У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_3 погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000101 від 22.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

встановив:

02.02.2026 до провадження слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_3 погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження № 0000101 від 22.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий обгрунтовує клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Російської Федерації, Свердловської області, м. Каменск-Уральськ, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, діючи спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, організувала незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних речовин.

28.01.2026 проведено обшук автомобіля Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 . За результатами проведення обшуку вилучено:

1.автомобіль Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2

2.свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3

3.ключі від замка запалювання

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 є громадянин України ОСОБА_6 . Поряд з цим, зазначений автомобіль перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 29.01.2026 зазначені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.

Враховуючи, що вилучений автомобіль є речовим доказом, слідчий просить накласти на нього арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій останній просить здійснювати розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує із зазначених у клопотанні підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, представник власника майна подала клопотання про розгляд клопотання без її участі.

Водночас представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подала заперечення на клопотання про арешт майна, зазначила, що ОСОБА_6 є власником транспортного засобу марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_4 , згідно інформації з застосунку "Дія". Власник даного транспорту немає жодного відношення до кримінального правопорушення, він передав транспортний засіб на зберігання ОСОБА_8 , яка являється бабусею його онуків (цивільна дружина, з якою ОСОБА_9 не проживає, є дочкою підозрюваної),, оскільки в дворі дворогосподарства ОСОБА_10 наявний гараж, де транспорт повинен був зберігатися. Представнгик власника майна стверджує, що власник транспортного засобу готовий співпрацювати з правоохоронними органами та надати в будь-який час його для огляду. Просить передати автомобіль на відповідальне зберігання та користування його власнику, ОСОБА_6 .

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000101 від 22.10.2024 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

З витягу з ЄРДР вбачається, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування за фактом незаконного збуту наркотичних засобів групою осіб.

З протоколу обшуку від 28.01.2026 встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2025, вбачається 28.01.2026 було проведено обшук у транспортному засобі марки «HYUNDAI», моделі «ELANTRA», д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , та яким користується ОСОБА_5 , в ході обшуку вилучено автомобіль Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключами від замка запалювання.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2025 надано стороні кримінального провадження старшому слідчому в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області капітану юстиції ОСОБА_3 дозвіл на проведення обшуку у транспортному засобі марки «HYUNDAI», моделі «ELANTRA», д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , та яким користується ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення засобів зв?язку (мобільних терміналів, сім-карток), які належать ОСОБА_5 , та використовуються нею в ході зайняття злочинною діяльністю; комп`ютерної техніки, ноутбуків, флеш накопичувачів, які використовуються в ході зайняття злочинною діяльністю; чорнових записів, записників, в яких міститься інформація про збут психотропних речовин.

Постановою слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_11 від 29.01.2026 автомобіль Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключами від замка запалювання визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.

Встановлено, що 28.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є речі виявлені і вилучені в ході проведення обшуку, дані речі будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Транспортний засіб марки Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключами від замка запалювання визнані речовим доказами в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, однак органом досудового розслідування не наведено підстав для необхідності накладення арешту у вигляді заборони користування даним майном.

Окрім того, згідно вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Беручи до уваги наведене та те, що транспортний засіб належать ОСОБА_6 , який не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, відсутність доказів, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль, ключі запалювання та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу частині заборони розпорядження даним майном та передати його власнику на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

У зв`язку з чим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 131-132, 167-168, 170-171 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_3 погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження № 0000101 від 22.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом накладення заборони розпорядження транспортним засобом автомобіль Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключами від замка запалювання, що належить ОСОБА_6 .

Покласти на ОСОБА_6 обов`язок забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 у переданому вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку, до завершення розгляду кримінального провадження № 0000101, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.10.2024.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження майна.

Транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - повернути власнику після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1