Справа № 156/362/25 Провадження №11-кп/802/212/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

захисника - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження (об`єднані матеріали кримінальних проваджень №0000108 від 11.02.2025 року, №0000076 від 28.04.2025 року та №0000104 від 06.06.2025 року) за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Нововолинськього відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_14 на вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Литовеж, Іваничівського району, Волинської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, на даний час не працюючого, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 14.07.2025 за ст. 390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, 10.09.2025 року Іваничівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 382 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125, 390-1 КК України, та призначено йому покарання:

-за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

-за ст. 390 -1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_12 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, згідно з вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 визначено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України визначено зарахувати ОСОБА_12 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.08.2025 по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у виді тримання під вартою залишенои без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями - задоволено частково.

Визначено стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 40 000,00 (сорок тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті вимог про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за те, що він будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 173-2 КУпAП, а саме: постановами Іваничівського районного суду Волинської області від 05.08.2024 та 29.01.2025, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні дій психологічного, економічного насильства щодо дружини ОСОБА_7 , в період часу з 12.07.2024 по 24.03.2025, що виразилося у тому, що ОСОБА_12 систематично нецензурно висловлювався, поводився агресивно, безпричинно вчиняв сварки, чіплявся, словесно ображав, влаштовував дебоші, образливо критикував, безпричинно ревнував та принижував людську честь та гідність, шарпав, зводив наклепи, висловлював погрози фізичною розправою, псував майно, що призвело до психологічних стpaждaнь, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи при наступних обставинах.

Так, 12.07.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: вчинив безпричинно сварку, під час якої ображав її нецензурними словами, принижував честь та гідність, намагався вдарити кулаками, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

13.07.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: вчинив безпричинно сварку, ображав нецензурними словами, принижував її честь та гідність, безпричинно ревнував, зводив наклепи, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

14.07.2024 близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 п. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: вчинив безпричинну сварку, під час якої словесно ображав нецензурною лайкою. Після чого, в цей же день 14.07.2024 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_12 прийшов до місця роботи потерпілої ОСОБА_7 , а саме BП «Волиньвантажтранс», що за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, регульований переїзд 20-гo кілометра, безпричинно вчинив сварку, голосно кричав, ображав нецензурними словами, виганяв з будинку, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

15.07.2024 близько 14.00 год. ОСОБА_12 , за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: вчинив безпричинну сварку, під час якої ображав нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, словесно погрожував, що i надалі буде продовжувати свої протиправні дії відносно неї, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

В період часу з кінця липня 2024 року на початку серпня 2024 року, в точно невстановлену дату та час, ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: поводив себе агресивно, взявши в руки ніж став його демонструвати дружині, при тому словесно погрожував їй фізичною розправою, на прохання малолітньої ОСОБА_9 та знайомого ОСОБА_15 припинити протиправні дії, належним чином не відреагував, а тримаючи ніж у руках, бігав за нею, погрожуючи при цьому фізичною розправою, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

25.12.2024 року близько 20:30 год., ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої, що за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного та економічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: ображав нецензурними словами, кричав, говорив, що вона нікому не потрібна, принижував її честь та гідність, пошкодив ворота в орендованому потерпілою домоволодінні, в результаті чого, остання змушена була витратити власні кошти на ремонт майна, своїми протиправними діями, ОСОБА_12 спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

11.02.2025 близько 14:30 год. ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої, що за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: кричав, ображав нецензурною лайкою, принижував її людську честь та гідність та в цей же день, близько 17:30 год. ОСОБА_12 , за цим же місцем та в присутності дітей, вчинив умисні дії психологічного та економічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: пошкодив майно - розбив скляну шибку дерев`яного вікна, будинку АДРЕСА_2 , чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

24.03.2025 о 19 годині 22 хвилині ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої, що за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, в присутності доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитини, яка постраждала від домашнього насильства в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству") вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , а саме: вчинив сварку, під час якої голосно кричав, ображав нецензурними словами, принижував людську честь та гідність, чим спричинив потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_12 , що виразилися у систематичному психологічному, економічному насильстві щодо дружини - ОСОБА_7 , в останньої, в той період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушень, зафіксовані стійкі зміни у її емоційному стані i індивідуально-психологічних проявах (погіршення психофізичного самопочуття, тривожність, субдепресивність, інші функціональні відхилення), які стоять у причинно-наслідковому зв`язку із діями чоловіка ОСОБА_12 та перешкоджають активному соціальному функціонуванні її як особистості.

