ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3313/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/58/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/58/26 за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним на наступне майно: 297 купюр номіналом по 100 (сто) доларів США із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), які знаходяться в спец. упакування №PSP1269230, що належать 6 відділу 6 управління департаменту військової контррозвідки СБ України; 3 купюри номіналом по 100 (сто) доларів США із наступною серією та номером: QG05974656B, QG05974657В, QG05974658В, які поміщено в спец. упакування №CRI1241826, що належать ОСОБА_9 ; грошові кошти в загальній сумі 225 Євро та 502 доларів США, які знаходяться в спец. упакуванні №RIC2176216, що належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; грошові кошти в загальній сумі 1000 доларів США та поміщено до спец. упакування №RIC2176203, що належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; грошові кошти в загальній сумі 700 доларів США, які поміщено до спец. упакування №RIC2176202, що належать ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; мобільний телефон марки Iphone, модель 17 Pro MAX в чохлі прозорого кольору та із електронною сім-карткою, який знаходиться в спец. упакуванні №RIC2176238, що належить підозрюваному ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в задоволенні клопотання відмовити.

Вважає що слідчий суддя при накладенні арешту майно було вилучене в ході невідкладних обшуків, не врахував вимог ч.3 ст. 233 КПК України щодо порядку проникнення до житла чи іншого володіння особи та за відсутності ухвал про узаконення цих обшуків безпідставно взяв до уваги лише постанову слідчого від 09.02.2026 про визнання вилучених речей речовими доказами.

Звертає увагу на те, що арешт мобільного телефону накладено з порушенням вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, оскільки тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Із протоколу затримання від 09.02.2026 вбачається, що підозрюваний добровільно надав телефон для дослідження та повідомив код доступу, після чого слідчими було проведено його повний огляд, у тому числі месенджерів, фотографій та документів, що свідчить про досягнення мети отримання інформації без необхідності подальшого обмеження права власності шляхом арешту.

Вказує на те, що у клопотанні про арешт майна не наведено конкретних відомостей, які б підтверджували відповідність мобільного телефону, зокрема, відсутня ідентифікуюча ознака, яка відрізняє мобільні термінали один від одного - IMEI-код, що свідчить про неспроможність такого телефону, як доказу в кримінальному провадженні.

Посилається на практику Європейський суд з прав людини, зокрема рішення у справах «Іатрідіс проти Греції», «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії», «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним, переслідувати легітимну мету та забезпечувати справедливий баланс між інтересами суспільства і правами особи.

Заслухавши суддю-доповідача, володільця майна ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційнх скарг, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів, СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 28.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у якому ОСОБА_7 оголошено підозру в тому що він разом з іншими невстановленими особами вимагає неправомірну вигоду у сумі 17 000 доларів США від ОСОБА_9 за вплив на посадових осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та видачі документів, які надають право на звільнення з військової служби ОСОБА_11

09.02.2026 близько 18:25 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо вимагаючи, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 30 000 доларів США за вплив на посадових осіб військової частини, з метою вирішення питання щодо уникнення кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та видачі документів, які надають право на звільнення з військової служби.

09.02.2026 в період часу з 19:05-19:39 год. в ході проведення невідкладного обшуку у транспортному засобі марки Audi E-TRON 55, VIN код НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2020 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено і вилучено: 297 (двісті дев`яносто сім) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США кожна із наступною серією та номером: РЕ57725600D (несправжні імітаційні засоби), які поміщено до сейф-пакету PSP1269230, 3 (три) купюри, номіналом по 100 (сто) доларів США, із наступною серією та номером: QG05974656B, QG05974657В, QG05974658В 9, які поміщено до сейф пакету CRI1241826.

09.02.2026 в період часу з 19:33-21:16 год в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено і вилучено: грошові кошти в сумі 225 Євро та 502 доларів США, які поміщено до спец. упакування RIC 2176216, грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які поміщено до спец. упакування RIC 2176203, грошові кошти в сумі 700 доларів США, які поміщено до спец. упакування RIC 2176202.

09.02.2026 в ході особистого обшуку ОСОБА_7 добровільно видав мобільний телефон марки Iphone, модель 17 Pro MAX в чохлі прозорого кольору та із електронною сім-карткою, який поміщено до спец. упакування RIC2176238.

09.02.2026 постановою слідчого вказане вище майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя виходив з того що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, задля неможливості його пошкодження, зникнення такого майна чи знищення слідчої інформації на ньому, а також забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Такі обставини у сукупності дали підстави слідчому судді вважати, що арешт майна, зокрема мобільний телефон та вилучені грошові кошти, є необхідним, співмірним та обґрунтованим заходом кримінально-процесуального забезпечення, який забезпечить належне збереження речового доказу до з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає що прокурор довів необхідність такого арешту, тому погоджується із висновком слідчого судді про те, що наявні правові підстави для накладення арешту на мобільний телефон та вилучені грошові кошти, оскільки вони обґрунтовано визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, на вказаному мобільному телефоні міститься доказова інформація про вчинення кримінального правопорушення, а вилучені грошові кошти мають значення під час розслідування даного кримінального провадження та будуть використані, як докази, а також те, що грошові кошти можуть бути конфісковані з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що незабезпечення схоронності вказаного майна може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та забезпечать можливість в подальшому застосувати конфіскацію майна як покарання у випадку визнання підозрюваного винним у скоєнні злочину.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя вірно врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дотримався принципу пропорційності та забезпечив баланс між публічним інтересом у досягненні цілей кримінального провадження та правом особи на мирне володіння майном.

Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя формально поклав в основу ухвали лише факт винесення постанови про визнання речей речовими доказами, є безпідставним оскільки оскаржувана ухвала містить оцінку сукупності обставин кримінального провадження, зокрема спосіб вилучення майна, його значення для встановлення істотних обставин справи та ризиків втрати або знищення доказової інформації.

Посилання апелянта на грубе порушення вимог ст. 233 КПК України також не заслуговують на увагу, оскільки факт проведення невідкладного обшуку було в подальшому легалізовано за наслідками розгляду іншого клопотання прокурора, що не повідомив прокурор та чого не заперечили апелянти, дослідження законності легалізації обшуку не є предметом розгляду при вирішенні питання про накладення арешту.

Перевіряючи доводи апелянта щодо порушення стороною обвинувачення вимог закону під час арешту мобільного телефона колегія суддів виходить з того, що для дослідження того чи містить вилучений телефон доказову інформацію про вчинення кримінального правопорушення необхідно значний обсяг часу та залучення спеціаліста, тому у зв`язку з відповідністю даного майна критеріям ст.98 КК України колегія суддів вважає підставним застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні у виді накладення на нього арешту.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст.173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення, тому апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року про арешт майна - без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.02.2026 року про арешт майна - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді