ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1419/26 Номер провадження 11-сс/814/392/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника заявника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що: є відсутніми підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві ОСОБА_7 від 17 березня 2026 року, оскільки її зміст не містить достатніх об`єктивних даних, які би дійсно свідчили про наявність обов`язкових ознак будь-якого злочину, підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення; наведені заявником власні міркування щодо вчинення, на її думку, працівниками ТЦК та СП злочинів без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочинів, не є підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових рослідувань.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2026 року та зобов`язати уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.5 ст.426-1 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що уповноваженими особами Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області було допущено бездіяльність, оскільки безпідставно, в порушення вимог ст.214 КПК України, не внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і не розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_7 від 17 березня 2026 року, яка містить відомості про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 ККУ, ч.5 ст.426-1 КК України, щодо ОСОБА_8 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку представника заявника на підтримку апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованими є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апелянта про необхідність скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали є необґрунтованими.

За приписами ч.1 ст.11КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ж ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 подала до Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області заяву від 17 березня 2026 року, в якій зазначила про вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 ККУ, ч.5 ст.426-1 КК України, щодо ОСОБА_8 (а.п.8-12).

Затим представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною вище заявою ОСОБА_7 від 17 березня 2026 року, просив зобов`язати уповноважених осіб Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області внести до цього Реєстру відомості про кримінальні правопорушення за цією заявою ОСОБА_7 (а.п.1-4).

Однак зазначена вище заява не містить наведення конкретних об`єктивних даних і обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, що було би достатньою підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб в подальшому проводити досудове розслідування. При цьому, хоча наведення фактичних даних і обставин в обґрунтування заяви про вчинення кримінальних правопорушень не може покладати на заявника надмірний тягар доведення фактичних обставин, однак за відсутності конкретної інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про кримінальні правопорушення не може бути визнана «небезпідставною».

Викладені ж заявником відомості ґрунтуються на власному аналізі норм кримінального закону, суб`єктивному уявленні щодо неправомірності дій осіб, не засновані на викладі конкретних об`єктивних фактичних даних, не містять вагомих і достатніх відомостей та обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, і належних підстав уважати заяву «небезпідставною».

Таким чином, наведені вище обставини не тягнуть за собою обов`язку органу досудового розслідування щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із подальшим вчиненням дій, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, за вказаною вище заявою, через це слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 .

Отже, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2026 року - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4