Провадження № 1-кп/727/106/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконферензв`язку)

представника потерпілої сторони ОСОБА_4 ( в режимі відеоконферензв`язку)

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання сторони захисту, захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору в судовій справі 727/15469/25 за кримінальним провадженням відносно обвинувачених: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України

ВСТАНОВИВ:

В стадії підготовчого провадження на розгляді перебувають матеріали обвинувального акту в рамках кримінального провадження № 00001067 від 27.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 03.12.2025 року судова справа №727/15469/25, провадження 1кп/727/489/25 розподілена судді ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 скерувала до суду письмово клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що згідно обвинувального акту обвинувачення пред`явлене - ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 27 ч. 3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.27 ч. 4 ст.190 (чинна до 11.08.2023 р.) ч.З ст. 27 ч.3 ст.209 КК України, - ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч. 4 ст.190 (чинна до 11.08.2023 р.), ч.3 ст.209 КК України, ч.3 ст.209 КК України, - ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч. 4 ст.190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч. 4 ст.190 (чинна до 11.08.2023 р.).

Згідно відомостей, що зазначені в обвинувальному акті слідує, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.06.2025 року, а також вказано, що ОСОБА_10 не було повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, а відтак вказана особа при житті не набула статусу підозрюваної особи, а отже, відсутність набуття цього статусу виключає можливість її бути обвинуваченою в кримінальному провадженні.

Мотивує також доводи клопотання і тим, що притягнення до кримінальної відповідальності особи - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Правове регулювання повідомлення про підозру, визначено Главою 22 КПК України, де зазначено, що письмове повідомлення про підозру особі вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та відомості про дату та час вносяться до ЄДРДР, а як слідує з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, відомості про повідомлення ОСОБА_10 про підозру відсутні.

Вказує, що підозру у вчиненні кримінального правопорушення можна визначити як право відношення (правовий зв`язок) між державою і особою, яке полягає у конкретизованій письмовій претензії держави в особі її уповноважених органів та службових осіб до особи з приводу можливого вчинення нею дій, передбачених відповідними статтями закону про кримінальну відповідальність, яке зникає в разі спростування (закриття кримінального провадження щодо підозрюваного) або перетворюється у обвинувачення в разі підтвердження. Поява підозрюваного і, як наслідок, сторони захисту у кримінальному провадженні, започатковує і реалізацію функції захисту. Від того, чи буде дотримана процесуальна форма, чи будуть забезпечені відповідному суб`єкту усі гарантовані Конституцією та законодавством права, залежить верховенство права, законність кримінального провадження, можливість постановления справедливого кінцевого рішення у провадженні і такий даний правовий зв`язок не може виникати між державою і особою, яка померла, і до якої на момент смерті не було спрямовано жодних підозр (претензій кримінально-правового характеру) з боку держави. Вважає, що скерування обвинувального акту до суду є прямим порушення елементів права на справедливий суд, що знаходять своє відображення у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд; право допитувати свідків обвинувачення. А, отже на думку сторони захисту, в даному випадку, орган досудового розслідування, скеровуючи до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , допустив порушення загальних засад кримінального провадження, які визначені ст. 7 КПК України, є прямим порушенням принципу презумпції невинуватості та створює враження про винуватість померлої особи, що є неприпустимим (постанова Верховного Суду від 28.10.2024 по справі № 369/4157/22).

Окрім наведеного захисником в клопотанні звернуто увагу на те, що на стадії досудового розслідування не виносилася постанова про залучення до справи близького родича, який би на стадії досудового розслідування міг здійснювати дії щодо захисту прав цієї особи, заявляти клопотання, приймати участь в процесуальних діях, подавати докази тощо. На підтвердження цього в розділі II (прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення) реєстру матеріалів досудового розслідування відсутнє зазначення про допущення до справи близького родича померлої особи чи будь якої іншої особи, яка б здійснювала захист, так як згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. чинним КПК не передбачено, якщо клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження заявлене родичем померлої особи то така особа, автоматично набуває статусу обвинуваченого і відносно неї скеровується обвинувальний акт до суду. На думку захисту, суд не повинен здійснювати розгляд кримінального провадження, встановлювати наявність чи відсутність вини померлої особи, яка зазначена в обвинувальному акті та відомості про таку особу повинні бути виключені з обвинувального акту задля приведення його у відповідності до ст. 291 КПК України, що в подальшому надасть можливість суду розглянути справу з дотриманням норм КПК та розумних строків розгляду кримінального провадження та не допустить порушення прав померлої особи та інших обвинувачених. Просить, повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На наведене вище клопотання сторони захисту, прокурором подано заперечення, в якому посилається на те, що порушення КПК України, які б слугували підставою для обвинувального акта відсутні, а клопотання необґрунтоване, не вмотивоване та не підлягає задоволенню

