справа № 208/2122/26
провадження № 1-кс/208/822/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія-електрика роти ІНФОРМАЦІЯ_5» у складі спецпідрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» ГУР МОУ, ВЧ НОМЕР_1 , старшого солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР № 0001019 від 14.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 408 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням погодженим прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001019 від 14.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 408 КК України,-

Досудовим розслідування встановлено, що 09 липня 2025 року ОСОБА_7 , знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місця (ймовірно в Федеративній Республіці Німеччина), використовуючи Telegram-аккаунт з іменем користувача « ОСОБА_8 » та номер мобільного телефону НОМЕР_2 , подзвонив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який залучений до конфіденційного співробітництва) та повідомив останньому, що він має необхідні можливості для забезпечення успішного незаконного переправлення осіб через державний кордон України. В момент здійснення дзвінка, у ОСОБА_7 виник умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через держаний кордон України, тому в ході розмови ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 за свого особистого сприяння організувати незаконне переправлення його через державний кордон України, шляхом керівництва такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, повідомивши при цьому детальний, покроковий механізм вчинення ним дії та заходів, пов`язаних із незаконним переправленням через державний кордон на територію Румунії. Для керівництвом незаконним переправленням осіб через державний кордон України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 залучив до кримінально-протиправної діяльності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свою чергу, ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_7 пропонує йому виїхати за межі України без наявності на те законних підстав, всупереч вище зазначених нормативних актів, якими на період дії воєнного стану в Україні громадянам чоловічої статі віком від 23 до 60 років, які підлягають мобілізації або є особами призовного віку, виїзд за межі України заборонено, усвідомлюючи, що дії ОСОБА_7 пов`язані із організацією переправлення через державний кордон України, є незаконними, оскільки переправлення відбувається поза пунктами пропуску державного кордону на виїзд, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення..

Надалі, ОСОБА_9 надав свою добровільну згоду на залучення до конфіденційного співробітництва у кримінальному провадженні, після чого діяв під контролем працівників правоохоронних органів, з метою перевірки дійсності намірів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , спрямованих на вчинення кримінального правопорушення.

27 листопада 2025 ОСОБА_7 повідомив про можливість незаконного переправлення через державний кордон України з міста Чернівці на територію Румунії, оголосивши грошову винагороду за свої послуги в розмірі 11 000 (одинадцяти тисяч) Євро.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України з корисливого мотиву, ОСОБА_7 залучив до свого злочинного умислу ОСОБА_4 з яким у невстановлений досудовим розслідуванням час вони домовились про вчинення за попередньою змовою групою осіб організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до Румунії. В той же час для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 було розподіллено ролі, згідно яких ОСОБА_7 мав проводити всі розмови та інструктажі з ОСОБА_9 в месенджері «Telegram», а ОСОБА_4 , має організувати безперешкодний проїзд ОСОБА_9 з м. Краматорськ до державного кордону України та отримати від нього грошові кошти у загальній сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) Євро.

В подальшому 31.12.2025, 04.01.2026, 01.02.2026 та 02.02.2026 року ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, неодноразово здійснював в месенджері «Telegram» дзвінки та надсилав текстові та голосові повідомлення ОСОБА_9 , під час яких повторно висловлював наміри за свого особистого сприяння та сприяння ОСОБА_4 організувати незаконне переправлення його через державний кордон України, шляхом керівництва такими діями, сприянні їх вчиненню порадами та вказівками, повідомивши при цьому детальний, покроковий механізм вчинення ним дій та заходів, пов`язаних із незаконним переправленням ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску на виїзд на територію Румунії, а також зазначив, що сума, яку необхідно буде сплатити ОСОБА_4 за перетин, складає 17 000 (сімнадцять тисяч) Євро (що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2026 становить 871 119, 1 гривень), з яких 11 000 (одинадцять тисяч) Євро (що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2026 становить 563 665,3 гривень) коштує організація ОСОБА_7 та координація ОСОБА_4 незаконного переправлення через державний кордон України, а 6 000 (шість тисяч) Євро (що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2026 становить 307 453,8гривень) коштує транспортування ОСОБА_9 з м. Краматорськ до державного кордону України.

З метою виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, 17.02.2025 під час телефонної розмови із ОСОБА_9 в месенджері «Telegram» повідомив про необхідність ОСОБА_9 прибути в м. Київ, оскільки там останній має зустрітись з ОСОБА_4 для передачі грошових коштів у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) євро (що згідно курсу НБУ станом на 18.02.2026 становить 869 881,5гривень). В той же день, ОСОБА_7 домовився з невстановленою досудовим розслідуванням, яка в свою чергу домовилась з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо перевезення ОСОБА_9 19.02.2026 з м. Краматорськ до м. Київ, де після передачі грошових коштів у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) євро ОСОБА_4 , ОСОБА_9 мали транспортувати 20.02.2026 до місця перетину державного кордону України.

