Справа № 203/5348/25
Провадження № 1-кп/0203/1108/2026
У Х В А Л А

01.04.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого-суді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 22.04.2025 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з можливістю внесення застави в розмірі 665 600 гривен, визначеною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2026 року, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме: ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, також, у разі перебування ОСОБА_4 на свободі, існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, адже ОСОБА_4 у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного/обвинуваченого та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків кримінального, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди; окрім того, є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення. А такий запобіжний захід як тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_4 , а й характеру та тяжкості злочину, який йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, як і те, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою, належним чином не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків. Також зазначив, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який визначений Дніпровським апеляційним судом, занадто завеликий, тому, в разі задоволення клопотання прокурора, просив зменшити розмір застави до розумного розміру.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2026 року, без можливості внесення застави, яка була скасована ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2026 року та постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково, продовжено ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 квітня 2026 року. Визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 665 600,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі та передбачаючи можливе покарання, обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення інших, у тому числи корисливих кримінальних правопорушень. Окрім того є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни ними наданих показів. Отже на теперішній час не зникли ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого та його особистості, а також встановлених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що застава в 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 182, 194, 331 КПК України, колегія суддів

ухвалив:

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 травня 2026 року.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 665 600,00 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1