Прокурор не вбачає невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті зазначено формулювання обвинувачення ОСОБА_10 , яка померла до повідомлення їй про підозру та відповідно не набула статусу підозрюваної, тому звернення до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_10 є прямим порушенням принципу презумпції невинуватості та створює враження про винуватість особи, відтак відомості про таку особу мають бути виключені з обвинувального акта задля приведення його у відповідність до ст. 29 і КПК України та вважає, що у кримінальному провадженні № 0001067 від 27.10,2025р. під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_10 та було складено у відповідності до вимог ст. ст. 276, 277 КПК України повідомлення про підозру 03.09.2025р. у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. З ст. 209 КК України, однак, підозра вручена не була через смерть останньої, а тому, ОСОБА_10 є особою, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Прокурор, окрім наведеного, посилається на те,що п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено і право особи стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю на реабілітацію, і це право не пов`язується з необхідністю набуття нею статусу підозрюваного чи обвинуваченого, що виходить з визначення такої особи п. 27 ч. І ст. З КПК України. Зазначає, що прокурором у вказаному кримінальному провадженні, сину ОСОБА_10 - ОСОБА_11 15.10.2025р., відповідно до ч. 10 ст. 284 КПК України було направлено письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , а також роз`яснено право заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження та 27.10.2025р. на адресу Офісу Генерального прокурора, від адвоката ОСОБА_12 , а не самого ОСОБА_11 надійшло клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, де було зазначено, що ОСОБА_11 вважає, що кримінальне провадження щодо його матері с необхідним для її реабілітації, а тому, у зв`язку з тим, що підстав для звернення до суду із клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, то до суду скеровано обвинувальний акт, що фактично забезпечило право померлої на реабілітацію та можливість доведення перед судом її невинуватості, і саме тому в обвинувальному акті вказано формулювання обвинувачення ОСОБА_10 ,, при цьому також зазначено її статус особи стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозр) у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, та провадження продовжено за заявою її близького родича з метою реабілітації померлої.

Просить, у задоволені клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001067 прокурору, відмовити.

Представник потерпілої сторони, Вижницької районної військової адміністрації, ОСОБА_4 також заперечувала проти клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору в скерованій суду заяві, в якій просила відмовити у задоволенні клопотання.

В підготовчому засіданні, вивчивши доводи викладенні в клопотанні захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору, обставини наведені відповідно у запереченні на дане клопотання прокурором ОСОБА_3 та представником потерпілої суторони ОСОБА_4 , заслухавши думку обвиунвачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які відповідно підтримали клопотання і також вважали, що слід повернути прокурору обвинувальний акт та думку захисника ОСОБА_13 , який повністю пітримав клопотання захисника ОСОБА_9 , не заперечуючи в доводах того, що він отримував в інтересах ОСОБА_10 копію обвинувального акту, оскільки між ним і сином останньої ОСОБА_14 було укладено договір про надання йому правової допомоги, однак, на стадії досудового розслідування ОСОБА_14 не був залучений слідчим, як близький родич на захист інтересів ОСОБА_10 щодо її реабілітації та вважає, що відносно неї слід було в суд скерувати клопотання, як до особи щодо якої зібрано докази невинуватості для закриття провадження, а також заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав позицію свого захисника ОСОБА_13 , суд приходить до таких висновків.

Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Згідно вимог ч.4.ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема має містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність, та формування обвинувачення.

Відповідно до п.13. ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 40 КПК України за результатами попереднього слідчий має право складати обвинувальний акт, який за своїм змістом має відповідати положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України. З передачею обвинувального акта до суду відбувається трансформація процесуального статусу особи, притягнутої до кримінальної відповідальності. Згідно зі ст. 42 КПК України, особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, визнається обвинуваченим (підсудним). КПК України наділяє обвинуваченого рядом процесуальних прав, які частково збігаються з тими, які він мав у статусі підозрюваного, та з`являються нові процесуальні можливості. Це, зокрема, право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження тощо.

03.12.2025 року в суд скеровано з Офісу Генерального прокурора, за підписом прокурора відділу процесуального керівництва досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури ОСОБА_15 обвинувальний акт, затверджений 27.11. 2025 року у кримінальному провадженні № 00001067 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 03.12.2025 року судова справа №727/15469/25, провадження 1кп/727/489/25 розподілена судді ОСОБА_1 05.12. 2025 року згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці матеріали вказаної судової справи із зазначеним обвинувальним актом щодо вказаних осіб обвинувачених призначено до розгляду в підготовче засідання.

Відповідно до даних обвинувального акту № 00001067 від 27.10.2025р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України виділено з кримінального провадження № 0000061 від 24.02.2023р. (а.с.2 т.1). Обвинувальний акт містить анкетні відомості обвинувачених, в тому числі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із зазначенням того, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 від 17.06.2025 року та її син ОСОБА_14 заявив клопотання про непогодження закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з необхідністю реабілітації померлої ОСОБА_10 (а.с.2 т.1). Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та сформульовано обвинувачення обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України, а також міститься формулювання обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України (а.с.17т.1). При цьому, чітко в обвинувальному акті зазначено, що підозра ОСОБА_10 за життя не було повідомлено та не вручено у зв`язку із смертю (а.с.1 т.1). Даного в підготовчому засіданні (при розгляді клопотання сторони захисту), не заперечував і захисник, що діє в інтересах ОСОБА_16 ОСОБА_17 .

Згідно ч.І п. 13 ст. З КПК України слідує, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. П. 1 ч.І4 ст. З КПК України передбачено, що притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Правове регулювання повідомлення про підозру викладене у главі 22 КПК України де заначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та відомості про дату та час вносяться до ЄДРДР.

Як слідує з самого обвинувального акту так і з реєстру матеріалів досудового розслідування відомості про повідомлення ОСОБА_10 про підозру відсутні.

З передачею обвинувального акта до суду відбувається трансформація процесуального статусу особи, притягнутої до кримінальної відповідальності. Згідно зі ст. 42 КПК України, особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, визнається обвинуваченим КПК України наділяє обвинуваченого рядом процесуальних прав, які частково збігаються з тими, які він мав у статусі підозрюваного, та з`являються нові процесуальні можливості.

Це, зокрема, право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження тощо. Слід підкреслити, що процесуальні права складають серцевину статусу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Верховний Суд у правових позиціях (постанові від 28.10.2024 по справі № 369/4157/22), зазначає, що «правове регулювання повідомлення про підозру викладене у главі 22 КПК України де зазначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та відомості про дату та час вносяться до ЄДРДР. Підозру у вчиненні кримінального правопорушення можна визначити як правовий зв`язок між державою і особою, яке полягає у конкретизованій письмовій претензії держави в особі її уповноважених органів та службових осіб до особи з приводу можливого вчинення нею дій, передбачених відповідними статтями закону про кримінальну відповідальність, яке зникає в разі спростування (закриття кримінального провадження щодо підозрюваного) або перетворюється у обвинувачення в разі підтвердження. Поява підозрюваного і, як наслідок, сторони захисту у кримінальному провадженні, започатковує і реалізацію функції захисту. Від того, чи буде дотримана процесуальна форма, чи будуть забезпечені відповідному суб`єкту усі гарантовані Конституцією та законодавством права, залежить верховенство права, законність кримінального провадження, можливість постановлення справедливого кінцевого рішення у провадженні. І, такий, правовий зв`язок не може виникати між державою і особою, яка померла, і до якої на момент смерті не було спрямовано жодних підозр (претензій кримінально-правового характеру) з боку держави. Відповідно, скерування обвинувального акту в даному випадку є прямим порушення деяких елементів права на справедливий суд, що знаходять своє відображення у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд; право допитувати свідків обвинувачення Усі три вищезазначені елементи тісно пов`язані із процесуальним доказуванням підозрюваним своєї невинуватості, дізнавшись про причини і підстави, про суть «обвинувачення», а під «обвинуваченням в розумінні Конвенції очевидно слід розумітц термін «підозра» як претензія держави на стадії досудового розслідування), особа, проти якої його висунуто, зможе провадити, в разі бажання, доказову діяльність, особисто чи через захисника.

Судом встановлено, і даного не заперечувалося прокурором, що на стадії досудового розслідування не виносилася постанова про залучення до справи близького родича, який би на стадії досудового розслідування міг здійснювати дії щодо захисту прав ОСОБА_10 , заявляти клопотання, приймати участь в процесуальних діях, подавати докази тощо. На підтвердження цього в розділі II (прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення) реєстру матеріалів досудового розслідування відсутнє зазначення про допущення до справи близького родича померлої особи чи будь якої іншої особи, яка б здійснювала захист (а.с.92 119 т.1). При цьому суд звертає увагу, що з клопотанням про непогодження із закриттям кримінального провадження щодо ОСОБА_10 звернулася адвокат ОСОБА_18 , а не ОСОБА_11 , як син та клопотання міститься відсилку на те, що останній, користуючись своїм правом не погоджується з закриттям кримінального провадження стосовно його матері і провадження щодо його матерів є необхідним для її реабілітації. Разом з цим, в клопотанні відсутнє посилання на статті закону, яке б інкримінувалося ОСОБА_10 (а.с.38 обор т.2).

Також, при вивченні клопотання про повернення обвинувального акту вбачається, що листом (а не постановою) від 27.10.2025 року було направлено повідомлення прокурора ОСОБА_19 ОСОБА_11 про те, що клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження у зв`язку з необхідністю реабілітації померлої ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000061 від 24.02.2023р. задоволено.

В рамках кримінального провадження № 0000061 від 24.02.2023р. ( даними реєстру доданого до обвинувального акту) а.с.98 т.1), ОСОБА_10 означена як свідок і така що не була допитана, оскільки померла. ОСОБА_11 також визначений (в п.7) як свідок допитаний 10.10.2023 року ( а.с. 99 т.1). При цьому, суд звертає увагу, що клопотань непогодження із закриттям кримінального провадження у зв`язку з необхідністю реабілітації померлої ОСОБА_10 сином останньої в рамках кримінального провадження за № 00001067 від 27.10.2025 року, матеріали справи не містять.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

П. 10 ст. 284 КПК зазначено, що за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті:

1) прокурор - до винесення постанови про закриття кримінального провадження направляє одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику померлого письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

Однак, чинним КПК не передбачено, якщо клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження заявлене родичем померлої особи то така особа, автоматично набуває статусу обвинуваченого і відносно неї скеровується обвинувальний акт до суду. Отже, ОСОБА_10 досудовим розслідуванням визнана як особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України але не повідомлено про підозру в зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Законодавцем визначено, що особа, щодо якої зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення набуває процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого (після складання обвинувального акта). Для визнання винуватості необхідна сукупність належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності не залишають сумнівів у вині. Основними аспектами, пов`язаними з такою особою є: - статус особи з моменту оголошення підозри особа стає підозрюваним, а після передачі справи до суду обвинуваченим; доказування: тягар доведення вини лежить на стороні обвинувачення (прокурорі, слідчому); принцип in dubio pro reo: всі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь; допустимість: докази, отримані з порушенням закону, є недопустимими і не можуть бути основою для обвинувачення; закриття провадження: якщо зібраних доказів недостатньо і вичерпано можливості їх отримати, провадження закривається.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. У разі смерті підозрюваного/обвинуваченого, щодо якого зібрано достатньо доказів винуватості, кримінальне провадження зазвичай закривається, проте не з реабілітуючих підстав (ст. 284 КПК України). Процедура передбачає можливість встановлення факту винуватості для забезпечення прав потерпілих, цивільного позову та запобігання реабілітації. Смерть підозрюваного є підставою для закриття справи, оскільки кримінальна відповідальність є персональною.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року (справа № 761/33482/16-к), закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

З передачею обвинувального акта до суду відбувається трансформація процесуального статусу особи, притягнутої до кримінальної відповідальності. Згідно зі ст. 42 КПК України, особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу, визнається обвинуваченим (підсудним). КПК України наділяє обвинуваченого рядом процесуальних прав, які частково збігаються з тими, які він мав у статусі підозрюваного, та з`являються нові процесуальні можливості. Це, зокрема, право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження тощо. Слід підкреслити, що процесуальні права складають серцевину статусу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79). Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Пункт 8 статті 6 КПК України передбачає, що кримінальна справа щодо померлого не підлягає закриттю, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Це положення дозволяє продовжити процес, щоб винести рішення про невинуватість, а не просто закрити справу за відсутністю обвинуваченого. Законодавець чітко сформулював, що кримінальна справа відносно померлого не підлягає закриттю, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого і продовжити процес можна тільки в тому випадку, якщо він був на момент смерті, тобто був на стадії досудового розслідування (з статусом особи підозрюваного) чи справа знаходилася на стадії розгляду судом першої інстанції і особа була в статусі обвинуваченого, чи особа була засуджена і відносно неї бу перегляд рішення вищими інстанціями.

Отже, із вказаного слідує, що за таких обставин суд не повинен здійснювати розгляд кримінального провадження, встановлювати наявність чи відсутність вини померлої особи, яка зазначена в обвинувальному акті та відомості про таку особу повинні бути виключені з обвинувального акту задля приведення його у відповідності до ст. 291 КПК України, що в подальшому надасть можливість суду розглянути справу з дотриманням норм КПК та розумних строків розгляду кримінального провадження та не допустить порушення прав померлої особи та інших обвинувачених.

Обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, якщо не було вручено підозру через смерть особи, оскільки це порушує право на захист та вимоги КПК. Смерть особи є підставою для закриття провадження, а не розгляду справи по суті. Складання акта без вручення підозри свідчить про невідповідність вимогам закону

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає приписам цього Кодексу, при цьому КПК не передбачає можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК ця обставина не є підставою для такого відновлення. У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

Окрім наведеного, як убачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування матеріалів кримінального провадження № 00001067 від 27.10.2025 року 24.02.2023 року було внесено відомості до ЄРДР № 00000061 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та 01.06.2023 року за зверненням депутатів Берегометської селищної ради, внесено відомості до ЄРДР № 0000910 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (т.1 а.с.98). При цьому, як зазначає в запереченнях прокурор, саме з кримінального провадження № 00000061 від 24.02.2023р. виділено в окреме кримінальне провадження № 00001067 від 27.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України і саме в рамках вказаного кримінального провадження № 00000061 згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування проводилися процесуальні дії; постанови ж про об`єднання кримінальних проваджень № 00000061 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та 01.06.2023 року за зверненням депутатів Берегометської селищної ради, внесено відомості до ЄРДР № 0000910 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (т.1 а.с.98), та виділення матеріалів кримінального провадження № 00001067 від 27.10.2025 року,

Реєстр доданий до обвинувального акту, даних не містить. При цьому, ОСОБА_5 03.09.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; повідомлення про підозру 03.09.2025 року повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України та цього ж числа 03.09.2025 року - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України (аю.с.105 т.1); ОСОБА_10 підозра про вчинення злочинів за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України пред`явалена не була, суто як і обвинувачення; копія обвинувального акту відносно ОСОБА_10 була вручена ОСОБА_11 та захиснику в його інтересах ОСОБА_8 . Як зазначив в підготовчому засіданні при з`ясуванні обставин розгляду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. ОСОБА_8 пояснив, що він захист ОСОБА_10 , у зв`язку з її реабілітацією не здійснював і не не здійснює, він уклав був під час досудового розслідування справи угоду про надання правової допомоги ОСОБА_11 (а.с.123,124 т.1). При цьому, вищенаведеним спростовуються доводи прокурора, що суд в стадії підготовчого провадження не справі досліджувати докази що міститься в кримінальному провадженні. Суду прокурором до обвинувального акту додано Реєстр матеріалів досудового розслідування в рамках КП № 00001067 від 27.10.2025 року; будь які докази в цьому провадженні на стадії підготовчого провадження в суду відсутні. Згідно правових позицій Верховного Суду від 15.04.2024 року в справі 753/25892 провадження 51/3076/кмо/23, зазначено, що повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК), не відновлює досудове розслідування. В ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору суд першої інстанції не вправізазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій. Сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення прокурору обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду. Прокурор може повторно звернутися до суду із обвинувальним актом чи клопотанням в межах розумного строку, без невиправданих затримок у часі, після закінчення виконання процесуальних дій, які були необхідними на виконання ухвали суду для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК і подальшого звернення з ними до суду. Прокурор, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акту, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акту чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт або зазначені клопотання. Бувають випадки, коли прокурор, який представляє державне обвинувачення у суді, не включений до групи прокурорів або замінений в порушення процедури, встановленої кримінальним процесуальним кодексом України. Така обставина є безперечною вимогою повернення обвинувального акту. Природа діяльності прокурора після повернення обвинувального акта (здійснення процесуальних дій, спрямованих на усунення його недоліків) не співвідноситься зі змістом досудового розслідування як стадії кримінального провадження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його винуватість не буде доведено в законному порядку.

Наведена позиція послідовно відображена у практиці Верховного Суду (зокрема у постановах від 3 травня 2018 року у справі № 522/116/14-к , від 19 червня 2018 року у справі № 757/26602/15-к), у тому числі з прямим посиланням на конкретну практику ЕСПЛ з вказаного питання («Клуві проти Франції», п. 42 - 54,

Виходячи з з`ясованих обставин перевірених матеріалів обвинувального акту та Реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до нього, суд вважає наведені вище в ухвалі порушення суттєвими, та такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду, тому вважає за доцільне повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст. 291 КПК України.

Керуючись статтями 291, 314 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00001067 від 27.10.2025 року відносно обвинувачених: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.3 ст. 28 ч.4ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року). ч.3 ст. ст. 209 КК України повернути до Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора, для усунення виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухали виготовлено 13.02.2026р.

Суддя ОСОБА_1