УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 Справа №607/5783/26 Провадження №1-кс/607/2201/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою ОСОБА_2 на дії слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

18 березня 2026 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області та зобов`язання вчинити дії.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та просить перевірити обставини виконання ухвали про його привід в якості свідка 13.03.2026 у кримінальному провадженні відомості внесені до ЄРДР за №0000850, зазначає про порушення права на правову допомогу та неналежне виконання його приводу до слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді з метою допиту в якості свідка та відібрання взірців для проведення експертизи. Просить зобов`язати орган досудового розслідування усунути допущені порушення та утриматися від проведення процесуальних дій за його участі у відсутності адвоката.

Ознайомившись із поданою скаргою та долученими до неї документами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному проваджені.

Повноваження слідчого судді, визначені Главою 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених вказаною вище Главою, виходить за межі повноважень слідчого судді.

Аналізом норм КПК України з приводу чого пред`явлено скаргу, встановлено наступне.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 66 КПК України визначено права та обов`язки свідка, зокрема і право користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу;

Серед іншого, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 66 КПК України, свідок також зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення, а також у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

За змістом ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Отже, положення ст. 303 КПК України містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого і прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Порушення у ході виконання судового рішення - ухвали слідчого судді щодо приводу свідка та надання особі (свідку у кримінальному провадженні) правової допомоги, як самостійного предмету оскарження в цій нормі не передбачено.

Окрім цього, скаржник пред`явив до слідчого судді лише скаргу, однак жодних додатків, документів на підтверджували обставин викладених у скарзі ОСОБА_2 не надав. Як встановлено зі змісту скарги, містяться посилання на норми ст. 143 КПК України.

Стаття 143 КПК України визначає виконання ухвали про здійснення приводу . Так, виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань . Ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу. У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу. Забороняється застосування заходів впливу, які можуть завдати шкоди здоров`ю особи, а також примушення особи перебувати в умовах, що перешкоджають її вільному пересуванню, протягом часу більшого, ніж необхідно для негайного доставлення особи до місця виклику. Перевищення повноважень щодо застосування заходів фізичного впливу тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що вимоги фактично стосуються незгоди скаржника ОСОБА_2 із виконанням ухвали слідчого судді про його привід в якості свідка до слідчого у кримінальному провадженні, порядку реалізації прав особи в порядку виконання зазначеного рішення суду, що набрало законної сили та не належить до предмету оскарження слідчому судді, як і рішення щодо допиту особи в якості свідка, що є його обов`язком та відібрання взірців для проведення експертизи, що можуть бути надані добровільно чи за рішенням слідчого судді, і не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області та зобов`язання вчинити дії слід відмовити, оскільки подана на дії слідчого, які не підлягають оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати ОСОБА_2 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1