19.02.2026 приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 на автомобілі забрав ОСОБА_9 біля будинку за адресою АДРЕСА_3 після чого транспортував у м. Київ для передачі грошових коштів ОСОБА_4 за організацію та керування незаконним перетином кордону ОСОБА_9 .. За-для кінцевої реалізації умислу, ОСОБА_7 протягом 19.02.2026 неодноразово контактував з ОСОБА_9 , пояснюючи механізм та спосіб передачі коштів ОСОБА_4

19.02.2026 приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи біля будинку №14-Б по бульвару Верховної Ради у м. Київ на мобільний номер ОСОБА_9 в месенджері «Telegram» зателефонував ОСОБА_7 , де між ними відбулась розмова (конференція), під час якої ОСОБА_7 висловив вимогу ОСОБА_9 надати ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 17 000 Євро, (що згідно курсу НБУ станом на 19.02.2026 року становить 869 881,5 гривень). Також ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що ОСОБА_4 буде знаходитись біля будинку №14-Б по бульвару Верховної Ради у м. Київ.

Після чого 19.02.2026 приблизно о 22 годині 15 хвилин, до будинку №14-Б по бульвару Верховної Ради у м. Київ, будучи за кермом автомобіля Toyota Land Cruiser 200 чорного кольору з д.н.з. « НОМЕР_3 » під`їхав ОСОБА_4 , запросивши ОСОБА_9 на переднє сидіння вказаного авто. Після надання відповідних порад та вказівок ОСОБА_4 щодо незаконного перетину кордону близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись в автомобілі Toyota Land Cruiser 200 чорного кольору з д.н.з. « НОМЕР_3 , який знаходився біля будинку №14-Б по бульвару Верховної Ради у м. Київ передав ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти, а також імітаційні грошові кошти в загальному розмірі 17600 (сімнадцять тисяч шістсот) доларів США та 2000 (дві тисячі) євро, в якості оплати за організацію та незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами пунктів пропуску з Румунією.

Після отримання вищевказаних грошових коштів за дії пов`язані із організацією незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон, ОСОБА_4 того ж дня о 22 год. 23 хв. затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

На думку органу досудового розслідування та прокурора, інший будь-який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та знизити ризики, які є актуальними.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, заставу прохав визначити в рамках КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його таким, що не підлягає задоволенню, опираючись на те, що ризики не доведені, а свідок уже допитаний в даному кримінальному провадженні, прохав обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 20.02.2026 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, КК Українипідтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 20.09.2025, 21.09.2025, 06.02.2026, 20.02.2026;

- протоколами огляду від 06.02.2026, від 19.02.2026;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 19.02.2026;

- протоколом невідкладного обшуку автомобіля від 20.01.2026;

- речовими доказами у вигляді грошових коштів, а також імітаційних грошових коштів;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за яке, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Також, враховуючи характер злочинної діяльності, яка пов?язана з незаконним переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 знає маршрути та може здійснити самостійне незаконний перетин кордону і переховуватись від органів досудового розслідування за кордоном. Наведене є достатньо вагомою підставою вважати про реальну можливість підозрюваного вчинити спробу уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується, тим що на теперішній час докази, які зібрано під час досудового розслідування, є вагомі підстави вважати, що ОСОБА_4 до своєї протиправної діяльності, пов`язаної із організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, залучав інших осіб, у зв`язку з чим, підозрюваний, перебуваючи на волі та маючи свободу дій, може повідомляти відомості, які стали йому відомі в ході слідчих дій у цьому провадженні, а також інші важливі відомості, надавати вказівки на знищення, спотворення або приховання будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що створить перешкоду для подальшого викриття фактів злочинної діяльності підозрюваного, встановлення всіх учасників та їх притягнення до кримінальної відповідальності.

- незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, полягає в тому, що отримавши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний володітиме інформацією стосовно характеризуючих, у тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування показання, які доводять його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Вказані відомості можуть надати останньому можливість, як самостійно, так і з використанням кола своїх знайомих, здійснити незаконний фізичний, психологічний тиск на названих осіб, їх підкуп, або шантаж з метою ухилення від можливого покарання чи спотворення об`єктивної картини скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на данний час у вказаному кримінальному провадженні наразі залишаються не встановленими всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на відомі ОСОБА_4 форми та методи проведення досудового розслідування, підозрюваний використовуючи свою обізнаність, зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі й шляхом спотворення відповідної інформації, що має значення для досудового розслідування, а також матиме можливість домовлятись із свідками, або іншими особами, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний здійснював злочинну діяльність із організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України не тільки стосовно свідка ОСОБА_9 , а щодо і інших осіб. Таким чином перебуваючи на свободі обвинувачуваний може продовжити здійснювати злочинну діяльність із організації незаконного переправлення осіб через державний кордон. Обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, вказують про високий рівень підготовки та конспіративності підозрюваного, що підтверджує його схильність та здатність приховувати і маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, що в даному випадку може свідчити про можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Щодо посилання підозрюваного на необґрунтованість підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доходячи до висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріали клопотання позицію прокурора, підозрюваного, захисника, суд приходить до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у межах строку 60 днів з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Слідчий суддя вважає, що тяжкість та специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , розмір протиправно отриманих ним грошових коштів, дані про підозрюваного, його майновий та соціальний стан, на думку суду в даному випадку доцільно визначити заставу у розмірі, що становить 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку складає 266 240 гривень, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія-електрика роти ІНФОРМАЦІЯ_5» у складі спецпідрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» ГУР МОУ, ВЧ НОМЕР_1 , старшого солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР № 0001019 від 14.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 408 КК України, у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21.02.2026 року по 21.04.2026 р. включно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_4 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 21 квітня 2026 року:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі - відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.02.2026 р. о 16:10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1