Справа № 304/2369/25 Провадження № 1-кп/304/165/2026
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

04 лютого 2026 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт від 13 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 18 серпня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

У С Т А Н О В И В :

п`ятнадцятого жовтня 2025 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт від 13 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 18 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2025 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, при цьому прокурор заявив усне клопотання про арешт майна, а захисник подав ряд письмових клопотань - про часткове скасування арешту майна, про надання тимчасового доступу до речей і документів, а також про проведення слідчих дій під час судового провадження.

Так, прокурор просив накласти арешт на майно обвинуваченого, а саме на транспортний засіб марки «Мерседес Бенц» та свідоцтво про реєстрацію такого транспортного засобу з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 332 КК, у разі визнання ОСОБА_4 винним, оскільки наразі арешт на вказаний автомобіль та свідоцтво накладено з метою збереження таких як речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Захисник у підготовчому судовому засіданні проти вказаного клопотання прокурора заперечив, вказуючи на те, що на майно його підзахисного вже накладено арешт - двічі накладати такий не можна, навпаки арешт слід скасувати. Обвинувачений ОСОБА_4 позицію свого захисника підтримав.

Вирішуючи дане клопотання суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливій конфіскації та для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У вказаному випадку арешт накладається на майно обвинуваченого за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

На стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2025 року було накладено арешт, зокрема на автомобіль марки «Меrcеdes-Benz» модель «С 200», сірого кольору, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу.

Наразі судом розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 18 серпня 2025 року про обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, що інкримінується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Реєстрація права власності на автомобіль «Мерседес Бенц С200», р/н НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_3 , за ОСОБА_4 підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, суд не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Відтак оскільки у випадку визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора є повторним, оскільки на майно ОСОБА_4 вже накладено арешт, суд вважає необґрунтованими, оскільки заявляючи вказане клопотання прокурор зазначив іншу мету для накладення арешту, а саме забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У свою чергу адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про часткове скасування арешту майна, в якому вказує на те, що 20 серпня 2025 року слідчим суддею Перечинського районного суду накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме на автомобіль марки «Меrcеdes-Benz» модель «С 200», сірого кольору, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Меrcеdes-Benz», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , видане ТСЦ 2146, серії НОМЕР_2 ; п`ять тримачів для сім-карти та 2 сім-карти мобільного оператора зв`язку «Lifecell»; чотири тримачі для сім-карти та 2 сім-карти мобільного оператора зв`язку «Vodafone»; два тримачі для сім-карти та 2 сім-карти мобільного оператора зв`язку «Київстар»; гаманець чорного кольору, всередині якого наявні грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США; мобільний телефон марки «Nokia», синьо-блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , з картою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером телефону НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 ; мобільний телефон марки «Iphone XS», ІМЕІ: НОМЕР_6 , з картою мобільного оператора «Lifecell» з номером телефону НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 ; мобільний телефон «Samsung A34 5g» у силіконовому чохлі, ІМЕІ: НОМЕР_8 , з картою мобільного оператора «Lifecell».

Захисник вказує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим має потребу у користуванні транспортним засобом, а тому просить прийняти рішення про часткове скасування арешту майна та передати таке на відповідальне зберігання і користування із забороною відчуження майна, а саме транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого, а також три мобільні телефони. Доповнив клопотання, долучивши до матеріалів кримінального провадження ряд документів.

Вирішуючи вказане клопотання суд, з`ясувавши думку прокурора, який проти задоволення такого заперечив, вказуючи, що таке клопотання є передчасним, оскільки кримінальне провадження наразі перебуває на стадії підготовчого судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього докази, прийшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2025 року накладено арешт із забороною власнику майна ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати наведене вище захисником у клопотанні майно до прийняття рішення про скасування арешту.

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладений у зв`язку з тим, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а повернення цього майна володільцю, може призвести до зникнення, втрати та його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Прокурор, заперечуючи проти скасування арешту, вказував на передчасність клопотання сторони захисту, а також те, автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а у наявності мобільних телефонів у сторони обвинувачення ще є необхідність задля дослідження таких у судовому засіданні, оскільки вони є речовими доказами, через що на такий і було накладено арешт.