Таким чином, ОСОБА_12 вчинив домашнє насильство, а саме умисне систематичне вчинення психологічного, економічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України.

Крім цього, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року у справі № 156/317/25 видано обмежувальний припис в порядку ст. 350-6 ЦПК України строком на 6 (шість) місяців, стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього обов`язків: заборони наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів, до ОСОБА_7 та її місця проживання (перебування), зокрема до орендованого будинку АДРЕСА_2 ; заборони наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця роботи ОСОБА_7 , - BП «Волиньвантажтранс»; заборони в будь - який спосіб контактувати з ОСОБА_7 за місцем її проживання; заборони вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_7 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто i через третіх осіб, в тому числі через її колег.

Однак, ОСОБА_12 , будучи належним чином ознайомленим 26.03.2025 поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 із зазначеним вище рішенням Іваничівського районного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350 - 6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, 27.03.2025 року близько 17 години 50 хвилини наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_7 , а саме до орендованого будинку АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, ОСОБА_12 не виконав обмежувального припису, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Крім цього, ОСОБА_12 27 квітня 2025 рoкy, близько 18 год. 40 хв., перебуваючи на польовій дорозі по вулиці Литовській в селі Литовеж, Володимирського району, Волинської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю дружиною ОСОБА_7 (у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству), вчинив дії що згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 являються фізичним насильством формою домашнього насильства, а саме, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи ix настання, наніс декілька ударів кулаками обох рук по голові в ліву та праву частини обличчя, від чого вона впала на коліна та наніс декілька ударів правою ногою в область лівого плеча та тулуба потерпілої ОСОБА_7 , від чого вона відчула фізичну біль, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній i нижній повіках лівого oкa та виличній ділянці, синець та осаднення на його фоні в лівій надбрівній ділянці, синець та осаднення шкіри на його фоні на спинці носа, синець на лівому плечі в середній третині по задній поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Таким чином, ОСОБА_12 своїми діями завдав легких тілесних ушкоджень потерпілій, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року у справі № 156/317/25 видано обмежувальний припис в порядку ст. 350-6 ЦПК України строком на 6 (шість) місяців, стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього обов`язків:

1) заборони наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів, до ОСОБА_7 (до його дружини) та її місця проживання (перебування), зокрема до орендованого будинку АДРЕСА_2 ;

2) заборони наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця роботи ОСОБА_7 - BП «Волиньвантажтранс», розташованого за адресою вулиця Генерала Шухевича, 118, м. Нововолинськ, Володимирський район, Волинська обл.;

3) заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_7 за місцем її проживання;

4) заборонити вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_7 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто i через третіх осіб, в тому числі через її колег.

Однак, ОСОБА_12 , будучи належним чином ознайомленим 26.03.2025 поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 із зазначеним вище рішенням Іваничівського районного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, будучи особою відносно якого 31.03.2025 до Іваничівського районного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000108 від 11.02.2025 за ст. ст. 126- 1, 390-1 КК України переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, повторно, 27.04.2025 року близько 18 години 40 хвилини наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до ОСОБА_7 , яка перебувала на польовій дорозі по вулиці Литовській в селі Литовеж, Володимирського району Волинської області, чим порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім цього, 28.04.2025 близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_12 нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350 - 6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, повторно наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_7 , а саме до орендованого будинку АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім цього, 01.05.2025 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_12 нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, повторно наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до ОСОБА_7 та її місця проживання (перебування), а саме до орендованого будинку АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім цього, 03.05.2025 близько 14 год. 57 хв. ОСОБА_12 нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, повторно наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до ОСОБА_7 та її місця проживання (перебування), а саме до орендованого будинку АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, ОСОБА_12 умисно не виконав обмежувальні приписи, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Крім цього, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року у справі № 156/317/25 видано обмежувальний припис в порядку ст.350-6 ЦПК України строком на 6 (шість) місяців, стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього обов`язків:

