Справа № 712/2189/26
Провадження № 1-кс/712/1049/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси внесене у кримінальному провадженні № 0000465 від 16.02.2026 слідчим СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, особою з інвалідністю, учасником бойових дій, депутатом - не являється, зареєстрованого АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що близько 21 години 30 хвилин 15 лютого 2026 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи повнолітньою особою, перебуваючи разом із неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вступ у статеві зносини з ОСОБА_7 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої недоторканості неповнолітньої особи за взаємною згодою з останньою, з метою задоволення статевої пристрасті, без застосування фізичного та психологічного насильства, а також погрози застосування до неї такого насильства вчинив відносно ОСОБА_7 , дії сексуального характеру, шляхом вагінального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій (статевого члена).

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 порушив права неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Анкетні відомості підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Червона Слобода Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 під час якого виявлено та вилучено речі, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення; показаннями свідка ОСОБА_8 від 16.02.2026; показаннями свідка ОСОБА_9 від 16.02.2026; даними проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 16.02.2026; даними затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

16.02.2026 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Під час досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_6 , наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлення тягаря кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, можуть спонукати ОСОБА_6 до зміни місця проживання. На підтвердження цього ризику свідчить й те, що ОСОБА_6 немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, має негативну характеристику серед населення, з місця вчинення кримінального правопорушення втік та переховувався від органу досудового розслідування, допоки не був знайдений під час безперервного переслідування та затриманий в порядку ст. 208 КПК України;

- ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується, тим, що їх показання мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного ОСОБА_6 злочину, у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у зміні показань неповнолітньої потерпілої, свідків та матиме реальну можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміну уже наданих під час досудового розслідування показань на його користь, з метою уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

З частиною свідків ОСОБА_6 перебуває у дружніх відносинах, що підвищує ризик впливу на зміну ними показань в рамках кримінального провадження.

- зважаючи на те, що на даний час дослідження обставин кримінального провадження триває (здійснюється досудове розслідування), має місце ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів, направлених на статеву свободу та статеву недоторканість особи (що вказує на абсолютне несприйняття загальноприйнятих у суспільстві норм моралі та правил поведінки), перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Уманського районного суду Черкаської області від 16.01.2012 за ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 31.10.2013 - звільнений з невідбутим терміном 1 рік 04 дня; вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.06.2018 за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, 13.11.2020 - звільнений з невідбутим терміном 5 місяців 8 днів; вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 11.04.2024 за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, крім того до органу досудового розслідування не надходили клопотанням або письмові зобов`язання від осіб, які заслуговують на довіру, про поруку щодо виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків; 3) застава також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те чи наявний у підозрюваного майновий стан, який дасть йому можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків та лише створить умови до залишення місця проживання та реєстрації з метою уникнення покарання, а також з огляду на наявність високого ступеню ризику продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, відсутність постійного місця роботи.

Зважаючи на характер та обставини злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , а також об`єкт посягання - в даному випадку самої уразливої категорії суспільства дитини, що є найвищими соціальними цінностями, обґрунтовано свідчать про те, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідча в клопотанн зазначає, що хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, однак беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, він може уникати кримінального покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому обрання відносно нього будь якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим що розгляд клопотання пов`язаний з триманням під вартою, необхідності у покладенні на ОСОБА_6 , обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не має.

Слідча в клопотанні просить застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого. Просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя робить наступні висновки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У провадженні Черкаського РУП ГУНП в Черкасьій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000465 від 16.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

16.02.2026 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження випливає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наданими суду доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні,ридик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці з викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних засобів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, з`ясовуючи наявність зазначених слідчим ризиків, виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини рішення «Бекчиєв проти Молдови», § 58, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_6 від слідства та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, однак об`єктом посягання в даному випадку є неповнолітня дитина, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя вважає не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-178, 181, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 16.04.2026 року, включно, але в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 16.02.2026 року.

Для утримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою, останній підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_6 після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 20.02.2026