Справа № 638/2612/23
Провадження № 1-кс/638/594/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в місті Харкові у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 24.02.2026 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

03.03.2026 до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , для розгляду якої відповідно до статті 35 КПК України і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Скаржник у скарзі просив: «Скасувати постанову слідчого ОСОБА_6 відділу Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 24 лютого 2026 року у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 за ч.2 ст. 364 КК України якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, що обґрунтовувалось зокрема таким:

«12.02.2026 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернуся до Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, прокурори якої здійснюють процесуальне керівництво, із заявою про залучення потерпілим ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 як потерпілого у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Підставою для звернення ОСОБА_3 із вказаною заявою про клопотанням є те, що скаржнику стало відомо про вказане розслідування, що стосується обставин, які вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення, яким ОСОБА_3 , завдано шкоди.

04.09.2014 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 5466.

Додатковою угодою №1 погодженою та підписаною сторонами 18.09.2014 положення основного договору оренди від 04.09.2014 за №5466 викладено в наступній редакції. Так, на підставі вказаного договору в строкове платне користування ФОП ОСОБА_3 , передано нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 5-:-8, 10, 14, 20-:-22, 21а, 21б, 35 площею 184,4 кв.м, 2-го поверху №23-:-29, 31:34, 31а площею 275,8 кв.м, загальною площею 460,2 кв.м, розташованих в нежитловій будівлі (технічний паспорт КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентарний №83004 від 01.07.2014), «Майно», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 155/93, літ. «Б-2» та відображається на обліку управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Право на оренду цього майна отримано Орендарем на підставі наказу управління комунального майна та приватизації «Про затвердження результатів вивчення попиту потенційних орендарів на об`єкти оренди» №949 від 26.08.2014 (п. 1.1. додаткової угоди до Договору).

При цьому прокурор зазначає, що прокуратурі про незаконність оскаржуваного рішення від 29.10.2014 № 1684/14 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» та про існування спірного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.12.2014 № 5221-В-С стало відомо під час здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023.

У подальшому 25.12.2014 між ФОП ОСОБА_3 та територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління, укладено договір купівлі-продажу №5221-В-С, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 (реєстровий №3499). За умовами зазначеного договору ФОП ОСОБА_3 , приватизував вказані нежитлові приміщення за 596 610,00 грн без ПДВ (разом з ПДВ за 715 932,00 грн). На підставі згаданого договору, а також акту прийому-передачі нерухомого майна №5221-В-С від 23.01.2015, рішенням державного реєстратора проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 нежитлових приміщень 1-го поверху №1, 2, 5-:-8, 10, 14, 20-:-22, 21а, 21б, 35 площею 184,4 кв.м, 2-го поверху №23-:-29, 31-:34, 31а площею 275,8 кв.м, загальною площею 460,2 кв.м, що розташовані в нежитловій будівлі літ. «Б-2» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 8580667 дата державної реєстрації 29.01.2015).

За умовами укладеного договору оренди, з урахуванням додаткової угоди Орендар ФОП ОСОБА_3 добросовісно здійснював поточний ремонт та невід`ємні поліпшення нерухомого майна відповідно з діючим на той час законодавством України. Після викупу приміщень вже як власник нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 продовжив здійснювати поліпшення об`єкту нерухомого майна, та весь час підтримував його у належному технічному стані для можливості експлуатації за цільовим призначенням. Для цього були виконані капітальні ремонтні роботи по повній заміні комунікацій приміщень, оздоблено фасад та повністю замінено покрівлю на будівлі, у якій знаходяться приміщення. Виконані роботи по внутрішньому оздобленню нежитлових приміщень. Усі ці роботи та придбання матеріалів для ремонтних робіт були здійснені коштом власника ФОП ОСОБА_3 .

Наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться відносно службових осіб Харківської міської ради.

ОСОБА_3 поніс матеріальні витрати на ремонт та здійснення невід`ємних поліпшень вказаного об`єкту нерухомого майна, а також здійснив повну оплату згідно Договору купівлі продажу.

Вбачається що метою досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 є лише легалізація доказів, з метою відібрання нерухомого майна у фізичних осіб підприємців, які повністю виконали умови Продавця, та як покупці нерухомого майна діяли виключно у визначеному Харківською міською радою порядку, з оформленням необхідних документів та виконанням умов приватизації, які були встановлені Харківською міською радою на той момент. Сам ОСОБА_3 не міг впливати на продавця щодо зміни умов або порядку продажу приватизаційного майна.

За таких обставин, враховуючи фабулу розслідування, та припущення органу прокуратури та слідства про вчинення протиправних дій (службового злочину) потерпілим є саме покупець такого майна, оскільки він поніс матеріальні витрати на ремонт та придбання нерухомості.

Вказаними протиправними діями невідомих для скаржника осіб, йому було завдано майнову шкоду в розмірі вартості ремонтних робіт та оплати за договором у нотаріуса, а також моральну шкоду.

24 лютого 2026 року постановою слідчого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 за ч.2 ст. 364 КК України відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні, вказану постанову отримано на поштовому відділенні ОСОБА_3 27.02.2026 р.

Вважає, постанову слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 24 лютого 2026 року у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 за ч.2 ст. 364 КК України про відмову у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.».

Заявник та його представник, скаргу підтримали з викладених у ній передумов.

Слідчий у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином.

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи заявника, його представника та матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення про відмову у визнанні потерпілим.

Водночас, для вирішення питань скарги на таке рішення, першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі. На переконання слідчого судді, доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності визнання певної особи потерпілою у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити обставини, що впливають на це питання (з`ясування питання наявності чи відсутності шкоди вказаної в ч. 1 ст. 55 КПК), надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення у порядку ч. 5 ст. 55 КПК України.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, брати активну участь у досудовому розслідуванні здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення в частині відмови відповідає вказаному критеріям вмотивованості та обґрунтованості, адже при його ухваленні суб`єкт прийняття керувався нормами ч. 5 ст. 55 КПК щодо відсутності ґрунтовних даних про завдану шкоду.

Так, у постанові слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 24.02.2026 обґрунтовано відмову тим, що до слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області 24.02.2026 надійшла заява ОСОБА_3 від 12.02.2026 у кримінальному7 провадженні № 0000064 від 22.03.2023, розпочатому7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в якій останній просить визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та надати можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 встановлено, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/4360/25 за позовом Салтівської окружної прокуратури м. Харкова до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та повернення майна.

Саме наявність судового розгляду позову прокурора Господарським судом Харківської області у справі № 922/4360/25 ОСОБА_3 вказується як підстави для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000064.

Будь-які докази вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення або завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди останнім не надано та органами досудового розслідування не отримані.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує слідчого, прокурора, суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості рішення. А тому, при оцінці питання шкоди, як такої, слідчий, прокурор, суд не можуть покладатися виключно на повідомлення учасника щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність на цій підставі автономно.

Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого або відмову у задоволенні скарги.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з підстав вказаних в ухвалі.

Керуючись статтями 55, 303, 306-307, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 24.02.2026 року про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1