1) заборони наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів, до ОСОБА_7 (до його дружини) та її місця проживання (перебування), зокрема до орендованого будинку АДРЕСА_2 ;

2) заборони наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця роботи ОСОБА_7 - BП «Волиньвантажтранс», розташованого за адресою вулиця Генерала Шухевича, 118, м. Нововолинськ Володимирський район, Волинська обл.;

3) заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_7 за місцем її проживання;

4) заборонити вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_7 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто i через третіх осіб, в тому числі через її колег.

Однак, ОСОБА_12 , будучи належним чином ознайомленим 26.03.2025 поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського PBП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 із зазначеним вище рішенням Іваничівського районного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, будучи особою відносно якого 31.03.2025 до Іваничівського районного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000108 від 11.02.2025 за ст. ст.126- 1, 390-1 КК України та 08.05.2025 до Іваничівського районного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.04.2025 за ч.1 ст.125 та ст.390-1 КК України, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, діючи умисно, повторно, 05.06.2025року близько 20:30 години наблизився на відстань меншу ніж на 100 метрів до ОСОБА_7 та її місця проживання (перебування), а саме до орендованого будинку АДРЕСА_2 та контактував з ОСОБА_7 , а саме схопив за футболку та замахнувся рукою, щоб нанести удар, однак його відштовхнули неповнолітні діти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , таким чином порушив вимоги обмежувального припису та заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду i органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань i цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, ОСОБА_12 умисно не виконав обмежувальний припис, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом не враховано особу обвинуваченого, те що він визнав свою вину, порушував обмежувальні приписи, оскільки хотів налагодити стосунки з потерпілою, а моральну шкоду не відшкодував у зв`язку з перебуванням під вартою. Просить оскаржений вирок змінити та призначити ОСОБА_12 покарання за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць; за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин; за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік . На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, згідно з вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025 у виді 1 року позбавлення волі.

- представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 оскаржує вирок в частині призначеного покарання, оскільки обвинувачений щиро не кається, не стає на шлях виправлення, в кожному судовому засіданні виявляв некоректну поведінку по відношенню до потерпілої. Тривала систематичність вчинених ОСОБА_12 правопорушень, злісне нехтування запобіжними заходами свідчить про невиправну поведінку кривдника, а отже і визначена міра покарання є надто м`якою, розмір відшкодування завданої моральної шкоди - необґрунтованим. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та призначити більш суворе покарання, задовольнити позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

- прокурор оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Сторона обвинувачення наголошує про стійке не бажання ОСОБА_12 ставати на шлях виправлення, відсутність в обвинуваченого критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не усвідомлення суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та загалом не бажання виправляти ситуацію вказує на суспільну небезпеку обвинуваченого. Наведеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та призначив покарання, яке за своїм видом та розміром не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через м`якість. Прокурор просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин; за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки . На підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025 та даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців. Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025.

В судове засідання не з`явилися потерпіла ОСОБА_7 та законний представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_19 , які належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження, законним представником потерпілих було подано клопотання про розгляд вказаного провадження у її відсутності. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо здійснення розгляду справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе продовжити судовий розгляд за відсутності вказаних учасників судового розгляду відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, думку прокурора та представників потерпілих, які свої апеляційні скарги підтримали і заперечили щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу і заперечили проти задоволення апеляцій прокурора і представника потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст. ст. 126-1, 390-1 Україниє правильними та такими, що ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності. При цьому ніким з учасників кримінального провадження фактичні обставини кримінального провадження та доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не оспорюється, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного ОСОБА_12 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого, який вказує про необхідність зміни оскарженого вироку та призначення ОСОБА_12 більш м`якого покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.

