Справа № 307/3268/25
Провадження №1-кп/307/243/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

09 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та його захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000180 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000180 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час судового розгляду 09 лютого 2026 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із дійовим каяттям.

В обгрунтування клопотання посилався на те, що ОСОБА_5 в перший раз притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, він вчинив кримінальний проступок, після вчинення якого щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував завдані збитки.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із дійовим каяттям з огляду на наступне.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин кримінального провадження. При цьому, активне сприяння - це добровільні дії особи, що вчинила кримінальне правопорушення, спрямовані на допомогу органам досудового розслідування у встановленні знарядь, засобів, співучасників вчиненого кримінального правопорушення, а також інших обставин, які мають кримінально-правове чи кримінально-процесуальне значення для розслідування та розкриття кримінального правопорушення.

При застосуванні норм права суд ураховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 689/695/17, за яким при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, безпосереднім об`єктом є громадський порядок, тобто комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок та дотримання правил поведінки у суспільному житті та побуті. Додатковим факультативним об`єктом хуліганства можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.

При цьому, зважаючи на те, що безпосереднім об`єктом хуліганства є саме громадський порядок, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням винного з потерпілим може мати місце лише тоді, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам фізичної особи, а не публічним інтересам.

Верховний Суд у постановах від 24 січня 2023 року у справі № 640/20302/18, від 25 листопада 2024 року у справі № 166/865/23 виснував, що хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Згідно з обвинувальним актом обвинуваченому ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 296 КК України: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого були спрямовані безпосередньо на порушення громадського порядку і поширювались на невизначене коло осіб, присутніх на території автозаправної станції «Елерон», які не визнавались потерпілими, проте об`єктивно зазнали незручностей та дискомфорту внаслідок його протиправних дій.

Щодо заявлених захисником ОСОБА_6 тверджень, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував завдані потерпілому збитки, то суд зазначає, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не охоплюються єдиним умислом, оскільки склад вказаного кримінального правопорушення є самостійним складом злочину, яке інкриміноване ОСОБА_5 , а тому помилковим є твердження адвоката, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, вчинене ОСОБА_5 вперше, оскільки кримінальне провадження щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Щодо зазначеної пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування, то як зазначено в обвинувальному акті, обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття.

Така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, в обвинувальному акті не зазначалася, хоча така умова є обов`язковою під час вирішення питання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України.

Враховуючи викладене, відсутність активного сприяння ОСОБА_5 розкриття кримінального правопорушення, не дає підстав для застосування положень ст. 45 КК України, оскільки активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є обов`язковим для її застосування, в тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із дійовим каяттям.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 13 лютого 2026 року о 10 год. 35 хв.

Суддя ОСОБА_1