Справа № 487/9371/25
Провадження № 1-кс/487/1090/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001399 від 02.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001399 від 02.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy A10, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із SIM-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1119618; ?банківську картку otpbank № НОМЕР_5 , поміщену до сейф-пакету № PSP1101069; ?п?ять купюр номіналом по 50 гривень, одну купюру номіналом 100 гривень, дві купюри 200 гривень, поміщені до сейф-пакету № PSP1101070; дві купюри по 100 гривень, та одну купюру 1 000 гривень, поміщені до сейф-пакету № WAR1051888;? мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy S23 Ultra, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із SIM-картами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1369900; банківську картку РайфайзенБанк № НОМЕР_10 , поміщену до паперового пакету; рослинну речовину невідомого походження, поміщену до сейф-пакету № PSP2002638; верхню частинку полімерної пляшки, на горловині якої знаходиться фольга з нашаруванням невідомого походження та полімерна кришка від пляшки з вплавленим металевим фрагментом, які поміщено до сейф-пакету № WAR1369901.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 11.02.2026 в ході кримінального провадження проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

12.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Прокурор вважає, що вилучене в ході обшуку майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі сліди його вчинення, з метою його збереження, запобігання знищенню чи спотворенню, є необхідність у накладенні на нього арешту.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зі змісту зазначеної норми закону слідує, що до тимчасово вилученого майна належать вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001399 від 02.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2025 до ЧЧ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від оперуповноваженого СБН ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до якого в ході проведення заходів оперативно-ініціативного пошуку, направлених на виявлення фактів збуту наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, було отримано інформацію, що мешканці м. Миколаєва ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займаються збутом небезпечного наркотичного засобу.

Встановлено, що до незаконного зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, аналогів, прекурсорів, сильнодіючих лікарських засобів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та саме за вказаною адресою імовірно зберігає наркотичні засоби.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, а також інших предметів та речей, що можуть використовуватися як засоби вчинення злочину (фасування, зважування, виготовлення та інше), чорнових записів щодо збуту наркотичних засобів, мобільних пристроїв та банківських платіжних карток, за допомогою яких здійснюється злочинна діяльність.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.02.2026 слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено майно: мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy A10, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із SIM-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1119618; ?банківську картку otpbank № НОМЕР_5 , поміщену до сейф-пакету №PSP1101069; ?п?ять купюр номіналом по 50 гривень, одну купюру номіналом 100 гривень, дві купюри 200 гривень, поміщені до сейф-пакету № PSP1101070; дві купюри по 100 гривень, та одну купюру 1000 гривень, поміщені до сейф-пакету № WAR1051888;? мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy S23 Ultra, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із SIM-картами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1369900; банківську картку РайфайзенБанк № НОМЕР_10 , поміщену до паперового пакету; рослинну речовину невідомого походження, поміщену до сейф-пакету № PSP2002638; верхню частинку полімерної пляшки, на горловині якої знаходиться фольга з нашаруванням невідомого походження та полімерна кришка від пляшки з вплавленим металевим фрагментом, які поміщено до сейф-пакету № WAR1369901.

Постановою слідчого від 11.02.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 , може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підлягає подальшому огляду та експертному дослідженню.

Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy A10, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із SIM-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1119618; банківську картку otpbank № НОМЕР_5 , поміщену до сейф-пакету №PSP1101069; ?п?ять купюр номіналом по 50 гривень, одну купюру номіналом 100 гривень, дві купюри 200 гривень, поміщені до сейф-пакету № PSP1101070; дві купюри по 100 гривень, та одну купюру 1000 гривень, поміщені до сейф-пакету № WAR1051888;? мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy S23 Ultra, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із SIM-картами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які поміщено до сейф-пакету № WAR1369900; банківську картку РайфайзенБанк № НОМЕР_10 , поміщені до паперового пакету; рослинну речовину невідомого походження, поміщену до сейф-пакету № PSP2002638; верхню частинку полімерної пляшки, на горловині якої знаходиться фольга з нашаруванням невідомого походження та полімерна кришка від пляшки з вплавленим металевим фрагментом, які поміщено до сейф-пакету № WAR1369901.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1