ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4341/20 Провадження 1-кп/636/381/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000901 від 05.06.2018, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту слідує, що в березні 2018 року ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропних речовин, перебуваючи в м. Чугуїв, Харківської області, у невстановленої особи придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку незаконно зберігав за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без мети збуту.

Далі 16.03.2018 о 03:23 год. в ході огляду за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності понятих співробітниками поліції виявлено та вилучено на підлозі балкону пакет прозорий з силіконовим клапаном, всередині якого знаходиться порошкоподібна сипуча кристалічна речовина блакитного кольору, масою 4.1214гр, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною діяльністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №729 від 02.04.2018 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини склала 0.6132 грам.

Вказану особливо небезпечну психотропну речовину PVP ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав за місцем мешкання: АДРЕСА_1 без мети збуту.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана обставина є нереабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він мав би наполягати на завершенні розгляду кримінального провадження по суті для ухвалення виправдувального вироку. Обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, надав на це свою згоду та правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Суд з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.309 КК України (в редакції закону від 07.03.2018, який діяв на момент завершення скоєння кримінального правопорушення) - передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

В подальшому до вказаної статті КК України внесено зміни згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018, № 3342-IX від 23.08.2023, та станом на час рознгляду справи санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає призначення покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, ця норма визначає загальне правило прямої дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, а також заборону їх зворотної дії, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують саме відповідальність особи (тобто йдеться про злочинність та караність діяння).

Питання дії закону про кримінальну відповідальність у часі врегульовано також статтями 4 та 5 КК України, положення яких доповнюють одне одного і мають тлумачитися та застосовуватися в їх взаємозв`язку.

Згідно з ч.2,3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність врегульована у чітко визначених випадках (ст.5 КК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, відповідно до ст.12 КК України на час розгляду клопотання захисника відноситься до проступків, а на час вчинення злочину визнавався не тяжким злочином.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тотожні положення щодо строку давності до внесення змін щодо кваліфікації діянь мала редакція п.3 ч.1 ст.49 КК України на час вчинення кримінального правопорушення.

Так, початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення було закінчено, тобто 16.03.2018, наведена обставина сторонами не заперечується.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає під час досудового розслідування, під час судового провадження та після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу кримінального проступку п`ять років.

З огляду на наведене, на час розгляду клопотання сторони захисту у даному кримінальному провадженні закінчився 3-х річний строк давності, передбачений ч.1 ст.49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України (Постанова від 19.11.2019 в справі № 345/2618/16-к).

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, з моменту скоєння якого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України переривався у період з 17.07.2018 по 07.11.2020 у зв`язку з розшуком ОСОБА_5 , суд приходить до переконання, що клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню шляхом звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження за ч.1 ст.309 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128-129, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000901 від 05.06.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Чугуївський міський суд Харківської області.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1