УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 Справа №607/6369/26 Провадження №1-кс/607/2373/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештувідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Привілля Луганської області, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого за АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2026 року слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000002 від 06.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України, звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 , поширює та публічно використовує символіку комуністичного тоталітарного режиму на території України.

Так, діючи всупереч вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», упродовж 20172020 років здійснював поширення та публічне використання забороненої символіки комуністичного тоталітарного режиму через мережу «Інтернет».

Реалізуючи злочинний умисел, підозрюваний створив у соціальній мережі «Однокласники» (доступ до якої обмежено санкціями РНБО) персональну сторінку з ідентифікатором « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де умисно розміщував у відкритому доступі для необмеженого кола осіб наступні матеріали:

07.04.2017 зображення із гербом СРСР (серп, молот, глобус, п`ятикутна зірка) та написом «Я гражданин СССР. Был и останусь!»;

07.01.2018 відеозапис із зображенням Й. Сталіна у військовій формі з червоною п`ятикутною зіркою на кашкеті;

29.05.2020 привітальну листівку «С Днем Пограничника» із зображенням військового кашкета з кокардою у вигляді зірки із серпом та молотом, а також посиланням на відео привітального змісту в YouTube із атрибутикою СРСР.

Тому, 23.03.2026 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у поширенні символіки комуністичного тоталітарного режиму з використанням мережі Інтернет серед невизначеного кола осіб, повторно, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 436-1 Кримінального кодексу України.

Зазначена підозра ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах: протоколом огляду сторінки акаунту « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Однокласники» від 13.01.2025, де зафіксовано, що ОСОБА_4 поширив публікації, що містять символіку комуністичного тоталітарного режиму; висновком експерта №617/25-55 від 18.04.2025 за результатами проведення судової мистецтвознавчої експертизи, згідно якого встановлено, що на оптичному носієві DVD-R диску, який є додатком до протоколу огляду соціальної мережі «Однокласники» від 13.01.2025, який надано на дослідження, містяться зображення комуністичної символіки; протоколом огляду електронної сторінки акаунту « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Однокласники» від 05.03.2026, де зафіксовано, що ОСОБА_4 поширив публікації, що містять символіку комуністичного тоталітарного режиму; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема запобігання ризикам а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовження кримінального правопорушення, слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці, оскільки менш суворий запобіжний захід на думку ініціатора клопотання буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту, однак у нічну пору доби, таким чином надати останньому можливість працювати та отримувати дохід для забезпечення власних життєвих потреб.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинувачується, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан, тощо (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000002 від 06.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України.

23 березня 2026 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України, а саме, поширенні символіки комуністичного тоталітарного режиму, вчинено повторно.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: витягом з ЄРДР за №0000002 від 06.01.2025; протоколом огляду сторінки акаунту « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Однокласники» від 13.01.2025, де зафіксовано, що ОСОБА_4 поширив публікації, що містять символіку комуністичного тоталітарного режиму; висновком експерта №617/25-55 від 18.04.2025 за результатами проведення судової мистецтвознавчої експертизи, згідно якого встановлено, що на оптичному носієві DVD-R диску, який є додатком до протоколу огляду соціальної мережі «Однокласники» від 13.01.2025, який надано на дослідження, містяться зображення комуністичної символіки; протоколом огляду електронної сторінки акаунту « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Однокласники» від 05.03.2026, де зафіксовано, що ОСОБА_4 поширив публікації, що містять символіку комуністичного тоталітарного режиму; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, а також надані докази, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити кримінальне правопорушення до ОСОБА_4 необхідно застосувати такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри доводить ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, на переконання слідчого судді, ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення має місце, оскільки, кримінальне правопорушення було вчинене із використанням мережі Інтернет, облікового запису у соціальній мережі та технічних пристроїв, підозрюваний може видалити розміщені публікації, відеозаписи, зображення, змінити налаштування або видалити власний обліковий запис у соціальній мережі, а також знищити чи приховати технічні пристрої або інші носії інформації, за допомогою яких здійснювалося поширення забороненої символіки

Крім цього існує ризик що ОСОБА_4 може в продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, адже з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу, а саме у 2017, 2018 та 2020 роках, неодноразово здійснював поширення та публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму у соціальній мережі, що свідчить про систематичний характер його протиправних дій. З огляду на те, що доступ до мережі Інтернет є вільним та не потребує значних зусиль, перебуваючи без будь-яких обмежень, підозрюваний може й надалі поширювати заборонену законом символіку та матеріали, що містять пропаганду комуністичного тоталітарного режиму.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

У відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, дослідивши надані слідчому судді матеріали, які містять дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 можливо забезпечити шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту заборонивши покидати житло з 22.00 год. до 07.00 год., що буде пропорційним, співмірним і не суперечитиме КПК України та надасть можливість підозрюваному здійснювати трудову діяльність у денний час і отримувати дохід для забезпечення належних умов свого життя.

Окрім цього слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із селища Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на наступне: з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення 23 березня 2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відтак, слідчий суддя враховуючи положення чинного КПК України, вважає неправомірним застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 строком на два місяці, оскільки такий перевищуватиме строк досудового розслідування, що вказуватиме на вихід слідчого судді за межі наданих йому повноважень.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештувідносноОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою. АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період з 22.00 год. до 07.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, суду, за адресою: АДРЕСА_2 (за виключенням випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття та перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах або ж відвідування медичних закладів за необхідності).

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із селища Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 22 травня 2026 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати у СУ ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1