СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/424/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві під час судового розгляду у кримінальному провадженні за №0001361 від 02.12.2023, стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

клопотання представника потерпілої про забезпечення позову,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинувачена - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), інші учасники судового провадження: представник потерпілої - ОСОБА_6 , потерпіла - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001361 від 02.12.2023, стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпілою ОСОБА_7 06.09.2024 у порядку ст. 128 КПК України, у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який заявою від 02.06.2025 уточнено.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , якого підтримала потерпіла ОСОБА_7 , заявив клопотання про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:033:0070, площею (га): 0,0628, (місцезнаходження: Київська обл.), згідно Договору про поділ спільного майна колишнього подружжя від 16.07.2025, з метою охорони інтересів позивача та гарантування реального виконання рішення суду.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення заяви.

Захисник ОСОБА_5 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_3 , заперечував проти задоволення заяви, оскільки обвинувачена вже почала відшкодовувати шкоду потерпілій, визнає свою вину. Цивільний позов є необґрунтованим.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, які перебувають у власності обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Стороною обвинувачення заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ціна позову: 212 635,46 грн матеріальної шкоди та 264 000,00 грн моральної шкоди.

Разом із тим, суду не надано відомостей щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:033:0070, площею (га): 0,0628, (місцезнаходження: Київська обл.), а застосування такого заходу забезпечення як арешт майна не є співмірним заявленим позовним вимогам, не доведено його мету.

Крім того, визначені у заяві про забезпечення позову обставини, враховуючи положення статті 151 ЦПК України, не є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 170, 369 - 372 КПК України, 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 09.03.2026.

Суддя ОСОБА_1