Номер провадження 11-сс/816/138/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0012745 відомості про яке внесені до ЄРДР 22 липня 2025 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

установила:

У кримінальному провадженні №0012745 від 22 липня 2025 року, досудове розслідування якого здійснюється Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, до слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми звернувся старший слідчий Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» строком на два місяці. Своє клопотання слідчий вмотивував обґрунтованістю підозри, повідомленої ОСОБА_8 та наявністю ризиків, передбачених п.п 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, неможливо.

Ухвалою слідчої судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 грудня 2025 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала слідчого судді не містить належної оцінки наведених стороною обвинувачення обставин та доказів, а тому є необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилається на недоведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на наявність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності. Однак такі висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального закону.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільному залишенні військової частини в умовах воєнного стану. Він без поважних причин залишив місце служби 02 січня 2025 року та був відсутній до 15 грудня 2025 року, не вживаючи заходів для повернення, що свідчить про тривале ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан є особливим правовим режимом, запровадженим у зв`язку зі збройною агресією. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан, який діє і на час вчинення інкримінованого правопорушення.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказана норма є імперативною та не передбачає альтернативи.

Крім того, тривалий період самовільної відсутності свідчить про реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи тяжкість покарання (від 5 до 10 років позбавлення волі), підозрюваний може ухилятися від правосуддя, може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, і може виразитися у створенні штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців його підрозділу, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань, підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, що унеможливить виконання покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні .

Також, підозрюваний ОСОБА_8 є військовослужбовцем, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто повторно самовільно залишити військову частину з метою ухилення від військової служби та уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби, до місця ведення бойових дій, з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не враховано, що 20 грудня 2024 року Запорізьким районним судом Запорізької області ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, тобто ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК, що свідчить про стійке небажання виконувати обов`язки військової служби.

Слідчим суддею не оцінено належним чином сукупність інших обставин та матеріалів, характеризуючих особу підозрюваного, зокрема негативну службову характеристику підозрюваного за місцем несення служби та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а відсутність запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків і не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний розгляд поданої апеляційної скарги у клопотаннях, скерованих на адресу апеляційного суду 08.01.2026, 15.01.2026, 24.02.2026 прокурор просив проводити у його відсутність, зазначаючи, що апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , 24.02.2026 подав заяву про здійснення апеляційного розгляду даного кримінального провадження у його відсутність, а також за відсутності його підзахисного- підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки останній на даний час проходить військову службу та перебуває за місцем розташування військової частини.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлялись належним чином, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні провести без їх участі, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону в повному обсязі не дотримані.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, вбачається, що Четвертим СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0012745 від 22 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом відсутності в умовах воєнного стану на службі без поважних причин військовослужбовця ОСОБА_8 якому 15 грудня 2025 року було повідомлено підозру за вказаною статтею.

В рамках даного кримінального провадження до слідчого судді звернувся старший слідчий в ОВС Четвертого СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, з клопотанням щодо застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, яке вмотивовано обґрунтованістю повідомленої останньому підозри, та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, розглядаючи вказане клопотання, слідчим суддею було встановлено, що його доводами та доданими доказами підтверджується обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Однак, слідчий суддя помилково вважала, що доводи про наявність ризиків є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або продовження кримінального правопорушення. При цьому, згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний враховувати, серед іншого, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою.

Слідчий суддя фактично звела оцінку ризику переховування лише до наявності соціальних зв`язків підозрюваного та відсутності судимостей, не надавши належної правової оцінки тяжкості інкримінованого злочину та характеру правопорушення. При цьому залишено поза увагою характер та обставини інкримінованого діяння, його вчинення в умовах особливого періоду, тривалість протиправної поведінки, а також специфіку військової служби, що об`єктивно впливають на оцінку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України) та вчинений в умовах особливого періоду. Суворість можливого покарання у поєднанні з характером діяння об`єктивно підвищує ризик ухилення від кримінальної відповідальності, що відповідає положенням ст. 177, 178 КПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що слідчий суддя не звернула уваги та не врахувала при прийнятті оскаржуваної ухвали, що 20 грудня 2024 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області було задоволено клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Хоча вказане судове рішення відповідно до вимог ст. 88 КК України не тягне за собою виникнення судимості, сама по собі ця обставина свідчить про вчинення підозрюваним раніше кримінально караного діяння проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану та застосування до нього спеціального звільнення від кримінальної відповідальності з мотивів доцільності подальшого проходження служби.

Отже, така обставина не може розцінюватися як нейтральна характеристика особи, а навпаки свідчить про неодноразовість протиправної поведінки підозрюваного в особливий період, що має істотне значення для оцінки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику вчинення нового кримінального правопорушення та недобросовісного виконання покладених процесуальних обов`язків. Ігнорування зазначеного факту призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та передчасності рішення про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя безпідставно дійшла висновку про відсутність ризику незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, не врахувавши специфіку військової служби, субординаційні зв`язки та можливість впливу підозрюваного на співслужбовців, які можуть бути допитані як свідки. Така оцінка є передчасною та не відповідає вимогам ч. 3 ст. 194 КПК України щодо всебічного аналізу наданих стороною обвинувачення доводів.

Посилання слідчого судді на практику Європейського суду з прав людини є вибірковим та не враховує, що відповідно до усталеної практики Суду ризики повинні оцінюватися з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема характеру та тяжкості обвинувачення. У даному випадку інкриміноване кримінальне правопорушення посягає на встановлений порядок несення військової служби в особливий період, що зумовлює підвищений суспільний інтерес у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя фактично не перевірила доводи сторони обвинувачення щодо неможливості запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, чим порушила вимоги ст. 178 та 194 КПК України. Водночас положення ч. 8 ст. 176 КПК України прямо передбачають, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, допущені слідчим суддею порушення норм процесуального права та невідповідність її висновків фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вправі скасувати судове рішення та постановити нову ухвалу.

При постановленні нової ухвали та вирішенні по суті клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів дійшла таких висновків.

Розгляд питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою пов`язаний з істотним обмеженням права на свободу, гарантованого ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України здійснюється за обов`язкової участі підозрюваного, за винятком випадків, прямо передбачених законом.

Підозрюваний у судові засідання апеляційного суду, призначені на 22.12.2025, 08.01.2026, 15.01.2026, 27.01.2026, 10.02.2026 та 24.02.2026, не прибув; судові повістки, направлені за місцем проживання, повернулися без вручення. Захисник повідомив, що підозрюваний проходить військову службу та не має можливості прибути. Прокурор просив здійснити розгляд за його відсутності. Водночас, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання, яке погіршує становище особи, за її відсутності, оскільки це суперечить засадам змагальності та забезпечення права на захист, передбаченим ст. 7, 22, 42 КПК України.

Крім того, станом на 24.02.2026 закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, а відомостей про його продовження або зупинення у порядку, передбаченому законом, стороною обвинувачення не надано.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд не має правових підстав для постановлення нового рішення про задоволення клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовляє у його задоволенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою частково, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні відповідного клопотання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4