Справа № 643/3376/26
Провадження № 1-кс/643/1770/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000888 від 12.09.2025 за ч. 5 ст. 426-1, п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільській Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, офіцер сфери безпеки та оборони України, одружений, дітей не має, раніше не судимий, перебуває на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 (вч НОМЕР_1 ) за контрактом, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

установив:

ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: перебуваючи на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), являючись військовою службовою особою та будучи прямим начальником інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи підвозу відділення забезпечення 3 прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, достовірно знаючи статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, перевищуючи свої службові повноваження та надану владу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше вересня 2024 року, тобто в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем несення військової служби 3 прикордонна застава реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка тимчасово розташовувалась у населеному пункті АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 отримав доступ до банківської карти свого підлеглого солдата ОСОБА_7 , який у вересні 2024 року втратив вказаний платіжний засіб і у зв`язку з інтенсивністю бойових дій та постійним перебуванням на передніх позиціях лінії оброни («на нулі»), не мав фізичної змоги самостійно дістатися до найближчого відділення банку для відновлення платіжного засобу, тому, розраховуючи на допомогу та доброчесність свого командира, звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у відновленні втраченої картки або отриманні нової, оскільки останній мав можливість виїжджати із зони бойових дій.

При цьому, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, прийняв рішення оформити на ОСОБА_7 банківську картку та в подальшому заволодіти грошовими коштами, які будуть надходити на рахунок останнього у якості грошового забезпечення.

22.10.2024 ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які будуть надходити на рахунок ОСОБА_7 у якості грошового забезпечення, відвіз останнього до відділення АТ «ОщадБанк», розташованого у н.п. Великий Бурлук Харківської області, де допоміг в оформленні банківської карти.

В подальшому, старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, зловживаючи довірою підлеглого ОСОБА_7 та використовуючи своє службове становище, отримавши доступ до перевипущеної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 (зареєстрована та активована 22.10.2024), не передав її власнику.

Натомість, ОСОБА_5 , діючи в інтересах особистого збагачення, протиправним шляхом привласнив зазначений платіжний засіб з метою подальшого використання у власних корисливих інтересах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06.01.2025 ОСОБА_5 здійснив технічну операцію зі зміни PIN-коду картки, чим остаточно перебрав на себе контроль над рухом грошових коштів на рахунку потерпілого.

При цьому, у день зміни PIN-коду, 06.01.2025 о 09:19, з картки було знято 10000 грн у банкоматі смт Великий Бурлук (ATM №A2000005).

Наступного дня, 07.01.2025, у період з 06:27 до 10:15, у банкоматах м. Харкова (ATM6608 та DN00) було знято готівку на загальну суму 40000 грн трьома транзакціями: 20000 грн (о 10:15), 10000 грн (о 06:28) та 10000 грн (о 06:27).

В подальшому, у січні 2025 року ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 повернути належну йому банківську картку, проте останній з метою безперешкодного подальшого володіння карткою ОСОБА_7 , 23.01.2025, відповідно до бойового розпорядження коменданта приккшрВП №164 р/дск від 31.05.2024 організував бойове чергування на вогневій позиції «БАСЕЙН» в районі н.п. Мала Вовча Вовчанської міської громади Чугуївського району Харківської області, куди залучив свого підлеглого солдата ОСОБА_7 .

Надалі привласнена ОСОБА_5 банківська картка, належна ОСОБА_7 , систематично використовувалася для зняття готівки та розрахунків у торговельних мережах, географія яких (населені пункти Приколотне, Великий Бурлук, Харків, Бердичів, Житомир, Яремче, Хмельницький) не відповідає місцю фактичного перебування солдата ОСОБА_7 , який безвиїзно знаходився на лінії бойового зіткнення, оскільки транзакції здійснювалися в тилових містах Харківської області та України в цілому, при фактичному перебуванні ОСОБА_7 на бойових позиціях у Чугуївському районі Харківської області.

Таким чином ОСОБА_5 у період часу з 22.10.2024 по 13.09.2025, будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду начальника 3 прикордонної застави реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «старший лейтенант», діючи в порушення діючих вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження, всупереч інтересам служби, будучи начальником для підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами останнього, які були нараховані останньому у якості грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 ДПС України.

В результаті вищевказаних протиправних дій старшого лейтенанта ОСОБА_5 солдату ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1183991,4 грн., яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і відповідно до ч. 2 примітки до ст. 425 КК України вважається істотною шкодою.

Крім того, старший лейтенант ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), являючись військовою службовою особою та будучи прямим начальником інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи підвозу відділення забезпечення 3 прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_7 , усвідомлюючи факт вчинення ним в період з вересня 2024 року по вересень 2025 року відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану, яке виразилося у заволодінні грошовими коштами підлеглого ОСОБА_7 у загальній сумі 1183991,40грн., передбачаючи можливе настання кримінальної відповідальності за вказані протиправні дії, однак бажаючи уникнути такої відповідальності, вирішив викрасти потерпілого ОСОБА_7 та в подальшому здійснити умисне вбивство останнього.

Реалізуючи вказаний намір, ОСОБА_5 , маючи відомості про слідування 23-24 листопада 2025 року ОСОБА_7 потягом №064 сполученням «Львів-Харків» до залізничного вокзалу м. Харкова, вирішив здійснити викрадення ОСОБА_7 на шляху слідування з потягу у м. Полтаві, з подальшим вбивством останнього.

Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи свою протиправну діяльність, направлену на викрадення людини, 23.11.2025 близько 16:00 у с. Лозова взяв у свого підлеглого солдата ОСОБА_8 автомобіль марки Volkswagen Sharan (р.н. Польщі WLS НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ) та того ж дня, близько 22:00, без відповідного дозволу командирів, покинув місце дислокації підрозділу, що тимчасово розташовується у АДРЕСА_2 та на вказаному автомобілі, під керуванням свого підлеглого солдата військової частини НОМЕР_1 ДПС України ОСОБА_9 , з метою викрадення та подальшого умисного вбивства свого підлеглого - солдата ОСОБА_7 , вирушив до м. Полтава.

24.11.2025 о 03:30 ОСОБА_5 , продовжуючи свою протиправну діяльність, маючи злочинний умисел на викрадення людини, прибув до залізничного вокзалу «Полтава-Київська», розташованого у м. Полтаві по вул. Степана Кондратенка 14 та здійснюючи морально-психологічний вплив керівника до підлеглого, порушуючи гарантоване Конституцією України право на свободу, особисту недоторканість та свободу на пересування, використовуючи надану йому владу та службове становище, змусив солдата ОСОБА_7 покинути потяг №064 сполученням «Львів-Харків» та вирушити спільно з ним до транспортного засобу Volkswagen, на якому приїхав, чим здійснив викрадення людини.

В подальшому у період часу 03:30 до 07:00 ОСОБА_5 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, незаконно перевіз ОСОБА_7 , до закинутого підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де утримував солдата ОСОБА_7 проти його волі та близько 09:00 того ж дня, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх тяжкі наслідки та бажаючи їх настання, здійснив вбивство викраденої людини солдата ОСОБА_7 .

Також, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), являючись військовою службовою особою та будучи прямим начальником інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи підвозу відділення забезпечення 3 прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_7 , усвідомлюючи факт вчинення ним в період з вересня 2024 року по вересень 2025 року відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану, яке виразилося у заволодінні грошовими коштами підлеглого ОСОБА_7 у загальній сумі 1183991,40грн., передбачаючи можливе настання кримінальної відповідальності за вказані протиправні дії, однак бажаючи уникнути такої відповідальності, вирішив здійснити умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 , з цією приховати вказане кримінальне правопорушення.

Реалізуючи вказаний намір, ОСОБА_5 , маючи відомості про слідування 23-24 листопада 2025 року ОСОБА_7 потягом №064 сполученням «Львів-Харків» до залізничного вокзалу м. Харкова, вирішив здійснити викрадення ОСОБА_7 на шляху слідування з потягу у м. Полтаві, з подальшим вбивством останнього, тому, 23.11.2025 близько 16:00 у с. Лозова взяв у свого підлеглого солдата ОСОБА_8 автомобіль марки Volkswagen Sharan (р.н. Польщі WLS НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ) та того ж дня, близько 22:00, без відповідного дозволу командирів, покинув місце дислокації підрозділу, що тимчасового розташовується у АДРЕСА_2 та на вказаному автомобілі, під керуванням свого підлеглого солдата військової частини НОМЕР_1 ДПС України ОСОБА_9 , з метою викрадення та подальшого умисного вбивства свого підлеглого - солдата ОСОБА_7 , вирушив до м. Полтава, де 24.11.2025 о 03:30 ОСОБА_5 прибув до залізничного вокзалу «Полтава-Київська», розташованого у місті Полтаві по вулиці Степана Кондратенка 14 та використовуючи морально-психологічний вплив керівника до підлеглого, змусив ОСОБА_7 покинути потяг №064 сполученням «Львів-Харків» та вирушити спільно з ним до транспортного засобу Volkswagen, на якому приїхав, запевнивши при цьому, провідника вагону Яну Луньову, що він є прямим начальником ОСОБА_7 та хоче його забрати, щоб той безпечно дістався до місця дислокації підрозділу.

