ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002320 за апеляційними скаргами прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тбілісі, Грузія, громадянин Грузії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: - ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; - ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, та який забрав життя неповнолітньої ОСОБА_18 .

Зазначає, що обвинувачені, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, порушували правила дорожнього руху.

Стверджує, що обвинувачені у вчиненому не розкаялися.

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вирок суду в частині призначення ОСОБА_16 основного покарання та задоволення цивільних позовів є незаконним.

Також зазначає, що розрахунок віддалення автомобіля «LEXUS LX450», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від місця зіткнення у висновку КСЕ-19/113-24/4318-ІТ проведений неправильно, а відповідно і висновки, які зроблені, не можуть вважатися обгрунтованими (правильними).

Окрім того, слідчим не була встановлена швидкість руху автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стверджує, що ним під час досудового розслідування було подано клопотання про призначення судової експертизи, однак слідчим було відмовлено у його задоволенні, що призвело до подальших неправильних висновків експертів та неправильного сприйняття судом першої інстанції визнання доказів допустимими.

Посилається на те, що судом не взято до уваги в якості доказів відсутності в діях ОСОБА_16 невідповідностей вимогам ПДР України, а саме висновки експертів № СЕ-19/104-24/27726-IT від 09.07.2024 року, № СЕ-19/113-24/4135-ІТ від 23.07.2024 року та № КСЕ-19/113-24/4318-ІТ від 02.08.2024 року, які відповідають з`ясованим обставинам, були складені з урахуванням більш широкого обсягу вихідних даних та в частині визначення моменту виникнення небезпеки для руху водія узгоджується з дослідженими судом доказами.

Дослідивши вищевказані висновки, а також докази, наявні в матеріалах провадження, можна зробити висновок, що існують протиріччя стосовно можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди водієм автомобіля «LEXUS LX450».

Вважає, що для усунення зазначених протиріч необхідно провести додаткові судові експертизи з метою встановлення дійсного сповільнення автомобіля «LEXUS LX450», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та швидкості руху автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що суттєво впливає на розвиток дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків (встановлення причинно-наслідкового зв`язку).

Також зазначає, що під час призначення судових експертиз слідчим було допущено грубе порушення в частині визначення моменту небезпеки для водія автомобіля «LEXUS LX450», що є істотним порушенням, так як це входить до компетенції судового експерта.

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, або вирок в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_14 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; скасувати арешт речового доказу, а саме автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_14 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_14 ні орган досудового розслідування, ні сторона захисту в суді першої інстанції, ні суд не перевіряли і не надавали оцінку діям обох водіїв щодо дотримання вимог ПДР та механізму даної ДТП з точки зору, чи перетнулись би траєкторії руху транспортних засобів під керуванням водія ОСОБА_16 та під керуванням водія ОСОБА_14 за умови не зміни напрямку руху водієм ОСОБА_16 (роз`їзд транспортних засобів).

При цьому, питання роз`їзду транспортних засобів не оцінювались як з урахуванням фактичної швидкості руху водія ОСОБА_16 , так і з урахуванням швидкості руху, допустимої правилами дорожнього руху.

Зазначає, що експертом взагалі не досліджувалась можливість роз`їзду транспортних засобів у разі продовження руху автомобіля Лексус в межах третьої смуги руху, без здійснення маневру об`їзду.

Стверджує, що у цьому кримінальному провадженні взагалі не було предметом дослідження та, відповідно, не надано правової оцінки порушення водієм ОСОБА_16 вимог п. 12.3 ПДР України з точки зору здійснення маневрування, тобто намагання об`їзду транспортного засобу Опель.

Посилається на те, що експертам не були поставлені питання чи мав водій автомобіля Лексус технічну можливість уникнути ДТП шляхом:

- застосування екстреного гальмування у межах займаної смуги руху без маневрування праворуч та фактичної швидкості руху;

- застосування екстреного гальмування у межах займаної смуги руху без маневрування праворуч та з дозволеною на даній ділянці дороги швидкості руху;

- без застосування екстреного гальмування у межах займаної смуги руху, без маневрування праворуч та швидкості руху встановленої під час проведення експертних досліджень;

- без застосування екстреного гальмування у межах займаної смуги руху, без маневрування праворуч та швидкості руху, дозволеною на даній ділянці дороги.

