Справа № 944/1440/26
Провадження №1-кп/944/1126/26
УХВАЛА

07.05.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2026 року за №0000622 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Яворівського районний суд Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів з подальшим його утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», та визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень 00 копійок.

На обґрунтування клопотання зазначає, що згідно з обвинуваченням ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір тимчасово ухилитись хилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 11 листопада 2025 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин у розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), тривалістю понад три доби, та перебував поза її межами до 02 лютого 2026, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та відповідно до положень ст. 12 КК України цей злочин є тяжким.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у зв?язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан на території України неодноразово продовжувався, зокрема востаннє указом Президента України №478/25 від 14.07.2025, затвердженим Законом України №4524-IX від 15.07.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 04.05.2025 строком на 90 діб.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 березня 2026 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 11 травня 2026 включно, із визначенням ОСОБА_5 застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень 00 копійок.

Водночас, строк дії ухвали від 12 березня 2026 року завершується, а кримінальне провадження по суті не розглянуто, ризики, наведені в ухвалі суду про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати через що виникла необхідність в продовженні запобіжного вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ..

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде залишатися на волі, а саме: може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжувати вчиняти інші злочини.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у тяжкому злочині, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому, просила таке задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні, заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що відсутні ризики перелічені ст.177 кримінального процесуального кодексу України, та те, що обвинувачений має постійне місце проживання, що підтведжується відповідною довідкою в матеріалах справи. Також зазначив , що ОСОБА_5 з 02 лютого 2026 року по 12 березня 2026 року перебував на волі, тому якщо б хотів переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, міг це зробити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника, заявив, що наміру на переховування від суду немає. Зазначив, що Личаківський районний суд міста Львова його під варту не брав, він двічі зявлявся в суд апеляційної інстанції за викликом., на свідків впливати не може, оскільки не знайомий з ними, доглядає за хворою мамою і хворим племіннкиом, в якого померла мама, його рідна сестра, батько з племінником не проживає, тому він проживає з мамою обвинуваченого, до обрання запобіжного заходу опікувався ними. на даний час обвинувачений перебуває на стаціонарному лікуванні, вказує про наявність в нього міцних соціальних зв`язків, офіційно працевлаштований і може довести суду свою невинуватість. Просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, оцінивши доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити, з таких підстав.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 березня 2026 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 11 травня 2026 включно з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», із визначенням ОСОБА_5 застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень 00 копійок

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності.

Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування наведених в клопотанні ризиків, саме таких.

Переховуватися від суду, оскільки за інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому знаючи про можливе призначене покарання за скоєне, може переховуватися від суду.

При встановленні ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному проваджені слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім цього, обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, та в подальшому вчинив інше кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України, відтак у випадку не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить свою протиправну поведінку та може повторно вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім цього, враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_5 та його нехтування вимогами Законів України та Статуту Збройних Сил України, останній може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців військової частини.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що прокурором під час судового засідання доведено існування ризиків передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Таке переконання суду ґрунтується на таких обставинах, встановлених в ході розгляду клопотання: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (вагомість наявних доказів); тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Водночас, будь-яких вагомих та обґрунтованих обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності наведених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не встановив.

Також, з врахуванням наведеного вище, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Тому, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри (обвинувачення) та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, беручи до уваги доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, та оцінюючи сукупність наведених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з менш суворих запобіжних заходів, в тому числі у виді цілодобового домашнього арешту, на даній стадії досудового провадження не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Суд також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 197, 205 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю селища Маневичі Маневицького району Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 05 липня 2026 року включно, з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

На підставі частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не спілкуватися із свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошено о 14 год. 00 хв. 11 травня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1