УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/11686/25

провадження № 51-52ск26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_5 і

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та на підставі ст. 49 КК звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК закрито кримінальне провадження № 0000142 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

01 грудня 2025 року потерпілою подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу місцевого суду.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 січня 2026 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 .

У касаційній скарзі потерпіла посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Стверджує, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку щодо пропуску ОСОБА_4 строку апеляційного оскарження та не перевірив факт її належного повідомлення про судове засідання, а також не врахував перебування закордоном, воєнний стан та міжнародне поштове сполучення, що об`єктивно ускладнило реалізацію процесуальних прав потерпілої. Вказує, що вона не була присутня у судовому засіданні, а тому строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії рішення місцевого суду. Таке судове рішення ОСОБА_4 не направлялося, а про його існування вона дізналася лише з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додане до неї судове рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу місцевого суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Зазначений порядок стосується лише тих осіб, без виклику яких було постановлено ухвалу суду, яку вони оскаржують.

Отже, для особи, яка оскаржує ухвалу суду першої інстанції та була обізнана про проведення судового засідання, початковим моментом перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення ухваленого рішення.

Згідно зі ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як встановлено апеляційним судом, ухвала суду першої інстанції була постановлена 29 жовтня 2025 року. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 викликалася в судове засідання, що підтверджується перепискою з нею, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Таким чином, ОСОБА_4 була обізнана про день, час та місце розгляду справи та мала можливість подати апеляційну скаргу протягом семи днів з дня оголошення ухвали, однак своїм правом не скористалася. Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні правильно наголосив, що, зважаючи на вказані обставини потерпіла, не належить до кола осіб, для яких строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Окрім цього, хоча ОСОБА_4 суттєво пропустила строк на апеляційне оскарження, вона не просила апеляційний суд поновити їй означений строк та не зазначила в апеляційній скарзі жодних поважних причин пропуску нею встановленого законодавством строку, на що закцентовано увагу судом апеляційної інстанції. Так само потерпіла не зазначає причин, які могли б бути поважними і слугували б підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження і у касаційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

За таких обставин, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпотерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3