Також суд враховує той факт, що судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, стадія дослідження доказів, яка б дала можливість перевірити зміст листування фігурантів (учасників) кримінального провадження, та відповідно оцінити доказове значення певних результатів кримінального провадження, і перевірити твердження прокурора та твердження обвинувачення щодо значення мобільних телефонів, з приводу яких вирішується клопотання, ще попереду.

Вбачається логічним, що за викладених у обвинувальному акті обставин мобільні телефони ОСОБА_4 містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні, а тому наявна в них інформація має суттєве значення для цього кримінального провадження, наразі не втратила своєї актуальності а відтак суд переконаний, що потреба у застосуванні арешту вказаного майна не відпала.

Разом з цим будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У даному конкретному випадку зважаючи на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 перебуває на розгляді суду, а відтак органом досудового розслідування здійснено всі процесуальні дії стосовно належного обвинуваченому транспортного засобу, які потребували безпосередньої наявності самого автомобіля, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю війни ІІ групи та у повсякденному житті має необхідність у користуванні автомобілем, суд вважає можливим скасувати арешт даного майна частково, а саме передати автомобіль марки «Мерседес Бенц С200», р/н НОМЕР_1 , йому у користування, з покладенням заборони відчуження вказаного майна до скасування арешту майна у порядку встановленому кримінальним процесуальним законом, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, а саме за вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що потреба у дії цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо мобільних телефонів на даний час не відпала, при цьому в частині часткового скасування арешту транспортного засобу суд погодився із захисником, тому клопотання адвоката ОСОБА_5 підлягає до задоволення частково.

Також захисник подав суду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів, в якому просив задля об`єктивного розгляду кримінальної справи відносно обставин вчинення кримінального правопорушення, винести відповідну ухвалу на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 про отримання довідки ВЛК відносно непридатності до військової служби із виключенням з військового обліку громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її дійсності станом на 18 серпня 2025 року - дату затримання на КрП «Дубриничі» Ужгородського району.

Розглядаючи дане клопотання суд, враховуючи позиції сторін кримінального провадження, які у підготовчому судовому засіданні дійшли висновку, що вказане клопотання слід вирішувати під час судового розгляду справи по суті, наразі таке не вирішує.

Крім цього, адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про проведення слідчих дій під час судового провадження, в якому з метою уникнення неповноти судового розгляду, просив винести ухвалу про проведення слідчих дій, а саме доручити СВ поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП встановити фактичне місце проживання особи - ОСОБА_8 , який є рідним братом ОСОБА_7 , та самого ОСОБА_7 та забезпечити їх явку до суду для проведення допиту про обставини злочину, викладені у протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 18 серпня 2025 року, а також на період проведення вказаних слідчих дій призупинити розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор проти такого клопотання заперечив, вказуючи на те, що ОСОБА_7 був допитаний під час досудового розслідування за відповідним клопотанням слідчого у судовому засіданні, а ОСОБА_8 - взагалі не допитувався під час досудового розслідування.

Захисник у підготовчому судовому засіданні вказав на те, що таке клопотання заявлятиме у межах іншого кримінального провадження, що розпочате на підставі ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, однак наполягав на допиті заявлених ним свідків, посилаючись на те, що під час досудового розслідування вжив всіх заходів задля продовження строків проведення такого, оскільки клопотав про перевірку наявності у діях ОСОБА_8 ймовірних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, так як ОСОБА_4 була пред`явлена підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Однак ОСОБА_8 не було допитано з незалежних від нього обставин, а лише через відмову органу досудового розслідування.

За наведених обставин уточнене клопотання захисника про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд вважає за необхідним задовольнити.

Суд, з`ясувавши позиції учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для продовження досудового розслідування немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, а відтак суд прийшов до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

З моменту звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з внесенням застави у даному кримінальному провадженні, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Керуючись статтями 314, 315-316, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «С200», р/н НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_3 , власником якого згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , а також Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

Клопотання захисника про часткове скасування арешту майна - задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2025 року на автомобіль марки «Меrcеdes-Benz» модель «С 200», сірого кольору, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Меrcеdes-Benz», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , видане ТСЦ 2146, серії НОМЕР_2 - скасувати в частині заборони користуватися зазначеним майном.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Уточнене клопотання захисника про виклик та допит свідків - задовольнити.

Викликати у судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 , та ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_3 .

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у Перечинському районному суді в залі суду на 12 лютого 2026 року на 09.20 год.

У судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_1