Дата документу 07.05.2026
Справа № 334/4264/26
Провадження № 1-кс/334/1222/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області в порядку ст..303 КПК України

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2026 року до суду з ДУ «ДУВП №4» надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області в порядку ст..303 КПК України.

Як вбачається з тексту скарги, заявник бажає оскаржити бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області у зв`язку з тим, що отримавши відповідь з ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, йому незрозуміло про що саме йде мова. Просив суд зобов`язати виконати вимоги ст.214 КПК України.

Дослідивши скаргу ОСОБА_2 та додані до скарги копії документів, з`ясувавши дотримання заявником вимог, передбачених ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження слід відмовити виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст.303 КПК України.

Так, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом у строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає чотири обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію,

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк,

3) з клопотанням про виконання процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має не це право;

4) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Зазначена норма закону дозволяє звернутися до суду із скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків слідчого чи прокурора, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Зі змісту поданої до суду скарги ОСОБА_2 вбачається, що заявник отримав відповідь т.в.о начальника ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на свою заяву від 02.04.2026 року, яка є незрозумілою ОСОБА_2 .

При цьому, у той же день, ОСОБА_2 подав до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя аналогічну скаргу, у відкриття провадження якої було відмовлено ухвалою слідчого судді від 06.05.2026 року.

Отже, вимоги заявника ідентичні вимогам, викладених у ОСОБА_2 у скарзі від 20.04.2026 року.

Шляхом порівняльного аналізу змісту та предмету скарг ОСОБА_2 , встановлено, що 20 квітня 2026 року, ОСОБА_2 подав дві аналогічні скарги з викладенням ідентичних обставин.

КПК не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації, коли має місце повторне оскарження особою бездіяльність уповноважених суб`єктів за наслідками чого, суд вже постановляв рішення про відмову у прийнятті скарги з наведених у мотивувальній частині ухвали суду від 06.05.2026 року.

Разом із тим, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

Тому, у разі надходження до суду повторної скарги про одне й те ж саме кримінальне правопорушення, питання щодо судового контролю з боку слідчого судді, суду належить її вирішити на підставі ч. 6 ст. 9 КПК, виходячи із таких загальних засад кримінального провадження як верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1 ст. 7 КПК).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" / Brumarescu v. Romania, заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" / Khristov v. Ukraine, заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточного рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд скарги з аналогічних підстав та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Тобто наведені ОСОБА_2 у заяві від 20.04.2026 року обставини, вже були предметом розгляду 06.05.2026 року

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що чергове звернення ОСОБА_2 до суду з тим самим питанням, свідчить про зловживання заявником процесуальними правами, тобто їх реалізацію не за призначенням. Такий висновок узгоджується із положеннями ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 81, абз. 5 ч. 1 ст. 349 КПК.

Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами (постанови Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №755/10138/16-к та від 19.02.2019 у справі №236/1798/16-к, ухвала Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к).

Наслідком встановлення судом факту зловживанням заявником процесуальним правом на звернення до суду зі скаргою має бути відмовою у відкритті її провадження, оскільки таке звернення до суду містить ознаки зловживання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303, 304, 309, КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - відмовити.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1