Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2203/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 03.02.2026 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, на утриманні дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин у особливо великих розмірах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за таких обставин.

У невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час однак не пізніше 25.11.2025 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою збуту з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 25.11.2025 року, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ПМА, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, які залишив зберігати за адресою місця проживання, з метою подальшого збуту третім особам до 25.11.2025 року.

У невстановлений досудовим розслідування час ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, взяв частину раніше придбаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, яку поклав до своєї кишені та продовжив зберігати при собі з метою збуту третім особам.

У подальшому, 25.11.2025 року, о 13 год. 58 хв., поблизу адреси м. Київ, вул. Петропавлівська, 6, працівниками поліції зупинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого у ході проведення особистого обшуку виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої забороно - PVP масою 4,639 г, яку останній зберігав з метою подальшого збуту.

Крім того, 25.11.2025 року, у період часу з 17 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 52,831 г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ПМА, масою 1,816 г, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, масою 12,836 г, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 9,266 г, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 38,18 г, які останній зберігав з метою збуту третім особам.

Загальна маса вилучених речовин, а саме наркотичних засобів складає 38,18 г, психотропних речовин складає 80,758 г.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №234 від 08.04.2013), «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці І, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено, що до 0,15 г PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону) є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г є великим розміром, 15,0 і більше є особливо великим розміром.

4-ММС (4-метилметкатинон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №234 від 08.04.2013), «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці І, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено, що до 0,15 г 4-ММС є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г є великим розміром, 15,0 і більше є особливо великим розміром.

ПМА (параметоксиамфетамін), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №234 від 08.04.2013), «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці І, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено, що до 0,15 г ПМА є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г є великим розміром, 15,0 і більше є особливо великим розміром.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ» є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України, «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено, що до 0,15 г амфетаміну, є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г, є великим розміром, 15,0 і більше, є особливо великим розміром.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №1 наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом та рослиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України, «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено що до 5,0 г канабісу, є невеликим розміром, від 500,0 до 2500,0 г, є великим розміром, 2500,0 і більше, є особливо великим розміром.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Вказав, що 25.11.2025 року о 13 год. 58 хв., поблизу адреси м. Київ, вул. Петропавлівська, 6, був зупинений працівниками поліції, коли відкривав комірки у поштоматі «Нової пошти», куди помістив наркотичні засоби для відправки. На запитання поліцейських добровільно повідомив, що зберігає заборонені речовини за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому було проведено обшук та вилучено амфетамін, альфа PVP, канабіс та інші. Пояснив суду, що коли до нього підійшли працівники поліції, встиг покласти одну посилку у поштомат, при цьому підтвердив масу вилученого у нього під час затримання PVP, а саме 4,639 г. Зазначив, що виявлені у нього наркотичні засоби та психотропні речовини отримав від особи на прізвище ОСОБА_6 , за тиждень до затримання їх доставили таксі, потім відправляв отримане через поштомат, за що отримав трошки грошових коштів та хотів допомогти. Збутом наркотичних засобів займався п`ять днів, раніше таким не займався. Із ОСОБА_6 познайомився через третіх осіб, особисто ніколи її не бачив і не знає як вона виглядає. Вказав, що під час проведення обшуку у його квартирі поліцейські не питали де саме він придбав заборонені речовини. Під час вилучення мобільних телефонів він добровільно повідомив про телефон, через який зв`язувався із ОСОБА_6 , а також підтвердив, що надав органам досудового розслідування усі покази щодо походження наркотичних засобів та психотропних речовин. Вказав, що надавав та готовий давати усі показання по даному кримінальному правопорушенню, а також і щодо ОСОБА_6 .

Зазначив, що щиро шкодує про скоєне, зробив для себе належні висновки. Окрім цього, зазначив, що після відбуття покарання планує змінити свій спосіб життя, вже майже чотири місяці наркотичні засоби не вживає, і не збирається, до затримання працював кур`єром, проживав сам, має матір та родину, які проживають у м. Києві та підтримують з ним зв`язок.

Прокурор в судовому засіданні просив ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, повне визнання обвинуваченим своєї вини, застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, застосувавши положення ст. 69 КК України. Зазначене обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а саме: без будь-яких заперечень надав усі наркотичні засоби, не заперечував проти проведення обшуку в його житлі, при цьому сам показав ті наркотичні засоби та психотропні речовини, які не були відшукані працівниками поліції. Щодо конфіскації майна просила суд не застосовувати дане покарання у частині житла обвинуваченого, мотивуючи це тим, що квартира перебуває у спільній власності із матір`ю останнього, її конфіскація у подальшому може призвести до порушення права обвинуваченого на житло.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Частиною 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

Водночас, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.

При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім іншого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, неодружений, на утриманні дітей не має, працевлаштований неофіційно, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має сім`ю, яка також проживає у м. Києві, яка підтримує з ним зв`язок під час перебування обвинуваченого під вартою.

Відповідно до положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, зокрема добровільно вказав на наркотичні засоби та психотропні речовини, які він придбав та зберігав з метою збуту, добровільно розповів про те, яким чином він отримував заборонені речовини, від кого, а також про засоби зв`язку із останніми, зокрема матеріали справи містять письмові заяви ОСОБА_4 , у яких він вказує, що не заперечує проти огляду його мобільних телефонів. Вказаних обставин не заперечив прокурор в судовому засіданні. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює протиправність своєї поведінки, жалкує про скоєне ним кримінальне правопорушення, висловив готовність повністю позбутися наркотичної залежності та змінити свій спосіб життя після відбуття покарання. Дані обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Суд також ураховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, під час судового розгляду не намагався приховати певні обставини, у зв`язку із чим судовий розгляд справи був проведений у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Посткримінальна поведінка ОСОБА_4 засвідчує про його каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, раніше вживав наркотики і як зазначив займався цією протиправною діяльністю 5 днів, шкодує з приводу вчиненого, повністю усвідомив наслідки свого діяння, зробив для себе відповідні висновки, не судимий.

Щодо застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна суд зазначає наступне.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 цього Кодексу покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

З вище наведеного слідує, що особливістю конфіскації майна є те, що вона: може бути призначена лише у випадках прямо передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу України; встановлена за особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності» під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.

Із матеріалів справи вбачається, що при вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, чітко прослідковується корисливий мотив його вчинення, адже, він незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби, психотропні речовини з метою збуту.

Відповідно до положень ст. 12 КК ОСОБА_4 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його віку - 40 років, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнав необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 307 КК України, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На переконання суду, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, саме така міра покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України і буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 й запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно постанов слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві від 26.11.2025 року, визнано речовим доказом мобільний телефон марки LG чорного кольору, мобільний телефон «Redmi» та мобільний телефон, в середині якого зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Так, згідно ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, суд застосовує спеціальну конфіскацію до майна, за допомогою якого було вчинено кримінальне правопорушення, а саме щодо вказаних мобільних телефонів.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, розмір витрат на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судових експертиз складають:

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/72092-НЗПРАП від 29.12.2025, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73452-НЗПРАП від 30.12.2025, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73459-НЗПРАП від 08.01.2026, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73448-НЗПРАП від 13.01.2026, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73449-НЗПРАП від 19.01.2026, що складає 14262,40 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73417-НЗПРАП від 25.12.2025, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/73454-НЗПРАП від 25.12.2025, що складає 3565,60 грн;

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/72064-НЗПРАП від 26.11.2025, що складає 3565,60 грн.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначених експертиз в сумі 39 221 грн. 60 коп.

Накладений за ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року арешт - скасувати.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення - з 25.11.2025 року по день набрання вироком законної сили, зарахувавши попереднє ув`язнення в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавленню волі.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме: з 25 листопада 2025 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання термін перебування під вартою з :

- з часу фактичного затримання, тобто з 25 листопада 2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавленню волі.

Речові докази, а саме:

-вилучений амфетамін, масою 2,049 г та PVP, масою 30,566 г, які після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 0027904, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-вилучений PVP, масою 5,477 г, який після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 6656301, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-вилучений 4-ММС, масою 1,158 г, який після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 0017844, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-вилучений канабіс, масою 38,18 г, який після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 0028002, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-вилучені PVP, масою 16,788 г, 4 ММС, масою 11,678 г, амфетамін, масою 7,217 г, які після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 1674055, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

- вилучений PVP, масою 1,319 г, який після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 2546884, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-вилучений РМА (параметоксіамфетамін), загальною масою 1,186 г, який після проведення експертизи було поміщено до спеціального пакету 6632067, та передано на відповідальне зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-мобільний телефон марки РОСО моделі Х3, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , із абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який було передано на зберігання у камеру схову речових доказів Подільського УП ГУНП у м. Києві - конфіскувати в дохід держави;

- зіп пакети у великій кількості; ізоляційну стрічку чорного кольору; ваги сірого кольору, зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, які знаходяться в камері схову Подільського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

-особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 3,20 г, що поміщено до спец-пакету №0018076, та залишено на зберігання в камері зберігання речових доказів Подільського УП ГУНП у м. Києві, - знищити.

До речових доказів : мобільного телефону LG чорного кольору, мобільного телефону «Redmi» з сімкарткою Lafecell з номером НОМЕР_5 , мобільного телефону, в середині якого був зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору - застосувати спеціальну конфіскацію, та конфіскувати у дохід держави;

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 39 221 грн. 60 коп. (тридцять дев`ять тисяч двісті двадцять одна грн. 60 коп.).

Арешт з майна, а саме з:

-мобільного телефону LG чорного кольору, мобільного телефону «Redmi», картки від сімкартки Lafecell з номером НОМЕР_5 , зіп пакетів у великій кількості; ізоляційної стрічки чорного кольору; вагів сірого кольору, мобільного телефону, в середині якого зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1