ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1631/26 Справа № 932/6027/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000974 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 5, 7 ч. 2 ст.115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 199, 184 КПК України.

Зазначає, що дії ОСОБА_8 помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 5, 7 ч. 2 ст.115 КК України, оскільки його діями будь-які тяжкі наслідки для суспільства та потерпілих не спричинені.

Звертає увагу на те, що обвинувачений більше 3 років 9 місяців перебуває під вартою.

Стверджує, що прокурором не доведено наявність ризиків.

Вважає, що за відсутності тяжких наслідків у цьому кримінальному провадженні, міцності соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, відсутності судимостей, необгрунтованого обвинувачення, до обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2026 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, при цьому враховано особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, є військовослужбовцем, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження на розгляді Шевченківського районного суду м. Дніпра перебуває обвинувальний акт № 0000974 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 5, 7 ч. 2 ст.115 КК України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою слідчого судді від 24.06.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 27.03.2026 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» зауважено, що «національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою».

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора були дотримані не в повному обсязі, оскільки, постановлюючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, не врахував вимоги, передбачені ч.4 ст.182 КПК України, та не обгрунтував неможливість визначення розміру застави, з урахуванням тривалості перебування обвинуваченого під вартою.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, є військовослужбовцем, раніше не судимий. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою змінити їх покази, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Водночас, посилання суду на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 не містить фактів, які підтверджують наявність цього ризику, так як з наданих матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання захисника на відсутність тяжких наслідків у цьому кримінальному провадженні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, відсутність судимостей, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Таким чином, підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184, ч.3 ст.199 КПК України, а також, що прокурором не доведено наявність ризиків, - не є слушними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, у якій передбачено вимоги лише про зазначення відомостей, які викладені в клопотанні.

Зокрема, у клопотанні прокурора зазначені короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що дії ОСОБА_8 помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 5, 7 ч. 2 ст.115 КК України, оскільки його діями будь-які тяжкі наслідки для суспільства та потерпілих не спричинені, - не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Разом з тим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2024 року скасовано вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2024 року у зв`язку із необхідністю перевірити кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.05.2026 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час (майже 4 роки) перебуває під вартою, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, відсутності відомостей щодо його майна та сімейного стану, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на 01.01.2026 року встановлено в розмірі 3328 грн, що становить 266 240 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладені на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 27 березня 2026 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2026 року.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки до 25 травня 2026 року: - прибувати до суду у визначений час; - утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4