Справа № 488/4608/17
Провадження № 1-кс/488/198/26 р.
УХВАЛА

26.05.2026 року Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є останнім відомим місцем його проживання, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В :

26 травня 2026 року старший слідчий відділення поліції №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 08.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із заочним повідомленням про підозру, наприкінці 2010 року в ході переговорів між компанією «К.І.Н., s.r.о.» та ПП «Траус» сторонами досягнуто домовленості про умови поставки металобрухту класу «АЗ ГОСТ 2787-75», про що укладено зовнішньоекономічний контракт № 0812/703 від 28 грудня 2010 року.

Керівництвом компанії «К.І.Н., s.r.о.» 18 січня 2011 року на виконання умов укладеного контракту, на рахунок ПП «Траус» № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» було перераховано грошові кошти в сумі 35 250 євро (що еквівалентно 378 079 грн. 14 коп.), тобто здійснено 100 % передоплату вартості партії металобрухту класу «АЗ ГОСТ 2787-75» кількістю 150 тонн, втім поставка товару так і не відбулась.

У період січня-лютого 2011 року директор ПП «Траус» ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відповідно до раніше розробленого злочинного плану направленого на заволодіння коштами компанії «К.І.Н., s.r.о.» у сумі 352 300 грн., зняв їх з рахунку ПП «Траус», які 05 лютого 2011 року розподілив з ОСОБА_6 у своєму помешканні у АДРЕСА_2 .

Проте під час досудового розслідування ОСОБА_4 , маючи постійне місце мешкання ( АДРЕСА_1 ) та роботи (ТОВ «Сандора»), раптово покинув місце свого постійного мешкання та виїхав разом із родиною у невідомому напрямку. Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що її донька ОСОБА_8 разом з дитиною ОСОБА_9 виїхали на постійне місце проживання до республіки Ізраїль, а місцезнаходження чоловіка доньки ОСОБА_4 свідку невідоме.

В той же час, за інформацією Міністерства закордонних справ України № 71/ВГ/17-530-574 від 11 червня 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 до Міністерства з клопотанням про вихід з громадянства України не звертались.

За інформацію ІНФОРМАЦІЯ_2 № 51/1075 від 17 червня 2014 року, при здійснення перевірки за базою даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон», встановлено, що 13 листопада 2013 року ОСОБА_4 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2009 року (4801), перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Одеса» авіарейсом сполученням «Одеса-Тель-Авів», а його дружина ОСОБА_8 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 23 січня 2012 року (4802), 24 листопада 2013 року перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Одеса» авіарейсом сполученням «Одеса-Стамбул».

22 травня 2014 року оголошений розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.02.2021 року слідчим суддею Корабельного районного суду м. Миколаєва надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до завершення строку дії якої остання виконана не була.

Наступні ухвали слідчих суддів про надання вищевказаного дозволу на затримання ОСОБА_4 до цього часу не виконані та строк дії останньої вичерпано.

Необхідність застосування до підозрюваного затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та у зв`язку переховуванням підозрюваного від органів досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримала з мотивів, наведених у ньому.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період січня-лютого 2011 року директор ПП «Траус» ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відповідно до раніше розробленого злочинного плану направленого на заволодіння коштами компанії «К.І.Н., s.r.о.» у сумі 352 300 грн., зняв їх з рахунку ПП «Траус», які 05 лютого 2011 року розподілив з ОСОБА_6 у своєму помешканні у АДРЕСА_2 .

Кваліфікація вказаного кримінального правопорушення визначена за ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб ( в ред. станом на 2014 рік).

Стаття 49 КК обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини.

Так, ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, у разі вчинення особливо тяжкого злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років (п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України).

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг строку давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Водночас факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності та зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України.

У цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду:

-15 років із часу вчинення злочину,

-5 років із часу вчинення кримінального проступку.

У постанові ВП ВС від 2 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 суд дійшов висновку, що в разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, продовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті, є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

Із матеріалів клопотання вбачається, що з моменту вчинення злочину у лютому 2011 року пройшло більше п`ятнадцяти років, тобто є підстави для закриття вказаного кримінального провадження на підставі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, отже наразі повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, в тому числі яка перебуває у статусі підозрюваного, обмежена строкамт давності.

При цьому, у відповідності з ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На момент розгляду клопотання, минуло понад 15 років, що відповідно до ч.4 ст.189 КПК України позбавляє право суд розглянути клопотання про надання дозволу застосувати затримання підозрюваного для доставки до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_4 відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1