СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1356/26
ун. № 759/3801/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2024 року до слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, що вилучено біля будинку у м. Київ по вул. Гоголівська, 11/39, а саме: автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль, що належать ТОВ «КТРАНС-АВТО» (), однак фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та Київської області діє організована група осіб, які здійснюють незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме наркотичного засобу кокаїн.

11.02.2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

11.02.2026 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України в порядку ст. 615 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, біля будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , відповідно статті 233 КПК України проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено: автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль.

11.02.2026 вказаний автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, існує сукупність підстав та розумна підозра вважати, що вищезазначене майно є доказом злочину, а також факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим необхідно запобігти можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слід врахувати те, що не накладення арешту на зазначені речі та документи призведе до того, що наявна на них інформацію може бути знищена, спотворена, прихована.

Поряд із викладеним, органом досудового розслідування встановлено, що вилучені речі та документи мають значення для досудового розслідування та відомості, щодо них є доказом фактів та обставин, які стосуються кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучене майно містить відомості, щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та може бути використане, як доказ у суді - необхідно накласти арешт на зазначене майно із забороною володіння, розпоряджання та користування вказаним майном його власником.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому та просив задовільнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль, оскільки вказаний автомобіль перебував в оренді у ОСОБА_5 та належить ТОВ «КТРАНС-АВТО» (), вказане товариство не має ніякого відношення до кримінального провадження в рамках якого прокурор просить накласти арешт.

Вислухавши доводи прокурора, заперечення захтсника, дослідивши клопотання та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про накладення арешту на майно, а також документи надані представником власника майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків

В ході судового розгляду встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.307 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.02.2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

11.02.2026 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України в порядку ст. 615 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, біля будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , відповідно статті 233 КПК України проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено: автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль.

11.02.2026 вказаний автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, чинним КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

При цьому, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі до вказаного автомобіль, що належать ТОВ «КТРАНС-АВТО» (), з метою забезпечення збереження вказаного майна.

Разом з тим, аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено правових підстав для арешту вилученого майна, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб. Крім того, з досліджених матеріалів клопотання вбачається, що майно, на яке просить прокурор накласти арешт в своєму клопотанні належить не ОСОБА_5 , а ТОВ «КТРАНС-АВТО» (), яке не має ніякого відношення до вказаного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, суд вважає клопотання не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23 лютого 2026 року о 09 год. 45 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1