Справа № 202/236/26
Провадження № 1-кс/202/593/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000571, внесеного до ЄРДР 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000571, внесеного до ЄРДР 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діяли на території Дніпровського району Дніпропетровської області в період з липня 2025 року до січня 2026 року (до моменту їх викриття працівниками поліції), та вчинили ряд тяжких кримінальних правопорушень, що полягали у незаконній порубці дерев у захисних та інших лісових насаджень, перевезенні, зберіганні та збуті незаконного зрубаних дерев.

Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , незаконну порубану деревину систематично збував ОСОБА_4 , при цьому останньому було достовірно відомо, що вказана деревина здобута злочинним шляхом, що підтверджується протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 29.11.2025 № 3/54-7158.

22.01.2026 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

22.01.2026 у проміжок часу з 13.51 год. до 15.22 год., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20.01.2026, було проведено обшук земельної ділянки АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого виявлено та вилучено у тому числі 106 кубометрів деревини, яка була передана на відповідальне зберігання останньому.

Також, під час обшуку було встановлено, що вилучені 106 кубометрів деревини не мають обов`язкового елементу обліку деревини бирки, яка передбачена Постановою КМУ № 1147 від 16.12.2020 року «Про затвердження порядку обліку, зберігання, транспортування та реалізації деревини».

Крім цього, під час обшуку ОСОБА_4 не надав лісовий квіток на виявлені 106 кубів деревини, які передбачені ст. 69 Лісового кодексу України та Постановою КМУ № 761 від 23.05.2007 року, які свідчать про походження вказаної деревини.

В тому числі, ОСОБА_4 не надав будь-яких документів, які свідчать про придбання ним вищевказаних 106 кубометрів деревини, враховуючи той факт що реалізація деревини в Україні здійснюється виключно відповідно до Постанови КМУ № 1178 від 04.12.2019, тобто через електронні аукціони.

22.01.2026 постановою слідчого вилучені 106 кубометрів деревини визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000571.

У зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме:106 кубометрів деревини, яку було вилучено під час проведення обшуку земельної ділянки АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Деревина, яку було вилучено під час проведення обшуку має значення речового доказу, оскільки придбана в результаті злочинної діяльності учасників кримінального правопорушення та фактично містить інформацію щодо злочинної діяльності, всіх співучасників кримінальних правопорушень, у т.ч. тих осіб, яких на теперішній час органами досудового розслідування не встановлено, а саме: вчинення ряду кримінальних правопорушень проти довкілля на території Дніпропетровської області.

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та наполягав на задоволенні.

Представником власника майна адвокатом ОСОБА_10 подані письмові заперечення, в яких зазначається, що ОСОБА_4 є засновником та керівником ТОВ «Біосід Агро», яке здійснює діяльність з виготовлення пелет - дерев?яних гранул, отриманих методом пресування з відходів деревообробки (тирси, стружки), та є фізичною особою-підприємцем.

Під час здійснення господарсько-виробничої діяльності ТОВ «Біосід Агро» закуповує сировину, зокрема тирсу, стружку, лушпиння соняшнику, відходи гречки, соломи, деревини у різних суб?єктів господарської діяльності на підставі укладених договорів.

Так, на підставі рахунків на оплату N?1/03 від 03.03.2025 та N?2/06 від 12.06.2025 й видаткових накладних N?1/03-25 від 03.03.2025 та N?2/06-25 від 12.06.2025 ФОП ОСОБА_4 придбав у ФОП ОСОБА_11 дров`яну продукцію у кількості 26,300 та 35,000 кубічних метрів відповідно.

На підставі договору купівлі-продажу N?19/12-25 від 19 грудня 2025 року, укладеного між ПП «Батьківщина» та ФОП ОСОБА_12 , товарно-транспортної накладної серії ППА N?010341 від 20.12.2025, останній придбав деревину дров?яну, сосну (PINS), штабель у кількості 27,9890 кубічних метрів.

Упродовж 2025 року ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Біосід Агро» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 придбало на підставі господарських договорів 141,289 кубічних метрів лісоматеріалів та дров?яної продукції, які було завезено на територію земельної ділянки N? АДРЕСА_1 , якою користується ФОП ОСОБА_4 та кероване ним ТОВ «Біосід Агро».

Відтак, деревина у кількості 106 кубічних метрів, яку було знайдено та вилучено під час обшуку земельної ділянки N? АДРЕСА_1 належить на праві власності ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Біосід Агро», придбана останнім відповідно до вимог чинного законодавства для використання у власній виробничій діяльності, та не має жодного відношення до обставин, які досліджуються у даному кримінальному провадженні, відповідно не є та не може бути речовим доказом у цьому провадженні.

???У судовому засіданні підтримали доводи, зазначені у запереченнях та просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Стандарт доказування для накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження полягає у доведенні існування обґрунтованої потреби в арешті. Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для вилучення майна та його арешту.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000571, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 29.05.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20 січня 2026 року надано дозвіл на проведення обшуку складських приміщень виробничої бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ТОВ «Дніпропром-М», якими користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання: незаконно порубаної деревини, предметів за допомогою яких здійснюється порубка деревини, чорнових записів, на яких міститься інформація щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, мобільних телефонів, сім-карток, що використовувались під час злочинної діяльності.

Згідно протоколу обшуку від 22 січня 2026 року, було вилучено 106 кубометрів деревини обрізаної частинами у вигляді сосни, на якій відсутні будь-які бірки, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 16.12.2020. Обшук проводився за участю ОСОБА_4 . Від учасників зазначеної слідчої дії, не надійшло будь-яких зауважень.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 22 січня 2026 року, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні: 106 кубометрів деревини, яка була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Законодаством встановлений порядок ведення електронного обліку деревини власниками лісів і постійними лісокористувачам, та маркування деревини, яка здійснюється шляхом набиття бирки, за номером якої вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик сортименту (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина) (п. 14, 15 Інструкції з ведення електронного обліку деревини, затверджена наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021 № 621).

Вилучена деревина 22.01.2026 під час проведення обшуку не має бирки, маркування, а надані ОСОБА_4 на його представником документи не спростовують в цій частині доводи сторони обвинувачення.

Окрім цього, слідчий суддя зазначає, що фактично ОСОБА_4 надано тільки одну товаро-траспорту накладну від 20.12.2025, яка містить посилання на лісовий квиток та відмості про вантаж: деревина дров`яна 2 шт., V-27,989 м2, на який зазначено про використані 2 бирки для маркування, що також не узгоджується з відомостями, які зазначені в протоколі обшуку. Інші документи не доводять факт придбання вилученої деревини у відповідності до вимог законодаства, отже не можуть бути прийняті до уваги.

Вказане майно було визнано речовими доказами та наразі здійснюється досудове розслідування, під час якого, в тому числі, буде здійснена перевірка доводів ОСОБА_4 .

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, з метою забезпечення збереження майна як речового доказу, оскільки вилучена деревина відповідає критеріям речового доказу та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що підтверджується матеріалами, долученими до клопотання, зокрема протоколом негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 29.11.2025.

Отже, є підстави вважати, що вилучена деревина може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею враховуються положення п.5 ч.2 ст.173 КПК України щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також положення ч.4 ст.173 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування та фактичних обставин кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 0000571, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 29.05.2025 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження. Окрім цього, вказаний захід забезпечення кримінального провадження є найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його приховування, знищення неможливо.

Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, та може бути скасований у випадках, передбачених КПК України.

Якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення не будуть вжиті належні заходи для перевірки вказаних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно зазначене у клопотанні з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000571, внесеного до ЄРДР 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: 106 кубометрів деревини, яку було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1