Номер провадження: 11-сс/813/468/26
Справа № 514/103/26 1-кс/514/26/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської обл. від 21.01.2026, якою в межах к/п № 0000657 від 26.11.2024 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Височанське Тарутинського р-ну Одеської обл., громадянина України, директора КП «Господар» Буджацької с/р Болградського р-ну Одеської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, застосовано запобіжний захід у виді застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання начальника відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з таких підстав:

- ОСОБА_7 підозрюється у вчинення тяжких злочинів, а максимальний розмір застави щодо особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину складає 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, разом з тим, слідчий суддя безпідставно керувався п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначив йому заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб як для особливо тяжкого злочину;

- слідчий суддя не взяв до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 , який страждає на хронічні захворювання та потребує щоденного застосування лікарських препаратів, на придбання яких потрібні кошти, а також не врахував його майновий стан, який не дозволяє йому внести заставу, оскільки визначений слідчим суддею розмір застави є для нього непомірним;

- ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, він одружений, має родину та бездоганну репутацію в суспільстві, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, в нього відсутні судимості та він не притягувався раніше до кримінальної відповідальності. Крім того ОСОБА_7 вважає підозру необґрунтованою;

- стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків в цьому к/п, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчий суддя належним чином не обґрунтував неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

За таких обставин захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника, водночас прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, оскаржувана ухвала зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повній мірі з огляду на наступне.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки; зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

На підтвердження обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_7 орган досудового розслідування надав: - протокол огляду місця події від 25.11.2024, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої на відстані 1,2 км у східному напрямку від околиці с. Нове Тарутине Болградського р-ну Одеської обл., за координатами 46.459986, 29.147342, де виявлено та тимчасово вилучено сільськогосподарську техніку, а саме трактор «Беларус-982» із д.н.з. НОМЕР_1 з причепом одновісним сірого кольору, без д.н.з., пристрій схожий на бензинову пилу з приєднаною шиною та ланцюгом марки Shtil моделі MS 230/c, в корпусі білого та помаранчевого кольорів, обтягнутий капроновою ниткою, краї котрої скріплені паперовою биркою, та полімерною пломбою НПУ № NPU-0326030, пристрій схожий на бензинову пилу з приєднаною шиною та ланцюгом марки Shtil моделі MS 230/c, в корпусі білого та помаранчевого кольорів, обтягнутий капроновою ниткою, краї котрої скріплені паперовою биркою, та полімерною пломбою НПУ № NPU-0326031, пеньки дерев з перпендикулярним спилом у кількості 75 шт., фрагменти дерев з перпендикулярним спилом у кількості 268 шт.; протокол огляду місця події від 27.11.2024 за участю державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в ході якого було встановлено вид спиляних дерев, зафіксовано діаметр пнів, які залишились в результаті незаконної порубки в кількості 75 пеньків; протоколи допиту свідків у к/п; іншими матеріалами к/п, що в сукупності свідчить про обґрунтованість пред`явленої підозри, яка на теперішній час потребує подальшого розслідування.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри, а містить лише вказівку на те, що він з нею не погоджується.

За приписами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 1 ст. 176 КПК України визначає перелік запобіжних заходів, які можуть бути застосовані, зокрема особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246 та ч. 2 ст. 364 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років та позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно, які є тяжкими злочинами відповідно до класифікації, передбаченої ст. 12 КК України.

За таких обставин, зважаючи на загрозу суворості покарання, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України в цьому к/п щодо ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Крім того, необхідно враховувати, що ЄСПЛ неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (рішення ЄСПЛ в справах «Латальє проти Франції», «Прокопенко проти України», «Хайредінов проти України», «Москаленко проти України»).

Водночас, враховуючи специфіку інкримінованих ОСОБА_7 діянь, які характеризуються корисливим характером з використанням службового становища, обставини к/п, наявність свідків та інших учасників к/п, логічно припустити в цьому к/п існування ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обґрунтовано було встановлено слідчим суддею.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що к/п розпочате ще 26.11.2024 та розслідується вже тривалий період часу, про що було достеменно відомо підозрюваному ОСОБА_7 , який однак не вчиняв спроб переховуватися від органу досудового розслідування/суду, знищити чи спотворити речі або документи, які мають істотне значення для розслідування к/п, впливати на учасників к/п або перешкоджати розслідуванню іншим чином, при цьому доказів зворотного стороною обвинувачення суду не надано, що свідчить про невисокий ступінь вище встановлених ризиків.

Більш того, на момент розгляду апеляційним судом апеляційної скарги сторони захисту на ухвалу слідчого судді від 21.01.2026, досудове розслідування к/п вже завершене та сторонам відкриті матеріали к/п для ознайомлення, після чого обвинувальний акт буде направлений до суду для розгляду. Тобто органом досудового розслідування вже проведені необхідні слідчі дії із зібрання доказів та встановлення істотних обставин к/п, в зв`язку із чим вище зазначені ризики, зокрема передбачені п.п. 2,4 ч. 1 ст. 177 КПК України зменшились.

Задовольняючи клопотання начальника відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 998 400 грн з покладенням на нього відповідних обов`язків до 16.03.2026.

При цьому, слідчий суддя керувався положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідно до яких розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину складає від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, за обставинами цього к/п, про що вже вище зазначалось, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246 та ч. 2 ст. 364 КК України, які є тяжкими злочинами

Відтак, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, перш за все, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя повинен був керуватися приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України відповідно до класифікації інкримінованих діянь, а також, в разі недостатності встановленого законом розміру, абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким надано суду повноваження визначати заставу в більшому розмірі.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що будь-яких обґрунтувань щодо виключності обставин цього к/п, що є підставою для визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави у розмірі, що перевищує встановлений законом, слідчий суддя не навів.

За таких обставин, слідчий суддя допустив істотне порушення норм кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін. (рішення ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України»).

Водночас, на переконання колегії суддів, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Як вище зазначалось, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини цього к/п та специфіку інкримінованих діянь, тривалий час розслідування цього к/п, особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, зважаючи на його вік та стан здоров`я, а також наявність встановлених ризиків, які характеризуються невисоким ступенем, а крім того, досудове розслідування к/п вже завершене та сторонам відкриті матеріали к/п для ознайомлення, після чого обвинувальний акт буде направлений до суду для розгляду, на переконання апеляційного суду застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в повній мірі зможе запобігти вище встановленим ризикам, гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, відповідає приписам кримінального процесуального законодавства, а також сприятиме виконанню завдань та досягненню мети цього к/п.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З врахуванням вище наведеного, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 24, 177, 181, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 21.01.2026, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, застосовано запобіжний захід у виді застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання начальника відділення № 2 СВ Болградського РВП ГУ НП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваногоОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави.

Застосувати до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали апеляційного суду від 16.02.2026, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваногоОСОБА_7 строком до 16.03.2026 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим у зазначеному к/п;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання приписів ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4