Зазначає, що поза увагою суду залишилась оцінка дій водія ОСОБА_16 та дотримання ним вимог ПДР України щодо наїзду автомобілем «Лексус» на пішохода ОСОБА_19 , яка перебувала на узбіччі проїжджої частини. Не досліджена можливість уникнути наїзду на пішохода водієм автомобіля «Лексус» ОСОБА_16 , не досліджені вплив водія ОСОБА_16 на рульове кермо системи рульового керування, вплив на педаль робочого гальма та величину прикладеного зусилля, вплив на педаль акселератора після зіткнення з автомобілем «Опель», а також не досліджена швидкість руху автомобіля «Лексус» після зіткнення з автомобілем «Опель» до наїзду на пішохода та до повної зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу на те, що судом не надано оцінки слідчим експериментам за участі понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які проведені 19.07.2024 за участю ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_22 , оскільки слідчий експеримент за участю ОСОБА_14 проведений в період часу з 21:21 до 23:10 годин, а слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_22 проведений в період часу з 21:55 до 00:20 годин, що виключає участь вищезазначених понятих одночасно у двох слідчих експериментах.

Також судом не надано оцінки слідчим експериментам, проведеним 23.07.2024 року слідчим ОСОБА_23 за участю свідків ОСОБА_24 (учасників ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ) та свідка ОСОБА_27 (учасників ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ), оскільки слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_24 проведений в період часу з 21:32 до 01:28 годин, а слідчий експеримент за участю ОСОБА_27 проведений в період часу з 23:20 до 02:45 годин, що виключає участь слідчого ОСОБА_23 (учасників ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ) одночасно в двох слідчих експериментах.

Стверджує, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив про допустимість застосування щодо ОСОБА_14 положень ст. 75 КК України, однак резолютивна частина вироку не містить такого рішення, а тому резолютивна частина вироку в цій частині суперечить мотивувальній частині.

Зазначає, що вирок суду не містить належного мотивування призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Вважає, що не врахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_14 покарання ступінь участі (внеску) кожного з водіїв у спричиненні наслідку, а також не врахування обстановки на момент події ДТП, потягло порушення принципу пропорційності та індивідуалізації покарання та його несправедливість в цілому.

Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_14 є молодим чоловіком, має статус внутрішньо-переміщеної особи, у 2020 році закінчив коледж, де характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності за необережне кримінальне правопорушення, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, офіційно працевлаштований на посаді водія, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не залишив місце ДТП, викликав швидку медичну допомогу та поліцію, намагався надавати потерпілій домедичну допомогу, одразу після ДТП родичі обвинуваченого відвідували потерпілу в лікарні та ініціювали надання необхідної допомоги для лікування потерпілої, проте батьки потерпілої відмовилися, неодноразово просив вибачення перед потерпілими, вживає заходи до відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Стверджує, що суд безпідставно не встановив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є: повне визнання вини, молодий вік, позитивні характеристики, усвідомлення та засудження своєї необережності, часткове відшкодування шкоди потерпілим, правослухняну посткримінальну поведінку ОСОБА_14 .

Крім того, судом при призначені обвинуваченому покарання проігноровані вимоги ст. 69-1 КК України.

Вважає, що враховуючи вищенаведені обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, що обвинувачений ОСОБА_14 під час події не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, до обвинуваченого можливо застосувати ст. 75 КК України, або положення ст. 69 КК України.

Також зазначає, що обвинувачений офіційно працює водієм, під час досудового розслідування та судового розгляду не допускав порушень ПДР та не був притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим ОСОБА_14 можливо не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилається на те, що суд, вирішуючи цивільний позов, не взяв до уваги, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «OPEL INSIGNIA» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПРАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", тому обов`язок з виплати потерпілим морального відшкодування також повинен нести страховик, при цьому відповідальність іншого водія була також застрахована, однак цивільні позивачі не залучили до участі у справі у якості співвідповідача страховика і з відповідним клопотанням до суду не звертались, а тому рішення суду в цій частині є незаконним.

Що стосується суми стягнення моральної шкоди, то суд поклав в основу вироку розрахунок, який наведений у «висновку експерта» № 2787-24 від 18.11.2024, однак зазначений висновок за своєю правовою природою не є висновком експерта, оскільки проведений не в установленому законом порядку, так як вказане дослідження проведене за заявою та ініціативою представника потерпілих, тому є висновком спеціаліста, який не може бути доказом у кримінальному провадженні.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_14 визнає цивільний позов потерпілих частково в сумі 250 000 грн, тобто по 125 000 грн кожному потерпілому.

Посилається на те, що 19.08.2024 слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпра до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак в порушення вимог ч. 7 ст. 72 КК України, суд першої інстанції не зарахував строк перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_14 у строк покарання.

Також ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 23.07.2024 накладено арешт на автомобіль «OPEL INSIGNIA» д.н.з. НОМЕР_2 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вироком, що оскаржується, накладено арешт на вказаний автомобіль до вирішення питання щодо відшкодування шкоди, що є порушенням вимог КПК України, оскільки цей автомобіль має бути повернутий власнику - ОСОБА_14 .

