Справа № 127/8850/26
Провадження № 1-кс/127/3573/26
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

слідчого: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 25.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.03.2026 під час проведення обшуку в автомобілі марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , а саме на:

- роздруківку з «Резерв+» щодо ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- роздруківку диплому ОСОБА_7 КХ45111437, на 1 арк.;

- копію паспорта ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- 4 фотокартки ОСОБА_7 ;

- 1 купюру номіналом 100 доларів США з номером PB00034586J;

- 179 купюр номіналом 100 доларів США з номером MB07247983C;

- первинне пакування (резинки, прозорий файл, скотч);

- мобільний телефон марки Iphone 11 Pro Max з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 »;

- посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044;

- посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 ;

- банківську картку НОМЕР_7 ;

- картку-замісник №409;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ;

- довіреність №НСХ614814;

- автомобіль марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 ..

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 368 КК України.

16.03.2026 органом досудового розслідування проведено обшук в автомобілі марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено вищевказане майно, яке являється речовими доказами у кримінальному провадженні, а відтак таке майно, на думку слідчого, підлягає арешту.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, за викладених в ньому обставин, просив клопотання задовольнити. Додатково слідчий зазначив, що на даний час немає необхідності у накладенні арешту на посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044, посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , картку-замісник №409 та довіреність №НСХ614814, оскільки ці документи не мають значення для досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення поданого клопотання в частині накладення арешту на автомобіль, посвідчення інспектора, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, картки-замісник та довіреності, посилаючись на те, що останні речі та документи не містять жодних слідів кримінального правопорушення та не можуть виступати речовими доказами у кримінальному провадженні. Щодо решти речей та документів підозрюваний та захисник не заперечували, щодо накладення на них арешту.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000159, заслухавши думку слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану на території України, в особливий період, всупереч вимогам Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та інших нормативно-правових актів, здійснює протиправну діяльність, спрямовану на організацію незаконного бронювання військовозобов`язаних осіб від призову на військову службу під час мобілізації шляхом їх фіктивного працевлаштування, за що отримує грошову винагороду.

Так, слідством встановлено, що ОСОБА_4 обіймаючи посаду інспектора батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області, достовірно знаючи про введення на всій території України правового режиму воєнного стану, а також про проведення загальної мобілізації та необхідність забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших військових формувань особовим складом для надання відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та те, що ці дії створюють перешкоди законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, пов`язаній із проведенням мобілізації та комплектуванням особовим складом в особливий період, вчинив умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом сприяння військовозобов`язаним особам у незаконному отриманні бронювання під час мобілізації.

Зокрема, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у частині проведення мобілізаційних заходів організував, протиправну схему, відповідно до якої здійснював пошук військовозобов`язаних осіб, які мають намір уникнути проходження військової служби під час мобілізації, та пропонував їм за грошову винагороду сприяння у фіктивному працевлаштуванні на підприємствах, які мають право здійснювати бронювання працівників, що унеможливлює залучення таких осіб до виконання військового обов`язку, зменшує мобілізаційний ресурс та створює безпосередні перешкоди діяльності Збройних Сил України, пов`язаній із забезпеченням обороноздатності держави.

Так, 29.01.2026 ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області, під час спілкування з ОСОБА_8 , з власної ініціативи повідомив останньому, що має реальну можливість за грошову винагороду організувати бронювання військовозобов`язаних осіб шляхом їх фіктивного працевлаштування на підприємстві, яке має право бронювання працівників, та зазначив, що для цього необхідно надати витяг з електронної системи військового обліку «Резерв+». Отримавши відповідний витяг, ОСОБА_4 повідомив, що має домовленості з невстановленими в ході досудового розслідування особами, які за грошову винагороду можуть забезпечити оформлення документів, необхідних для фіктивного працевлаштування військовозобов`язаних осіб та їх подальшого бронювання від призову під час мобілізації.

