Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001134 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Макарівського районного суду Київської області

від 27.10.2020 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України

на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України

звільненого від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Макарівського районного суду Київської області від 20 серпня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 20.08.2025 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 27.10.2020 і за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене йому остаточне покарання до 4 років позбавлення волі. Звертає увагу, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, пообіцяв потерпілим відшкодувати завдану матеріальну шкоду та вибачився перед ними. У зв`язку з цим вважає, що приєднання судом 6 місяців позбавлення волі є суворим та несправедливим по відношенню до нього.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку майна ОСОБА_7 за наступних обставин.

18 серпня 2021 року близько 12 години ОСОБА_6 , знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де проживав його знайомий ОСОБА_8 , побачив на підвіконні мобільний телефон "Samsung Galaxy A10", в якому знаходилася sim-карта оператора "Vodafone UA" з грішми на рахунку, та мобільний телефон "LG G4", в якому знаходилися sim-карти операторів "Vodafone UA" та "Київстар", які шляхом вільного доступу повторно таємно викрав, поклавши до кишені светра. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив територію домоволодіння, чим спричинив ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3 511 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який є судимим, за місцем проживання характеризується негативно, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, і відсутність обставин, які його обтяжують, тобто взяв до уваги ті дані й обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Вірно застосовано судом і положення ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_6 , який був звільнений від відбування покарання за попереднім вироком з випробуванням, вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, і остаточне покарання за сукупністю вироків йому призначено шляхом приєднання до невідбутого найбільш суворого покарання, призначеного попереднім вироком, незначної частини покарання за новим вироком.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

До того ж, згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на прохання ОСОБА_6 про пом`якшення йому покарання до 4 років позбавлення волі, неможна вважати, що призначене йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців є явно несправедливим.

Крім того, згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки невідбуте покарання за попереднім вироком становить 4 роки позбавлення волі, то призначене за сукупністю вироків остаточне покарання має бути у будь-якому випадку більшим.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 20 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3