печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, на підготовчій стадії судового провадження.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 надійшла скарга на постанову про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального сдідчого експерименту від 30.06.2020 у кримінальному провадженні № 0001145, матеріали якого отримані на підставі ухвали про тимчасовий доступ та долучені до кримінального провадження № 00001320 від 20.11.2023 року.

В обгрунтування вказаної скарги захисник вказує, що 25.06.2020 року слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_10 винесено постанову про залучення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001145 від 23.06.2020 року.

Крім цього, 30.06.2020 року прокурорм ОСОБА_12 винесено постанову про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального сдідчого експерименту у кримінальному провадженні № 0001145 від 23.06.2020 року.

Однак, захисник вважає, що ОСОБА_11 не міг бути залученим до проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001145, а відповідна постанова прокурором ОСОБА_12 не могла бути винесена у зв?язку із тим, що заступником Генерального прокурора ОСОБА_13 було протиправно визначено ІНФОРМАЦІЯ_3 органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001145, а також у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_11 доступу до державної таємниці.

Так захисник вважає, що факт проведення негласної слідчої (розшукової) дії, сам по собі вже становить державну таємницю, яка не підлягає розголошенню особі, яка не має відповідного допуску до державної таємниці. Методи проведення негласної слідчої (розшукової) дії також становлять державну таємницю і не підлягають розголошенню особам, які не мають допуску до державної таємниці.

Крім цього, захисник посилається на те, що в межах кримінального провадження прокурором ОСОБА_12 30.06.2020 року та заступником Генерального прокурора ОСОБА_13 09.07.2020 року винесено постанови про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, у резолютивних частинах яких визначено, що до вказаної слідчої (розшукової) дії залучається ОСОБА_11 .

Крім цього визначено, що проведення контролю за вчиненням злочину буде відбуватись у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням імітаційних засобів.

Таким чином, захисник вважає, що будь-яка особа, яку слідчий чи оперативний працівник залучають до участі в негласних слідчих (розшукових) діях повинні спочатку отримати допуск до державної таємниці.

Водночас захисник посилається на те, що матеріали кримінального провадження № 0001145 не містять відомостей про отримання ОСОБА_11 від ІНФОРМАЦІЯ_4 допуску до державної таємниці, що дозволило би проведення негласних слідчих (розшукових) дій за його участі.

Таким чином, захисник вважає, що постанова прокурора ОСОБА_12 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального сдідчого експерименту не могла бути прийнята, у зв?язку із відсутністю у ОСОБА_11 допуску до державної таємниці, зокрема, відомостей про методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відтак, докази отримані внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, до яких був залучений ОСОБА_11 , є недопустимими, адже вказані слідчі дії проведені органом досудового розслідування, який призначено з порушенням порядку, передбаченого КПК України, та особою, що не мала правових підстав бути залученою до проведення НСРД.

У судовому засіданні сторона захисту вказану скаргу підтримала, просила задовольнити з вказаних підстав.

Прокурор щодо задоволення вказаної скарги заперечував, просив відмовити, посилаючись на практику Верховного Суду, зокрема, що постанова прокурора не оскаржувалась на стадії досудового розслідування, а також вказав, що вказана постанова є доказом, а відтак підлягає дослідженню, але на відповідній стадії судового розгляду.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши скарги та долучені до них матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Разом з тим, зі змісту скарги сторони захисту вбачається, що вона по суті зводиться до оцінки дій та рішення заступника Генерального прокурора при вирішенні питання про підслідність цього кримінального провадження, а також подальших дій органу досудового розслідування та загалом порушення порядку проведення досудового розслідування, зокрема, слідчих під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00001320 від 20.11.2023, № 0001145 від 23.06.2020, зокрема, щодо залучення ОСОБА_11 до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Так посилання захисника щодо порушення вимог КПК України під час винесення постанови заступником Генерального прокурора при вирішенні питання про підслідність цього кримінального провадження вже були предметом розгляду суду під час вирішення відповідної скарги сторони захисту, а також щодо якої судом було прийняте відповідне процесуальне рішення з наведенням мотивів та підстав його прийняття.

Щодо посилання захисника про залучення ОСОБА_11 до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій з порушенням вимог КПК України, оскільки вказана особа не мала доступу до державної таємниці, суд виходить з наступного.

Суд вважає, що доводи захисника про обов`язковість наявності доступу до державної таємниці в особи, яку залучено до кримінального провадження для конфіденційного співробітництва, є необгрунтованими й суперечать практиці Верховного Суду, зокрема постановам від 20 вересня 2020 року у справі № 738/689/19 та від 13 вересня 2022 року у справі № 740/3630/20, у яких зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не вимагає наявності доступу до державної таємниці осіб, які залучаються до виконання завдань оперативно-розшукової діяльності, і відповідно до ст. 11 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» на таких осіб покладається тільки обов`язок зберігати таємницю, що стала їм відома у зв`язку з проведенням оперативно-розшукової діяльності.

Також з цього приводу висловився Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 202/5035/20 (провадження № 51-1166км22), зокрема, що особи, які залучаються до проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зокрема, поняті, закупники наркотичних засобів, психотропних речовин), не обов`язково повинні мати доступ до державної таємниці, а зобов`язані лише не розголошувати таємницю, що стала їм відома у зв`язку з проведенням оперативно-розшукової діяльності.

Вказане також узгоджується з висновком колегії суддів Вищого антикорупційного суду від 17.08.2022 року № 626/1948/17, зокрема, що у КПК України відсутня заборона залучати до конфіденційного співробітництва осіб, які не мають доступу до державної таємниці.

Такий висновок суду також повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.03.2021 року у справі № 554/5090/16-к.

Таким чином, аргументи сторони захисту про те, що результати негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими доказами, оскільки ОСОБА_11 , якого було залучено до конфіденційного співробітництва, та який брав участь у процесуальних негласних слідчих (розшукових) діях, не мав допуску до державної таємниці, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, визначеному ст. 89, 94 КПК України.

Така ж позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, який у постанові Верховного Суду від 22 травня 2025 року у справі № 752/10060/22, зокрема, що норми чинного КПК України не надають суду повноважень на стадії підготовчого судового засідання здійснювати перевірку обґрунтованості та достовірності інформації з процесуальних документів, оскільки з`ясування цих обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового засідання, так як ці обставини можуть бути перевірені судом під час судового розгляду.

Відтак, суд погоджується з доводами прокурора, що викладені у скарзі та наведені у судовому засіданні обставини потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування підлягають дослідженню судом виключно під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів.

У цьому випадку, задоволення скарги у підготовчому судовому засіданні без дослідження усіх інших доказів, крім тих, які надані стороною захисту, є неможливим у підготовчому судовому засіданні, оскільки порушить принцип змагальності сторін та фактично нівелює весь судовий розгляд та винесення того чи іншого процесуального рішення, зокрема, обвинувального чи виправдувального вироку у провадженні.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що вказана скарги, подана в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 9, 36, 216, 303, 314-315, 376, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на постанову про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального сдідчого експерименту від 30.06.2020 у кримінальному провадженні № 0001145, матеріали якого отримані на підставі ухвали про тимчасовий доступ та долучені до кримінального провадження № 00001320 від 20.11.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1