Справа № 761/4633/26
Провадження № 1-кс/761/4108/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на відмову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 29.12.2025 у кримінальному провадженні № 0000637 від 12.09.2025, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив:

1) рішення слідчого, оформленого постановою від 09.01.2026 скасувати;

2) витребувати копію постанови від 09.01.2026 слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві) щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 29.12.2025;

3) зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_4 вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а також провести слідчі дії, зазначені в його клопотанні від 29.12.2025.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримали та просив її задовольнити.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві у судовому засіданні повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги неодноразово повідомлявся належним чином.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, заслухавши особу, яка подала скаргу, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Стаття 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Під час розгляду скарги встановлено, що Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000637 від 12.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, яке було зареєстровано на виконання вимог ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.08.2025 у справі № 761/34468/25.

Листом керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань № 118-26/10-6-01-1109/26 від 27.01.2026 повідомлено ОСОБА_3 про розгляд його клопотання від 06.01.2026 листом від 27.01.2026 (вих. № 634-26/к/11-03-1598/26), до якого було додано постанову про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 09.01.2026.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Натомість, у матеріалах скарги відсутнє рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , яке може бути оскаржене до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Вказане позбавляє слідчого суддю перевірити виконання слідчим вимог КПК України під час винесення оскаржуваної постанови.

Додатково слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити, що в разі отримання постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, така бездіяльність може бути оскаржена до слідчого судді в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, з урахуванням строків, визначених ч. 1 ст. 304 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 110, 303, 306-307, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання від 29.12.2025 у кримінальному провадженні № 0000637 від 12.09.2025- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1