ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/249/26 Справа № 188/624/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року, якою залишено без задоволення подання про приведення вироку у відповідність до діючого законодавства щодо засудженого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені судом першої інстанції:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року відмовлено в задоволення подання начальника відділу № 17 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_9 про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, щодо засудженого ОСОБА_8 .

Суд мотивував своє рішення тим, що крадіжка, поєднана з проникненням у приміщення, не є дрібним викраденням чужого майна та не охоплюється складом ст.51 КУпАП через наявність кваліфікуючої ознаки, яка значно підвищує суспільну небезпеку такого діяння, та підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Доводи апеляційної скарги:

З таким судовим рішенням не погодилась прокурор ОСОБА_7 , та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника відділу № 17 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та привести вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08.08. 2022 року у відповідність вимогам ЗУ №3886- ІХ та звільнити ОСОБА_8 від призначеного за цим вироком покарання за ч. 4 ст. 185 КК України

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08.08. 2022 року повинен бути приведений у відповідність положенням вищезазначеного закону та вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України, оскільки сума заподіяних ОСОБА_8 збитків становить 2367 грн. 70 коп., що відповідно менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, який складав 2481 грн..

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор не входячи за межі вимог апеляційної скарги зазначає, що вимоги суду про неможливість звільнення ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки останнього засуджено за діяння карність, якого законом усунена тому зазначає, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Зазначає, що висновки суду що скоєне кримінальне правопорушення підпадає під кримінально карне діяння, передбачене особливою частиною КК України, є необґрунтованим.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну, просив її задовольнити з зазначених в ній підстав.

Засуджений був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до зали судового засідання не з`явився. До початку судового розгляду до суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Висновки суду:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції не додержано вказаних вимог закону та допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ч. 1 ст.413 КПК України, тягне скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Зі змісту вироку ОСОБА_8 , 10 червня 2022 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи біля торгівельного центру «Кристал», що розташований за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 86, у якому знаходиться магазин ТОВ «Сільпо-Фуд», виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення.

Вчинений ОСОБА_8 злочин спричинив майнову шкоду ТОВ «Сільпо-Фуд» в загальному розмірі 2 367 гривень 70 копійок.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1240 гривень 50 копійок.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1240 гривень 50 копійок (1240,5*2=2481).

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням приміщення на суму 2367 грн. 70 коп., тобто вказана сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, та з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, це може бути лише підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином на день розгляду подання, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 за яке останнього засуджено вироком Петропавлівського районного суд Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року за ч.4 ст.185 КК України не може вважатись крадіжкою в розумінні ст. 185 КК України, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Таким чином, в силу ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_8 не може підлягати кримінальному покаранню за діяння, яке вже не є кримінально-карним.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Перелік питань, що можуть бути вирішені судом під час виконання вироків визначено у ст. 537 КПК України.

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначено ст. 539 КПК України.

Як убачається з матеріалів справи, начальник відділу № 17 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_9 звернулась до суду з поданням про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, щодо засудженого ОСОБА_8 .

Отже органом пробації порушено питання, яке у відповідності до положень п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішується судом під час виконання вироку.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку не вбачається підстав для звільнення ОСОБА_8 за епізодом від 10 червня 2022 року, від призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, через наявність кваліфікуючої ознаки, проникнення у житло.

Оскільки вартість викраденого ОСОБА_8 майна на час вчинення діяня не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, до цих діянь має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинене 13.08.2018 року, поєднане з проникненням у житло, дії засудженого підлягали кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Тобто, з огляду на викладену норму Закону, перекваліфікація діяння, передбаченого ст.185 КК України на ст.162 КК України, можлива лише на стадії судового розгляду, а не під час вирішення питання в порядку виконання вироку.

Оскільки, вчинене 10 червня 2022 року ОСОБА_8 діяння, згідно з Законом №3886-ІХ, не може вважатись крадіжкою в розумінні ст. 185 КК України, тому становище засудженого у даному випадку покращується.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання за епізодом від 10 червня 2022 року за ч.4 ст.185 КК України за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 413, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника відділу № 17 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_9 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX стосовно засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, щодо засудженого ОСОБА_8 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Звільнити засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: