Справа № 738/1961/25
№ провадження 1-кп/738/26/2026
Ухвала

31 березня 2026 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000479, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2025 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, уродженця міста Мена Корюківського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, в силу статті 89 КК України раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 345, частиною першою статті 263 КК України,

з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4 ,
представника потерпілогоОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

постановив:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою

У провадженні Менського районного суду Чернігівської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 345, частиною першою статті 263 КК України.

09 березня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

У клопотанні прокурор послався на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, які були встановлені ухвалами слідчого судді та суду при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому продовжують існувати.

Цією ухвалою суд вирішує клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке надійшло до суду 09 березня 2026 року.

2.Виклад позиції учасників судового провадження.

Прокурор, представник потерпілого підтримали клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Представник потерпілого зазначила про наявність ризику впливу на потерпілого ОСОБА_7 та свідків, які ще не були допитані.

Захисник та обвинувачений заперечували щодо клопотання прокурора стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, що дозволило б обвинуваченому працювати, отримувати кошти та сплачувати кошти потерпілому.

3.Встановлені судом обставини.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 345, частиною першою статті 263 КК України перебуває на стадії судового розгляду і судовий розгляд 04 квітня 2026 року не буде завершений.

У даному кримінальному проваджені до обвинуваченого ОСОБА_2 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується о 17 годині 04 квітня 2026 року.

09 березня 2026 року від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до вимог частини третьої статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У пункті 4 частини другої статті 183 КПК України зазначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини третьої статті 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування/судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, а тому твердження сторони захисту про те, що прокурор не навів конкретні нові обставин для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки наведені прокурором ризики можливість переховуватися від суду, можливість впливу на потерпілих та свідків були встановлений як під час обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування так і під час продовження строку запобіжного заходу, і на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд дійшов висновку, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, які продовжують існувати станом на 31 березня 2026 року.

Суд встановив, що ОСОБА_2 неодружений, в силу статті 89 КК України раніше несудимий, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавленні волі до восьми років.

Судовий розгляд кримінального провадження перебуває на такій стадії, коли не усі обставини є дослідженими, зокрема не допитані потерпілий та свідки.

Суд враховує, що обвинувачений хоча й є особою, яка за приписами статті 89 КК України, не має судимостей, однак обвинувачений - одинокий, не має міцних соціальних зв`язків, тому, обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість наслідків, що наступили в результаті кримінально карних дій, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду та може впливати на свідків та потерпілих.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризику переховування від суду, а також ризику можливого впливу на свідків, які проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, та ризику можливого впливу на потерпілого ОСОБА_7 , про що також вказував представник потерпілого, ці ризики не зменшилися, і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судовий розгляд незавершений.

Підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт щодо обвинуваченого відсутні, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищезазначених ризиків.

Суд дійшов висновку задовольнити клопотання прокурора, продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 травня 2026 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314-316, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 до 17 години 29 травня 2026 року.

Визначити 29 травня 2026 року датою закінчення строку дії ухвали в частині строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_2 .

Відкласти судове засідання.

Визначити дату, час і місце проведення наступного судового засідання: 29 квітня 2026 року о 14 годині у залі судових засідань у Менському районному суді Чернігівської області по вулиці Сіверський шлях, 146 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області.

Про дату, час і місце проведення судового засідання повідомити учасників судового розгляду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1