Дата документу 16.02.2026
Справа № 334/1216/26
Провадження № 1-кс/334/581/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дніпровського районного суду міста Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000178 від 23 січня 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, 16.02.2026 року надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000178 від 23 січня 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.01.2026 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 05.12.2025 у вечірній час доби невідома особа, перебуваючи на території СТО за адресою: АДРЕСА_1, шляхом обману здійснила оплату за ремонт свого автомобіля сувенірними грошовими коштами номіналом по 1000 гривень на загальну суму 6000 гривень, чим завдала заявнику матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в якості потерпілого гр. ОСОБА_4 , показав, що він займається ремонтом автомобілів на території СТО за адресою: АДРЕСА_1. 28.11.2025 на вказане СТО на ремонт прибув автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові сірого кольору, під керуванням невідомого чоловіка, який представився тільки ім`ям « ОСОБА_5 ». Автомобіль перебував у ремонті до 05.12.2025. Після завершення ремонту 05.12.2025 вказаний чоловік прибув за автомобілем, однак спочатку відмовлявся оплачувати роботи, внаслідок чого між ними виникла конфліктна ситуація. Згодом він передав потерпілому грошові кошти купюрами номіналом по 1000 гривень у кількості 6 штук (загальна сума 6000 грн) як оплату за ремонт. Потерпілий одразу купюри детально не оглядав, лише перерахував та поклав до кишені куртки. Пізніше потерпілий виявив, що отримані купюри є сувенірними (імітаційними), з відповідними написами про те, що це не справжні гроші, у зв`язку з чим йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 6000 грн. Після цього він намагався зв`язатися з цією особою телефоном, однак той на дзвінки не відповідав. Надалі потерпілий звернувся за допомогою до органів поліції.

13 лютого 2026 року ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції сувенірні грошові кошти у кількості 6 (шість) штук, номіналом 1000 гривень кожна.

Того ж дня слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 складено протокол огляду сувенірних грошових коштів за участі потерпілого ОСОБА_4 , після проведення якого вказане майно вилучено та упаковано до спеціального пакету NPU 6045636.

13 лютого 2026 року вказані сувенірні грошові кошти у кількості 6 (шість) штук, номіналом 1000 гривень кожна, визнано речовим доказом та передано до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що речі, вилучені під час обшуку, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, а також містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та на них необхідно накласти арешт відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, для подальшого огляду та призначення судових експертиз.

Клопотання слідчого оформлено відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив клопотання розглянути без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, пояснення учасників, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Судом було встановлено, що 23.01.2026 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до 23.01.2026 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 05.12.2025 у вечірній час доби невідома особа, перебуваючи на території СТО за адресою: АДРЕСА_1, шляхом обману здійснила оплату за ремонт свого автомобіля сувенірними грошовими коштами номіналом по 1000 гривень на загальну суму 6000 гривень, чим завдала заявнику матеріальної шкоди на вказану суму.

13 лютого 2026 року ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції сувенірні грошові кошти у кількості 6 (шість) штук, номіналом 1000 гривень кожна, що підтверджується відповідною заявою.

13 лютого 2026 року, слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 складено протокол огляду сувенірних грошових коштів за участі потерпілого ОСОБА_4 , після проведення якого вказане майно вилучено та упаковано до спеціального пакету NPU 6045636.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Постановою слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про визнання речовими доказами, сувенірні грошові кошти у кількості 6 (шість) штук, номіналом 1000 гривень кожна, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000178 від 23 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказані речі, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а також містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та на них необхідно накласти арешт відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172,173, 309 КПК України,слідчий суддя -

УXВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000178 від 23 січня 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 13.02.2026 року добровільно видане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1) сувенірні грошові кошти у кількості 6 (шість) штук, номіналом 1000 гривень кожна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1