Представником потерпілих ОСОБА_9 подано заперечення на апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в якому вона просить вказані апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року: - ОСОБА_16 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; - ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим же вироком з ОСОБА_17 та ОСОБА_14 стягнуто солідарно на користь: - ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 944 000 грн; - ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 944 000 грн.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_17 , 07.07.2024 року, приблизно о 21.24 годин, керуючи технічно справним автомобілем «LEXUS LX450», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.03.2024 року належить на праві власності ТОВ «ФК» А-Фінанс», здійснював рух у м. Дніпрі по проїзній частині дороги пр-ту Слобожанського, яка має чотири смуги для руху в одному напрямку, зі сторони смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області у напрямку вул. Петра Яцика (Воронезька) у м. Дніпрі, зі швидкістю 91...87 км/год.

У цей же час, у зустрічному напрямку, вказаного автомобіля, рухався автомобіль «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

Під час руху водій автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_14 , на нерегульованому перехресті пр-ту Слобожанського і вул. Василя Сухомлинського, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров?я громадян, порушуючи правила безпеки дорожнього руху та проявляючи кримінальну протиправну недбалість, коли повинен був та міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об?єктивну можливість завчасно виявити автомобіль «Lexus LX450», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_17 , який рухався по пр. Слобожанському у зустрічному йому напрямку прямо, з боку смт. Слобожанське у напрямку вул. Петра Яцика (Воронезька) у м. Дніпрі, не переконавшись в безпеці подальшого руху та що його дії не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши переваги у русі вищевказаному зустрічному транспортному засобу, приступив до виконання маневру повороту ліворуч у напрямку вул. Василя Сухомлинського, а водій ОСОБА_17 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров?я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, але легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, рухаючись в третій смузі для руху із перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкості, чим позбавив себе технічної можливості своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався, зліва направо відносно його руху і якого він об?єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого 07.07.2024 року, приблизно о 21.24 годин на нерегульованому перехресті пр-ту Слобожанського і вул. Василя Сухомлинського в Індустріальному районі м. Дніпра передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з передньою правою боковою частиною автомобіля «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_5 . Після зіткнення автомобіль «LEXUS LX450», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини праворуч на тротуар, де здійснив передньою частиною наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_18 , 2006 року народження, якій спричинено тілесні ушкодження, у вигляді комплексу виявленої травми, з ознаками тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_18 є прямий причинний зв`язок.

Смерть ОСОБА_18 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12.30 годин в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.I. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради" у м. Дніпрі, площа Соборна, 14 від тупої травма голови та грудної клітки.

Своїми діями водій ОСОБА_17 порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3.б); 12.4, 12.9. б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.»

п.12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

Порушення п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_17 знаходиться у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Своїми діями ОСОБА_14 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), та 16.13. Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов?язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 16.13. «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч».

Порушення водієм ОСОБА_14 , вимог п. 16.13. Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги захисників та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно із ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Однак, аналізуючи матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були. Оскаржене рішення щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_14 суд постановив з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для його скасування.

Відповідно до вироку, суд першої інстанції як на докази винуватості обвинувачених послався на протоколи проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_22 від 19.07.2024 року та на висновок експерта № СЕ-19/113-24/4135-ІТ від 23.07.2024 року, який був складений з урахуванням вказаних слідчих експериментів та відповідно до якого в діях водія автомобіля «OPEL INSIGNIA», номерний знак НОМЕР_6 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху. Невідповідність зазначеним вимогам у його діях з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля «LEXUS LX450», номерний знак НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд як на докази винуватості обвинувачених посилався на протокол проведення слідчого експерименту від 23.07.2025 року за участю свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_27 та на висновок експерта № СЕ-19/113-24/4318-ІТ від 02.08.2024 року, який був складений з урахуванням вказаних слідчих експериментів та відповідно до якого в діях водія автомобіля «OPEL INSIGNIA», номерний знак НОМЕР_6 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху. Невідповідність зазначеним вимогам у його діях з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із розвитком дорожньо-транспортної ситуації, заснованому на фактичних даних, отриманих під час слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_22 , свідка ОСОБА_28 , свідка ОСОБА_29 , свідка ОСОБА_24 , в діях водія автомобіля «LEXUS LX450», номерний знак НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчих експериментах за участю ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_22 від 19.07.2024 року брали участь поняті ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (а.п.150-155, 156-164 т.1), при цьому слідчий експеримент за участю ОСОБА_14 проведений в період часу з 21:21 до 23:10 годин, а слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_22 проведений в період часу з 21:55 до 00:20 годин, таким чином поняті одночасно брали участь у двох слідчих експериментах.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.07.2024 року слідчий ОСОБА_30 провів слідчі експерименти за участю свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , та учасників ОСОБА_25 і ОСОБА_26 (а.п.184-189, 190-195 т.1), при цьому слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_24 проведений в період часу з 21:32 до 01:28 годин, а слідчий експеримент за участю ОСОБА_27 проведений в період часу з 23:20 до 02:45 годин, таким чином слідчий ОСОБА_30 та учасники цієї слідчої дії ОСОБА_25 і ОСОБА_26 одночасно брали участь у двох слідчих експериментах.

