Справа №760/1601/26 1-кс/760/1272/26
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001102, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001102, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частини першої статті 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у громадянина України ОСОБА_5 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 01 лютого 2025 року, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення власних коментарів в яких містяться заклики, спрямовані на підбурення населення до насильницьких дій проти співробітників ТЦК та СП під час здійснення ними мобілізаційних заходів на території столичного регіону, а також публікує власні коментарі, в яких містяться ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої в 2014 році та глорифікації учасників цієї збройної агресії.

На виконання свого умислу ОСОБА_5 , у період з березня по серпень 2025 року, перебуваючи у місті Києві, більш точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено, з використанням облікового запису в месенджері «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 » (ID: НОМЕР_1 ), який зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_2 на постійній основі публікує у телеграм-чаті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 власні коментарі, в яких містяться заклики, спрямовані на підбурення населення до насильницьких дій проти співробітників ТЦК та СП під час здійснення ними мобілізаційних заходів на території столичного регіону.

Згідно висновку експерта Сумського відділення при Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 19 листопада 2025 року № 1900/2029, зазначені повідомлення ОСОБА_7 за своїм змістом являються перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини першої статті 114-1 КК України.

Отже, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, у т.ч. сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, умисно здійснив діяння, яке полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення закликів, спрямованих на підбурення населення до насильницьких дій проти співробітників ТЦК та СП під час здійснення ними мобілізаційних заходів на території столичного регіону.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 КК України.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресами: АДРЕСА_1 , та

АДРЕСА_2 , де можуть знаходитися речі та документи, які мають значення у кримінальному провадженні, а саме: оптичні (магнітні) чи паперові носії інформації, що містять відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, ПЕОМ, ноутбуки, планшети, флеш-накопичувані чи інша техніка яка може зберігати електронні копії документів, мобільні телефони, засоби радіоелектронного зв`язку, інші засоби зв`язку та сім-картки, а також інші предмети та документи, які мають значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

23 січня 2026 року в порядку частини третьої статті 233 КПК України було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», номер моделі: MU7F3ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 .

Зазначений телефон має суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, так як містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, тому слідчий звернувся з цим клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проте 12 березня 2026 року подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Власник майна, ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001102, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частини першої статті 114-1 КК України.

23 січня 2026 року на підставі частини третьої статті 233 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено та вилучено мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», номер моделі: MU7F3ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 .

Постановою старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 23 січня 2026 року вищевказане майно визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2026 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку не зареєстровано, де фактично проживає ОСОБА_5 , що свідчить про його легалізацію у відповідності до положень частини третьої статті 233 КПК України.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження доказів, оскільки зазначене вище майно, а саме мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», номер моделі: MU7F3ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 має значення для досудового розслідування кримінального провадження та в подальшому його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджується протоколом огляду такого мобільного телефону, а тому є необхідність у накладенні арешту як на речовий доказ з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 23 січня 2026 року квартири АДРЕСА_3 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», номер моделі: MU7F3ZD/A, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 .

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1