Справа № 695/1071/26
номер провадження 1-кс/695/380/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000335 від 15.03.2026, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, офіційно не працює, не одружений, освіта середня, на утриманні осіб не має, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь якого рівня, учасником бойових дій не є, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий:

1) 23.08.2012 Золотоніським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 25.07.2013 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбутий строк 1 місяць по вироку Золотоніського міськрайонного суду від 23.08.2012 та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

21.07.2017 звільнений по відбуттю строку покарання;

3) 18.01.2021 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;

4) 22.07.2021 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.01.2021 у виді 3 місяців арешту, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;

5) 09.08.2021 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту;

6) 24.10.2023 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань, визначених вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22.07.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України та вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ст. 395 КК України, більш суворим, визначеним даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

26.07.2024 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

7) обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000024 від 06.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України перебуває на розгляді у Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області, справа № 695/329/26,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000335 від 15.03.2026 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження №0000335 від 15.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органами досудового розслідування підозрюється у тому, що він, будучи раніше засудженим за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за яким не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин проти власності.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він, діючи в умовах дії на території України воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, та продовженого указами Президента України: 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022,№ 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 19.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №470/2024 від 06.08.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.10.2025, № 40/2026 від 12.01.2026 строком на 90 діб, 14.03.2026 близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи на лісовій галявині, яка розташована в адміністративно-територіальних межах с. Шабельники, Золотоніського району, Черкаської області, за географічними координатами Lat 49.687136 Long 31.751887, діючи повторно, з раптово виниклим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , яке виразилося у нанесенні ОСОБА_8 не менше п`яти ударів кулаками обох рук та не менше п`яти ударів ногами в обличчя та по голові потерпілої, чим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток лицевого черепа, забою м`яких тканин обличчя, параорбітальних гематом обабіч, гемосинусу ліворуч, знявши з обох вух потерпілої ОСОБА_7 , відкрито викрав у неї дві пари жіночих сережок виготовлених із золота 585 проби, вартість яких потерпіла ОСОБА_7 , оцінює у 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

15 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, фактичний час затримання 17 година 05 хвилин.

16 березня 2026 року ОСОБА_5 з дотриманням вимог ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2026 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 13.05.2025.

Підозрюваний ОСОБА_5 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надавати показання.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 06.05.2026 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16.06.2026, включно.

Як зазначено у клопотанні завершити слідство в указаний термін неможливо, внаслідок складності провадження, оскільки для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно виконати ряд слідчий та процесуальних дій, результати яких матимуть важливе доказове значення, а саме: отримати, проаналізувати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених комплексної судово-товарознавчої, металів та сплавів, гемологічної експертизи, а також судово-медичної експертизи; провести за участі потерпілої ОСОБА_7 слідчий експеримент; за результатами встановлених повних фактичних обставин повідомити ОСОБА_5 про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Обставинами, що перешкоджали здійсненню цих слідчих

та процесуальних дій раніше, є складність розслідування кримінального провадження та велика кількість слідчих дій.

Враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження не може бути завершене в межах строку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а тому виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, на думку органів слідства вказані обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного. Хоча запобіжний захід у виді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України, а його вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають йому перебувати під вартою.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням має підтверджуватися наявними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження на час пред`явлення підозри.

Сукупність цих доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження при розгляді справи по суті, зокрема наявності достатніх підстав для встановлення вини підозрюваного у інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно: отримати, проаналізувати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених комплексної судово-товарознавчої, металів та сплавів, гемологічної експертизи, а також судово-медичної експертизи; провести за участі потерпілої ОСОБА_7 слідчий експеримент; за результатами встановлених повних фактичних обставин повідомити ОСОБА_5 про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний та майновий стан.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 перешкоджає його триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи, що строк досудового розслідування закінчується 16.06.2026, а по кримінальному провадженню ризики, які передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, клопотання слідчого підлягає до задоволення в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000335 від 15.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у межах строку досудового розслідування, тобто до 16.06.2026, включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали по 16.06.2026, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 05 хв 13.05.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_9