Водночас безпідставними є й покликання представника потерпілої та прокурора про необхідність призначення ОСОБА_12 більш суворішого покарання, ніж призначено з огляду на таке.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Що стосується покарання, з яким не погоджуються апелянти, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обране з врахуванням особи винного, який вину у вчиненому визнав частково, категорично заперечив, що вчиняв домашнє насильство фізичного характеру щодо дружини, має зареєстроване місце проживання, є працездатною особою, однак на даний час не працює, негативно характеризується за місцем проживання. Судом встановлено, що обвинувачений за медичною допомогою до лікаря-нарколога та до лікаря-психіатра не звертався.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за ст. 126-1 та 390-1 КК України визнано вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125 та 390-1 КК України визнано вчинення кримінального правопорушення особою повторно та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за 390-1 КК України визнано вчинення злочину особою повторно та вчинення у присутності дитини.

Окрім цього суд першої інстанції виключив в даному випадку можливість визнання щирого каяття обвинуваченого в якості обставини, яка пом`якшує покарання останнього, оскільки не дивлячись на те, що в ході розгляду кримінального провадження ОСОБА_12 частково визнавав вину у вчиненому, однак жодного разу не заявив, що шкодує про подію яка сталася, вину у вчиненому фактично перекладав на потерпілу, заподіяну моральну шкоду потерпілій не відшкодував, не висловлював щирий жаль за вчинене.

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано призначено ОСОБА_12 покарання в межах санкцій статей КК України, які йому інкримінувалися.

Окрім того, слід акцентувати увагу на важливості дій спрямованих на викорінення насильства і створення комплексної системи ефективної боротьби з такими явищами, що свідчить, зокрема, про важливість призначення такого виду і строку покарання, який внесе корективи у поведінку обвинуваченого та слугуватиме фактором запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, при цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Щодо доводів захисника про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, то усі згадані обставини, були відомі на момент розгляду кримінального провадження та належним чином були перевірені і оцінені судом першої інстанції при призначенні покарання.

Разом з тим після надходження первинного обвинувального акту до суду свою неправомірну поведінку щодо потерпілої обвинувачений не припинив, після чого ще два обвинувальних акти щодо нього було направлено для розгляду, що свідчить про систематичність та сталість дій останнього, відсутність належних висновків про протиправність та суспільну небезпечність своїх дій.

В апеляційній скарзі представник потерпілої наголошує на злісному нехтуванні обвинуваченим всіма запобіжними заходами застосованими до нього, невиправній поведінці кривдника, в суді першої інстанції в судових засіданнях ОСОБА_12 виявляв некоректну поведінку по відношенню до потерпілої.

З огляду на наведене, підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_12 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим, немає.

Важливо акцентувати увагу, що досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до обвинуваченого покарання в його особистості відбулися такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії.

Отже, призначення ОСОБА_12 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке слід відбувати реально, на думку колегії суддів, відповідатиме меті покарання, визначеній приписами ст. 50 КК України, та враховуючи обставини кримінального провадження жодним чином не є надто суворим як про це вказує сторона захисту, та надто м`яким як на цьому наголошує прокурор і представник потерпілого.

У даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Необгрунтованими, на думку колегії суддів, є покликання представника потерпілої, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано наслідки, які наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла та внаслідок вказаного безпідставно задоволено цивільний позов частково.

Частиною 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Разом з тим, вирішуючи питання в частині позову про відшкодування моральної шкоди, судом слід враховувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палата Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відтак, враховуючи наведене вище, посилання потерпілої сторони на те, що судом першої інстанції безпідставно не задоволено цивільний позов повністю, на переконання колегії суддів, голослівні, оскільки районним судом в повній мірі взято до уваги практику Верховного Суду в означеній ситуації, конкретні обставини кримінального провадження, наслідки, що наступили, характер та глибину душевних, моральних страждань потерпілої.

Таким чином, усі доводи захисника в інтересах обвинуваченого та представника потерпілої, викладені в апеляційних скаргах і наведені під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони були повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Апеляційні доводи прокурора також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження, окрім покликання про необхідність зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025.

Зважаючи на наведене, апеляційні скарги захисника та представника потерпілої слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а оскаржений вирок стосовно ОСОБА_12 - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_20 задовольнити частково.

Вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_12 залишити без змін.

Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 10.09.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: