ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 30 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою клопотання начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області задоволено та застосовано щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді водія ТОВ „Гребінка Агротех, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.02.2026 року. Визначено заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. із визначенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28.10.2025 відповідно до наказу № 24 директор ТОВ «МАДЕГ» ОСОБА_10 призначив ОСОБА_11 на посаду агронома із захисту рослин. Після цього ОСОБА_10 зобов`язав ОСОБА_11 провести перевірку основних засобів підприємства, фактичної наявності великої рогатої худоби, використання коштів підприємства, обліку зібраного врожаю 2025 року та правильності відображення зазначених операцій у первинній бухгалтерській документації за період перебування ОСОБА_12 на посаді заступника директора вказаного підприємства. Після завершення перевірки ОСОБА_11 мав обійняти посаду заступника директора ТОВ «МАДЕГ» замість ОСОБА_12 та здійснювати подальше управління підприємством.

Під час ознайомлення з діяльністю підприємства ОСОБА_11 стало відомо про недостачу великої рогатої худоби, зерна врожаю 2025 року, а також заниження обсягів надою молока.

24.11.2025, близько 09.40 год., виконуючи доручення директора підприємства, ОСОБА_11 прибув на територію молочно-товарної ферми ТОВ «МАДЕГ», розташованої за адресою: Полтавська область, Лубенський (Гребінківський) район, Гребінківська ОТГ, с.Березівка, вул.Лугова, 41, де розпочав фактичний огляд великої рогатої худоби та перевірку реальних обсягів надоїв молока.

У цей час на територію зазначеного господарства, де перебував водій підприємства ОСОБА_9 , прибув ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 .

Побачивши ОСОБА_11 та усвідомлюючи, що він здійснює перевірку діяльності підприємства, ОСОБА_12 , діючи умисно та з метою перешкоджання його законній діяльності, підійшов до нього, почав хапати за одяг та висловлювати претензії щодо проведення ним перевірки.

Під час спроб ОСОБА_11 отримати пояснення щодо невідповідності даних обліку майна підприємства фактичному стану, у ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, спрямований на залякування ОСОБА_11 з метою примушування його відмовитися від проведення перевірки та звільнитися з роботи за власним бажанням шляхом застосування фізичного насильства, погроз і заподіяння фізичних та моральних страждань.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно завели ОСОБА_11 до приміщення товарно-молочної ферми (коровника), фактично позбавивши його можливості вільно пересуватися та істотно обмеживши його особисту свободу. Усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою примусити ОСОБА_11 діяти проти своєї волі та спонукати його до відмови від проведення перевірки, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 застосували до нього фізичне насильство, яке спричинило сильний фізичний біль, а також умисно і грубо принизили його честь та гідність у присутності інших працівників підприємства, які перебували в приміщенні.

Зокрема, ОСОБА_12 , з метою подолання опору ОСОБА_11 , його залякування та примушування до відмови від виконання посадових обов`язків, наніс йому не менше трьох ударів кулаком у ділянку обличчя, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Після цього ОСОБА_12 , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 , сів на нього зверху та продовжив умисно наносити удари кулаками в ділянку обличчя, завдавши не менше семи ударів, чим посилив його фізичні та моральні страждання.

Надалі, коли ОСОБА_11 перебував на підлозі у безпорадному стані та почав втрачати свідомість, до нього застосовано подальше насильство у вигляді численних ударів ногами в ділянку тулуба, рук та обличчя, яке він намагався прикрити руками. Під час заподіяння тілесних ушкоджень, а також після цього, ОСОБА_12 , усвідомлюючи реальність сприйняття своїх слів потерпілим, висловлював на його адресу погрози вбивством у разі продовження перевірки та перешкоджання їх незаконній діяльності, чим посилив фізичні та моральні страждання ОСОБА_11 .

Після цього ОСОБА_12 підняв ОСОБА_11 на ноги, створивши умови для подальшого застосування насильства, а ОСОБА_9 , діючи узгоджено та з єдиним злочинним умислом, наніс ОСОБА_11 сильний удар у ділянку обличчя, внаслідок чого йому спричинено рвану рану верхньої губи з активною кровотечею.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_12 з метою залякування ОСОБА_11 та примушування його не звертатися до правоохоронних органів, висунув вимогу звільнитися з роботи за власним бажанням. Одночасно повідомив про нібито загибель попередника ОСОБА_11 внаслідок умисного пошкодження гальмівної системи автомобіля та, використовуючи зазначену інформацію як засіб психологічного тиску, погрожував застосуванням аналогічного насильства.

Крім того, ОСОБА_12 заявив, що у разі відмови ОСОБА_11 припинити свою діяльність та звільнитися з підприємства, щодо нього систематично, з періодичністю щотижня, застосовуватиметься фізичне насильство, а також висловив погрозу його зникнення, чим створив реальну та безпосередню загрозу життю і здоров`ю потерпілого та істотно посилив психологічний тиск.

У подальшому ОСОБА_11 у супроводі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , приблизно о 12.30 год., примусово доставили до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування», де йому надано первинну медичну допомогу. Під час поїздки ОСОБА_9 , діючи узгоджено з ОСОБА_12 , у грубій формі продовжував висловлювати щодо ОСОБА_11 погрози та примушував не повідомляти медичним працівникам обставини отримання тілесних ушкоджень, чим здійснював психологічний тиск і перешкоджав фіксації наслідків злочину.

У свою чергу ОСОБА_11 сприйняв погрози ОСОБА_12 та ОСОБА_9 як реальні та небезпечні для життя і здоров`я, у зв`язку з чим, побоюючись за власну безпеку, відмовився повідомляти медичним працівникам обставини отримання тілесних ушкоджень. Йому накладено шви на верхню губу та рекомендовано подальше медичне обстеження.

Наступного дня через погіршення стану здоров`я ОСОБА_11 госпіталізовано до 2-ї міської клінічної лікарні м.Полтава.

24.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.11.2025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України внесено до ЄРДР за №0000223.

26.12.2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вказав, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, всупереч положенням ч.4 ст.183 КПК України, визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. При цьому не врахував, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою та просили залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянтів.

Наявність визначених ст.177 КПК України ризиків та обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про виключення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

Виключення із цього правила встановлені приписами частини четвертої зазначеної статті, яка вказує, що суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів, передбачених статями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КПК України, із врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Отже, норми ч.4 ст.183 КПК України, на які посилається прокурор, не є безумовними та передбачають право суду, а не його обов`язок.

При цьому слідчий у своєму клопотанні не просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, тому за змістом ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя не має право обрати більш суворий запобіжний захід.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 постійно проживає за однією адресою разом зі своєю сімєю, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, працевлаштований, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. За період часу, коли було внесено кошти в рахунок визначеної слідчим суддею застави, по даний момент підозрюваний порушень встановлених слідчим суддею обов`язків не допускав, як і не вчиняв будь-яких дій щодо перешкоджання встановленню істини в справі чи ухилення від органу досудового розслідування чи суду.

Таким чином, обраний слідчим суддею відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. із визначенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, на думку колегії суддів, є достатнім у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтава від 30 грудня 2025 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4