В подальшому 24.11.2025 у період часу 03:30 до 07:00 ОСОБА_5 незаконно перевіз ОСОБА_7 проти його волі до закинутого підвального приміщення, розташованого по АДРЕСА_3 , де утримував солдата ОСОБА_7 проти його волі, та близько 09:00 того ж дня, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному підвальному приміщенні будинку, маючи злочинний умисел на умисне вбивство викраденої людини з метою приховати інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 426-1 КК України, вчинене у відношенні ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки у вигляді смерті людини та бажаючи їх настання, використовуючи полімерну стрічку, накинув її на шию останнього та затягнув, спричинивши таким чином удушення (механічну асфіксію) ОСОБА_7 , в результаті чого останній помер на місці події.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України тобто в умисному вбивстві викраденої людини з метою приховати інше кримінальне правопорушення, за ч. 5 ст. 426-1КК України - перевищенні військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчиненому в умовах воєнного стану та ч. 3 ст. 146 КК України - викраденні людини, що спричинило тяжкі наслідки.

Доказами причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих останньому злочинів є повідомлення від 25.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення; відомості, зафіксовані в протоколах: огляду місця події від 25.11.2025; допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , протокол огляду руху грошових коштів за розрахунковим рахунком відкритим 26.09.2024 на ім`я ОСОБА_7 у АТ «ОщадБанк»; протокол затримання ОСОБА_5 від 25.11.2025; протоколи пред`явлення особи для впізнання; протоколи оглядів мобільних телефонів та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.11.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.01.2026, який продовжений до 25.02.2026 ухвалою слідчого судді того ж суду від 20.01.2026.

13.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

19.01.2026 керівником Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування цього кримінального провадження до трьох місяців, тобто до 25.02.2026 включно.

24.02.2026 ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 25.05.2026.

Посилаючись на тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів та обґрунтованість підозри у їх вчиненні, усвідомлення останнім можливості призначення кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, слідчий вказує на існування ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду; здійснення впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи, що 25.02.2026 закінчується строк тримання ОСОБА_5 під вартою, а завершити досудове розслідування до цього строку не можливо через необхідність отримання висновків раніше призначених судово-медичної експертизи від 25.11.2025 №1815/15-02-2, судово-цитологічної експертизи від 25.11.2025 №1816/15-02-2, судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, допитати як свідка першого заступника коменданта начальник штабу прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України підполковника ОСОБА_28 ; за результатами судово-медичних (цитологічних) експертиз призначити судову молекулярно-генетичну експертизу (порівняльну із знаряддям злочину), тощо слідчий вказує на необхідність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, так як підстав для його заміни на більш м`який захід не має.

Слідчий просить продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 25.04.2026.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини, наполіг на його задоволенні.

ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням не погодився, вказуючи на відсутність наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином. Зауважив, що готовий й далі служити, при цьому впливати на свідків не зможе навіть фізично, бо не буде перетинатися з ними.

Захисник підтримав підзахисного та просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, які стороною обвинувачення лише перелічено, проте не доведено. Зазначив, що з погляду на особу підозрюваного застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту з обов`язком перебувати і не відлучатись з казарми військової частини буде цілком достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. У разі прийняття рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив визначити підозрюваному розмір застави.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, встановив таке: 25.11.2025 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, яке того ж дня після затримання останнього в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, вручене підозрюваному.

13.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_5 є достатньо обґрунтованою, такою, що доводиться зібраними і долученими до клопотання доказами, достовірність та допустимість яких не оспорюється стороною захисту.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину і в разі визнання винним у його вчиненні останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вперше слідчий суддя виходив з доведеності стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

У цьому клопотанні слідчий зазначає про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте за текстом клопотання обґрунтовує існування всіх ризиків, передбачених цією нормою, за виключенням ризику знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

З погляду на це слідчий суддя не аналізує вказаний ризик, так як в його обґрунтування стороною обвинувачення не приведено жодного доводу.

Стосовно інших ризиків слід зазначити, що тривале перебування ОСОБА_5 під вартою, проведення великого обсягу слідчих дій, закріплення показань свідків у процесуальних документах може вказувати про певне зменшення цих ризиків, проте казати про їх зникнення чи зменшення до такого рівня, який би дозволив змінити підозрюваному запобіжний захід на більш м`який не можна.

Доводи, приведені стороною обвинувачення в обґрунтування ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення з погляду на особу підозрюваного, конкретні обставини вчинення інкримінованих останньому злочинів безсумнівно свідчать про велику ймовірність реалізації цих ризиків у разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти і відсутність проявів таких ризиків вказує на дієвість обраного підозрюваному запобіжного заходу.

Процесуальні дії, які необхідно виконати у кримінальному провадженні не можливо закінчити до спливу строку тримання ОСОБА_5 під вартою, а підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає з погляду на викладене вище.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання цілком обґрунтованим, а надані стороною обвинувачення докази такими, що доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи положення ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України згідно з якими строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею не більше ніж на 60 днів та в межах строку досудового розслідування, клопотання має бути задоволено частково, а строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжений до 24.04.2026.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196-199, 309, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 24.04.2026, без визначення розміру застави.

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 25.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1