Справа № 287/1100/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

представника потерпілого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 04.04.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Олевського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000025 від 04.04.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

23.03.2026 року на електронну адресу суду від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зупинення перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У вказаному клопотанні адвокат ОСОБА_5 вказує про те, що починаючи з 11.12.2025 року судові засідання систематично не відбуваються, зокрема у зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_4 . Також, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що на її переконання обвинувачений ОСОБА_6 також ухиляється від явки до суду, що підтверджується ухвалою суду від 11.12.2025 року про привід обвинуваченого. При цьому, обвинувачений не вживає заходів щодо заміни захисника незважаючи на тривалу відсутність останнього. На підставі зазначеного, адвокат ОСОБА_5 просить суд визнати причини неявки захисника ОСОБА_4 неповажними, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 такими, що спрямовані на ухилення від суду, а також зупинити перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №287/1100/23 до моменту фактичного відновлення судового розгляду за участю сторін.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила стосовно задоволення клопотання, вважає, що підстави для зупинення перебігу строків давності у межах вказаного кримінального провадження відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заперечив стосовно задоволення клопотання представника потерпілого. Вказав, що обвинувачений не з`являється до суду з поважних причин, оскільки хворіє. Зазначене підтверджується висновками медичного закладу про тимчасову непрацездатність. Також, на підтвердження неможливості участі у судовому засіданні захисника обвинуваченого суду надавалися відповідні докази стосовно зайнятості адвоката у інших судових процесах.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні подане нею клопотання підтримала та просить суд його задоволити. Вважає дії обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_4 такими, що спрямовані на затягування розгляду справи з метою спливу строків передбачених ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від суду.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінальний процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі №5-1кс15, постанови Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 659/234/16-к, 20 жовтня 2020 року у справі № 204/4728/15-к, 08 листопада 2019 року у справі № 372/2007/19, 30 травня 2019 року у справі № 639/793/17, 03 липня 2019 року у справі № 551/403/16-к).

Для застосування вказаної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає закінчення строків давності і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати.

У поданому клопотанні про зупинення перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності адвокат ОСОБА_5 стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 неодноразово не з`являлися до суду без поважних причин, що на її думку свідчить про свідоме затягування строків розгляду справи у суді.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у тих випадках коли захисник ОСОБА_4 не мав змоги взяти участь у судовому засіданні ним на електронну адресу суду направлялися відповідні документи, які підтверджують зайнятість адвоката у інших судових процесах.

Щодо перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням обвинуваченого ОСОБА_6 на лікарняному слід вказати, що судом подавалися відповідні запити до Міністерства охорони здоров`я та лікувальних закладів, щодо підставності видачі висновків про тимчасову непрацездатність обвинуваченому ОСОБА_6 . На запити суду від медичних закладів надійшла інформація, що ОСОБА_6 дійсно звертався за медичною допомогою до відповідних закладів охорони здоров`я та перебував на стаціонарному лікуванні.

З урахуванням наведеного, висновки потерпілої сторони про наявність обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 умисно вчиняли будь-які дії, спрямовані на ухилення від суду та які виключають закінчення строків давності і зупиняють строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а за частиною 3 статті 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З аналізу наведених норм слідує, що вибір захисника є правом обвинуваченого.

Зважаючи на вищевказане, в клопотанні представника потерпілого про зупинення перебігу давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності слід відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 42, 369, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про зупинення перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1