Колегія суддів зазначає, що участь одного й того ж слідчого та одних і тих же понятих у двох одночасних слідчих експериментах є істотним порушенням вимог КПК України, адже вказані обставини ставлять під сумнів здатність слідчого та понятих об`єктивно засвідчити хід обох дій.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що слідчий та понятий зобов`язані безпосередньо спостерігати за ходом дії. Якщо слідчі експерименти проходять у різних місцях або в одному місці, але одночасно, фізично неможливо повноцінно зафіксувати всі деталі обох дій.

Також колегією суддів встановлено, що висновки експертів № СЕ-19/113-24/4135-ІТ від 23.07.2024 року та № СЕ-19/113-24/4318-ІТ від 02.08.2024 року були складені з урахуванням обставин, зазначених у вказаних вище протоколах слідчих експериментів від 19.07.2024 року та 23.07.2024 року.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на вказані вище обставини та не надав їм належної оцінки, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів бере до уваги, що можливі порушення процесуального закону під час проведення цих слідчих дій можуть вплинути на законність прийнятих у цьому кримінальному провадженні рішень та оцінку сукупності доказів.

Доводи представника потерпілих, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , про те, що сторона захисту під час дослідження в суді першої інстанції вказаних висновків експертів не зазначала щодо невідповідності вихідних даних, які були надані слідчим для проведення експертиз, будь-яких заперечень не мала та не подавала клопотань щодо виклику експертів для роз`яснення висновків та про проведення повторних експертиз, а також, що обвинувачений ОСОБА_16 в суді першої інстанції не оспорював достовірність наданих доказів, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для залишення вироку суду без змін, оскільки під час апеляційного перегляду встановлено, що у цьому кримінальному провадженні залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, так як відповідь на питання допустимості фактичних даних протоколів проведення вказаних слідчих експериментів може вплинути на достовірність висновків зазначених вище експертиз, оскільки під час їх проведення були використані фактичні дані вказаних слідчих дій.

Що стосується рішення суду першої інстанції щодо розгляду цивільного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_17 та ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, в цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції не взято до уваги, що автомобілі «Lexus LX450», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ ФК А-Фінанс, та «OPEL INSIGNIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , на час дорожньо-транспортної пригоди були застраховані, що підтверджують поліси обов`язкового страхування № 219733399 та № 218232959, видані ПРАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", при цьому зазначена інформація міститься у відкритому доступі на сайті Моторне (транспортне) страхове бюро України, що не було взято судом першої інстанції до уваги.

З урахуванням зазначеної обставини залишились поза увагою суду та не з`ясовані обставини щодо належного відповідача, порядку відшкодування моральної шкоди, чи мало місце звернення ТОВ ФК А-Фінанс та ОСОБА_14 , як володільців автомобілів, до страховика.

Також згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності з п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо не виконано вимоги про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої або апеляційної інстанції.

Як вбачається з журналу судового засідання від 08.05.2025 року (а.п.151-153 т.1), він фіксувався за допомогою системи технічної фіксації судових процесів Акорд, однак з технічного носія інформації цього судового засідання вбачається, що запис є неповним, оскільки відсутній запис допиту свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , що свідчить про те, що суд першої інстанції не забезпечив його повне фіксування за допомогою технічних засобів.

Таким чином, вирок щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_14 суд постановив з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для його скасування.

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг захисників, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст.ст. 412, 415 КПК України, оскільки допущені порушення в своїй сукупності є такими, що перешкоджають ухвалити кінцеве рішення судом апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, встановити фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційних скарг захисників, оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України не має права вирішувати питання про достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

У разі ж доведеності вини ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та якщо під час нового розгляду кримінального провадження не буде встановлено інших обставин, які можуть вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, то призначене обвинуваченим покарання за ч. 2 ст. 286 КК України слід вважати справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_15 , на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року щодо ОСОБА_17 та ОСОБА_14 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4