Справа № 947/4366/24
Провадження № 1-кп/947/372/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002769 від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Синджера (Singera), Кишинів, республіка Молдова,громадянина Молдови, молдаванин, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України при наступних обставинах:

Так, 11.07.2016, приблизно о 19:10 годині, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку N? 39Б, по вул. Тімірязєва в м. Одеса, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка йшла по вулиці та у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок з золотою іконою «Божої Матері» та золотим хрестиком. Побачивши її у ОСОБА_6 раптово виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна.

В подальшому ОСОБА_6 , скориставшись сприятливою для відкритого викрадення чужого майна обстановкою, яка на його думку виключала раптове втручання власника речей або інших осіб в його протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 та шляхом ривку, відкрито викрав з шиї останньої золотий ланцюжок вагою 10 грам вартістю 10000 гривень, золоту ікону «Божої Матері» вагою 1,5 грама вартістю 1500 гривень, та золотий хрестик вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, спричинивши останній матеріальний збиток на суму 12500 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано зач. 1 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 186 КК України з підстав закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.1 ст. 186 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Санкція ч. 1 ст. 186 КК України (в редакції 2008 року) передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від

ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на

строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або

позбавленням волі на строк до чотирьох років".

Відповідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002769 від 12.07.2016 року, наявні ухвали про дозвіл на затримання з метою привода особи ОСОБА_9 .

Відповідно до діючого законодавства, під ухиленням від слідства або суду, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінального провадження) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

Враховуючі зазначене, суд вважає, що ОСОБА_6 не ухилявся від кримінальної відповідальності, оскільки не отримував особисто повісток про виклик до слідчого, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження, належними доказами, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності не переривалися.

Крім того, з наявних відомостей вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 наявні обвинувальні акти щодо притягнення його до кримінальної відповідальності, які перебувають на розгляді в судах, рішення по справам на теперішній час не ухвалено.

Суд розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Таким чином, враховуючи зазначене, на час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_6 вважається особою не судимою.

Тобто, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, та правову позицію Верховного Суду, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, судом встановлено, що злочин передбачений ч.1 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено 11.07.2016 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, минуло дев`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, кримінальне провадження №0002769 від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.284,286,288,369-372,395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за №0002769 від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 186 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002769 від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1