальшому уникає з ним спілкування. Зробив для себе висновки і більше такого не буде вчиняти.

Малолітній ОСОБА_7 за участю законного представника ОСОБА_8 та спеціаліста психолога ОСОБА_17 в судовому засідання пояснив, що йому 11 років і він навчається у 18-й гімназії. 22.04.2025 року він гуляв у дворі свого будинку з друзями ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Спершу у нього виник конфлікт із ОСОБА_15 на території школи, потім ОСОБА_21 заступився за ОСОБА_15 . Вони почали штовхатися із ОСОБА_20 , розмахувати руками і ОСОБА_20 вдарив його кулаком у скроню та в зуб. Від цього він впав на землю, а ОСОБА_20 бив його ногою. Згодом він пішов додому і розповів все мамі. Після цього випадку його всі ображають і ніхто з ним не хоче дружити.

Малолітній свідок ОСОБА_22 в присутності законного представника ОСОБА_23 та за участю спеціаліста психолога ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що 22.04.2025 року він разом з друзями ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 гуляли на вулиці. Сергієм підійшов до них і почав «зачепатися», вдарив ОСОБА_16 в скроню кулаком, після чого ОСОБА_16 у відповідь його штовхнув. Бачив як ОСОБА_20 просив вибачення у ОСОБА_16 .

При встановленні в діях малолітнього ОСОБА_4 ознак суспільно-небезпечного діяння, які передбачені ч.1 ст.125 КК України, суд також враховує письмові докази, зокрема: протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т.1 а.п.14), протокол відеозапису від 30.05. 2025 року та електронний доказ у вигляді відеоматеріалу, який міститься на DVD диску та який був переглянутий в судовому засіданні (т.1 а.п.17-20), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т.1 а.п.22), розрахунок суми коштів, яка була витрачена на лікування ОСОБА_7 (т.1 а.п. 39), висновками експертів № 421 від 26.06.2025 року, № 452 д від 08.07.2025 року (т.1 а.п. 42-43, 69-70), медичною картою стаціонарного хворого (т.1 а.п. 45-64), висновком психолога від 26.06.2025 року №010 (т.1 а.п. 96), протоколом проведення слідчого експеримента від 12.07.2025 року (т.1 а.п. 124), протокол огляду відеозапису від 11.07.2025 року та електронний доказ у вигляді відеоматеріалу, який міститься на DVD диску та який був переглянутий в судовому засіданні (т.1 а.п.139-143), висновок за результатами психологічних консультацій ОСОБА_14 .

Отже, в судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_4 вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників провадження, свідків, дослідивши письмові докази, враховуючи клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що воно обґрунтоване та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні також встановлено, що, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 11 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітніх, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя малолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на нього.

Відповідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який характеризується задовільно за місцем навчання, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення малолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Згідно з ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що малолітній ОСОБА_12 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

Враховуючи, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку кримінальної відповідальності, його вік - 11 років на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо малолітніх, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру. Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов, заявлений законним представником потерпілого ОСОБА_8 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у

справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд

не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства).

Враховуючи вказані вище норм права, а також ту обставину, що дане кримінальне провадження має спеціальний, обмежений предмет доказування, який обмежується виключно вирішенням питання щодо наявності підстав і доцільності застосування до малолітньої особи примусових заходів виховного характеру та межі судового провадження, а також з метою недопущення порушень прав і законних інтересів малолітніх в даному кримінальному провадженні суд вважає за необхідне цивільний позов законного представника ОСОБА_8 залишити без розгляду та роз`яснити їй право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 97, ст.105 КК України, ст.ст. 498,501,371-372, 615 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: заборони виходити з дому з 22 год. до 6 год. ранку без супроводу батьків чи осіб, які їх замінюють, не відвідувати після 22 год. громадські місця (кафе, бари, дискотеки) та передати його під нагляд матері ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_12 посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином, і систематично контролювати поведінку останнього. Встановити тривалість заходів виховного характеру терміном 1 (один) рік.

Речові докази - DVD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_8 залишити без розгляду. Роз`яснити ОСОБА_8 право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців ОСОБА_1