ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2942/25 Номер провадження 11-сс/814/53/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000622 від 22.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та обрано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бельци, Республіки Молдова, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Молдови, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який вказано обчислювати з часу затримання з 22 години 58 хвилин 22 листопада 2025 року до 22 години 58 хвилин 21 січня 2026 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя, не спираючись на будь-які докази, зробив припущення про наявність існування ризиків.

Вказує, що слідчим суддею не спростовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та належними і допустимими доказами не підтверджено неможливості виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказав на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 22.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.11.2025 року близько 13.30 год. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою скоєння крадіжок чужого майна, з корисливою метою, в умовах воєнного стану, приїхали на найнятому ними автомобілі (таксі) марки Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Кошманівка Машівської ТГ Полтавського району Полтавської області, де залишивши автомобіль неподалік місця скоєння злочину, удвох пішли до господарства потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Проникнувши на територію вищевказаного господарства, шляхом відчинення запірного пристрою на воротах, та впевнившись у відсутності в ньому господарів, застосовуючи гострий металевий предмет (садовий інструмент по типу коси) ОСОБА_10 намагався пошкодити запірний пристрій на вхідних дверях житлового будинку, але в цей час до господарства повернулася потерпіла ОСОБА_11 , яка помітила їх протиправні дії.

В цей момент, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вони стали викритими, наздогнали біля воріт господарства потерпілу ОСОБА_11 , яка намагалася від них втекти, та діючи за попередньою змовою між собою, тобто групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою заволодіння майном потерпілої, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, здійснили напад на потерпілу ОСОБА_11 , що виразилося у тому, що ОСОБА_10 силою повалив потерпілу на землю та сівши зверху почав наносити їй удари, завдавши не менше 3-х ударів руками в різні частини голови, а також закрив рукою її ротову порожнину щоб вона не кликала на допомогу. В цей час ОСОБА_7 оглянувши особисті речі потерпілої заволодів її грошовими коштами в загальній сумі 6500 грн., а також користуючись тим, що потерпіла силою утримувалася його спільником та не чинила фізичний опір, зняв із неї прикраси, а саме: золоту каблучку 583 проби, з вставкою червоного камінця «корунд» - загальною вагою 3 грама; золоту каблучку 583 проби - вагою 1 грам; пару золотих сережок 583 проби - загальною вагою 3 грама. Здійснення вказаних протиправних дій зі сторони обох нападників супроводжувалося постійними погрозами та вбивством щодо потерпілої, в тому числі і шляхом демонстрації гострого металевого предмету (садового інструменту по типу коси), тобто напад був поєднаний із погрозами насильства небезпечного для її життя та здоров`я.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 покинули місце вчинення злочину разом із майном потерпілої та розпорядилися ним в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 30 000 грн.

23.11.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

24.11.2025 старший слідчий СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було задоволено цього ж дня.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яка грунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, а саме на підставі: рапорта від 22.11.2025 начальника сектору моніторингу ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 ; протоколу ОМП, а саме господарства потерпілої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 від 22.11.2025; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 22.11.2025; протоколу пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_11 від 22.11.2025; протоколу ОМП в ході якого оглянуто та автомобіль ВАЗ 2170 від 22.11.2025; протоколу огляду речей, а саме грошових коштів, які добровільно видав ОСОБА_14 від 22.11.2025; постанови про визнання та прилучення до справи грошових коштів від 22.11.2025; постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 22.11.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 22.11.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_14 від 22.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.11.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 22.11.2025; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 22.11.2025; повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.11.2025 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23.11.2025, який зізнався у скоєнні злочину та повістю визнав вину.

Вказані докази містять достатні дані, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже надані докази не повинні бути достатніми для доведеності вини особи, але мають бути достатніми для того, щоб на даній стадії кримінального провадження переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що має місце в даному випадку.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , скоїв особливо тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер його вчинення, суворе покарання за вказаний злочин а також те, що він є громадянином іншої країни і не має постійного місця проживання, може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний ним злочин; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер його вчинення а також те, що за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, може незаконно вплинути на потерпілу чи свідків, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , не має постійного джерела доходів, скоїв кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення та правопорушення пов`язане з переховуванням та знищенням речових доказів та тиском на свідків та потерпілих.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки настання наведених ризиків є цілком ймовірним.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

За наведених обставин, ухвала слідчого судді є законною та належним чином вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4