Справа № 229/2566/22
У Х В А Л А

іменем України

23 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

у кримінальному провадженні № 0001376 від 15.06.2022 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які судом враховані під час обрання та продовження строку дії запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосувати домашній арешт або заставу, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики не доведені належними доказами, а також просив врахувати, що установа, в якій він утримується не має бомбосховища, що є небезпечним для його життя під час ворожих атак м. Дніпра.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду від 02.02.2026 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.04.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Суд зазначає, що за ч. 1, 3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті Частину шосту статті 176 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначено запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-22, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. х 20=60 560) 3028 грн. х 80=242 240).

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований на території м. Бахмут Донецької області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією, та матеріали справи не містять доказів про наявність іншого житла на підконтрольній території України; обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, на сьогоднішній день дослідження доказів у справі ще не розпочато, оскільки в дане судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_6 у відсутність якого обвинувачений заперечував досліджувати письмові докази; що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до п. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом повинно враховуватися, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, та запобігає ризикам, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження дії застосованого раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому доводи обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки ним не надані докази про наявність житла на підконтрольній території України, де б він міг знаходитись під домашнім арештом, а наведені вище обставини свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід, на теперішній час, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та клопотання про можливість визначення розміру застави, суд вважає не обґрунтованими, оскільки сторона захисту не зверталась до суду з обґрунтованим клопотанням про доцільність визначення розміру застави, та не надавала суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість такої доцільності.

Отже, враховуючи обставини провадження та підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав, на даному етапі, для визначення розміру застави.

За таких підстав, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194 ,196 - 199, 331, 372, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 травня 2026 року включно, без визначення застави, та утримувати його в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 23.03.2026 року о 16:00 годин.

Суддя ОСОБА_1