Про зазначені обставини ОСОБА_8 повідомив органи безпеки та був залучений до конфіденційного співробітництва.

У подальшому, 16.02.2026 у денну пору доби приблизно о 15 годині 45 хвилин, під час чергового спілкування, ініційованого ОСОБА_4 , з ОСОБА_8 , який діяв у порядку, передбаченому статтею 275 КПК України, в межах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_4 підтвердив наявність декількох варіантів незаконного оформлення бронювання, повідомивши, що має доступ до інформації, зв`язки в органах влади та перевіряє можливість їх реалізації через знайомих осіб, які мають можливість організувати прийняття відповідних рішень, та після узгодження остаточних умов повідомить про можливість оформлення бронювання.

Надалі, 12.03.2026 у денну пору доби приблизно о 16 годині 55 хвилин, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 з власної ініціативи повідомив ОСОБА_8 про можливість організувати зняття військовозобов`язаної особи з розшуку територіального центру комплектування та соціальної підтримки, її фіктивне працевлаштування на підприємстві, що має право здійснювати бронювання, та оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на весь період дії воєнного стану, за що висловив вимогу про передачу грошових коштів у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США.

Після цього, 16.03.2026 у денну пору доби приблизно о 12 годині 05 хвилин, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_4 підтвердив особі, залученій до конфіденційного співробітництва, ОСОБА_8 наявність домовленостей з невстановленими особами щодо оформлення бронювання військовозобов`язаних осіб, повідомив, що після передачі документів протягом приблизно 14 робочих днів особу буде заброньовано до кінця дії воєнного стану, після чого вона не підлягатиме мобілізації та не буде розшукуватися територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 16.03.2026 приблизно о 12 годині 10 хвилин, перебуваючи у місті Вінниці на вул. Келецька, 121, знаходячись у салоні автомобіля марки «Mazda», ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями створює перешкоди законній діяльності Збройних Сил України, пов`язаній із забезпеченням мобілізаційної готовності в особливий період, отримав від ОСОБА_8 , що діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину з відома та під контролем працівників органу безпеки під час проведення спеціального слідчого експерименту, грошові кошти у сумі 18 000 доларів США як винагороду за сприяння у фіктивному працевлаштуванні, бронюванні та знятті з розшуку військовозобов`язаної особи.

На підставі викладеного вище, враховуючи невідкладність випадку, пов`язаного з врятуванням майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а також збереження речових доказів 16.03.2026 проведено обшуку в автомобілі марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , в ході проведення якого виявлено та вилучено:

- роздруківку з «Резерв+» щодо ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- роздруківку диплому ОСОБА_7 КХ45111437, на 1 арк.;

- копію паспорта ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- 4 фотокартки ОСОБА_7 ;

- 1 купюру номіналом 100 доларів США з номером PB00034586J;

- 179 купюр номіналом 100 доларів США з номером MB07247983C;

- первинне пакування (резинки, прозорий файл, скотч);

- мобільний телефон марки Iphone 11 Pro Max з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 »;

- посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044;

- посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 ;

- банківську картку НОМЕР_7 ;

- картку-замісник №409;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ;

- довіреність №НСХ614814;

- автомобіль марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 17.03.2026 вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17 березня 2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області від 18.03.2026 по справі №127/8839/26 надано дозвіл на проведену 16 березня 2026 року слідчу дію - проведення обшуку в автомобілі марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , в ході проведення якого виявлено та вилучено майно (речі та документи) відповідно до протоколу обшуку від 16.03.2026.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що роздруківка з «Резерв+» щодо ОСОБА_7 , на 1 арк.; роздруківка диплому ОСОБА_7 КХ45111437, на 1 арк.; копія паспорту ОСОБА_7 , на 1 арк.; копія картки фізичної особи платника податків ОСОБА_7 , на 1 арк.; 4 фотокартки ОСОБА_7 ; 1 купюра номіналом 100 доларів США з номером PB00034586J; 179 купюр номіналом 100 доларів США з номером MB07247983C; первинне пакування (резинки, прозорий файл, скотч); мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 »; банківська картка НОМЕР_7 ; та автомобіль марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , які було вилучено під час обшуку, є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, проведення необхідних експертиз, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту, у вищевказаній частині, підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання слідчого, в частині накладення арешту на посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044, посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , картку-замісник №409, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , довіреність №НСХ614814, то в цій частині клопотання слідчого задоволенню не підлягає, оскільки необхідності в накладені арешту на вказані документи немає. Зазначені вище документи посвідчують особу, різного роду статуси та пільги, і є необхідними ОСОБА_4 у повсякденному житті. При цьому жодних слідчих дій чи досліджень цих документів, у тому числі шляхом призначення експертиз, не проводилося та не планується проводити. Взагалі вказані документи не мають жодного значення для кримінального провадження та не є речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України.

Окремо слідчий суддя наголошує, що слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що на даний час немає необхідності у накладенні арешту на посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044, посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , картку-замісник №409 та довіреність №НСХ614814, оскільки ці документи не мають значення для досудового розслідування.

Постановою слідчого від 17.03.2026 вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025.

Однак, вказана постанова слідчого є суто формальною та судом до уваги не приймається, оскільки не містить жодного обґрунтування того, що вилучені речі та документи являються речовими доказами у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 368 КК України та мають значення для подальшого досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, в частині накладення арешту на посвідчення інспектора батальйону УПП у Вінницькій області ВНП №015044, посвідчення водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , картку-замісник №409, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 та довіреність №НСХ614814.

В той же час, відповідно до частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підставу застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Як встановлено судом, зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 слідує, що власником автомобіля марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , являється ОСОБА_9 , та згідно довіреності №1527 від 25.062025 автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

При цьому, автомобіль визнано речовим доказом та поміщено на арешт майданчик.

З матеріалів справи також слідує, що жодних слідчих дій з автомобілем марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , окрім його першочергового обшуку, не проводилося, вказаний автомобіль визнано речовим доказом виключно тому, що у ньому відбувалася передача грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного слідує висновок, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання користувачу, у даному випадку, не буде завдавати шкоди для кримінального провадження.

В той же час, суд враховує, що поміщення транспортного засобу на арешт майданчик під відкритим небом, без необхідності проведення з автомобілем слідчих дій, негативно впливає на умови зберігання такого автомобіля.

Таким чином, враховуючи засади розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб (п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК), суд вважає за необхідне вказаний транспортний засіб повернути (передати) на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_4 , з правом його використання, однак без права відчуження.

Разом з тим, згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Положеннями статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Як уже зазначалося, частиною п`ятою статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підставу застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

З огляду на наведе вище, суд вважає за необхідне зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025 зняти інформацію з мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro Max», з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 », та після її зняття, а також після проведення з телефоном необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, передати вищевказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 234, 236, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.03.2026 під час проведення обшуку в автомобілі марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , а саме на:

- роздруківку з «Резерв+» щодо ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- роздруківку диплому ОСОБА_7 КХ45111437, на 1 арк.;

- копію паспорта ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_7 , на 1 арк.;

- 4 фотокартки ОСОБА_7 ;

- 1 купюру номіналом 100 доларів США з номером PB00034586J;

- 179 купюр номіналом 100 доларів США з номером MB07247983C;

- первинне пакування (резинки, прозорий файл, скотч),

- мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 »;

- банківську картку НОМЕР_7 ,

- автомобіль марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025 зняти інформацію з мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro Max», з IMEI НОМЕР_2 , IMEІ 2 НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 та паролем « НОМЕР_5 », та після її зняття, а також після проведення з телефоном необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, передати вищевказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_4 .

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000159 від 25.09.2025, автомобіль марки та моделі «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути (передати) на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_4 , з правом його використання, однак без права відчуження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: