Справа № 308/2174/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 07 лютого 2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням встановлено, що 09.02.2026 близько 14:00 год. за адресою Ужгородський район, с. Тисаагтелек на території природно-заповідного фонду «Притисянський парк» гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно, з корисливих мотивів здійснив незаконну рубку деревини, а саме породи тополя в кількості двох стовбурів, чим спричинив матеріальних збитків територіальній громаді.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000089 від 09.02.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

09.02.2026 у період часу з 15:10 год. по 15:40 год. під час проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Тисаагтелек, на відкритій ділянці місцевості за координатами 48°27?47?Пн, 22°18?51?Сх, у межах регіонального ландшафтного парку «Притисянський», неподалік дороги між с. Тисаагтелек у напрямку с. Малі Геївці, на відстані 5 м по правій стороні в бік лісистої місцевості, виявлено та вилучено: 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого.

09.02.2026 постановою слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Прокурор на підставі викладеного , з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказані 2 стовбури дерев породи «тополя», пила з дерев`яними ручками, пила з зеленою ручною, мають значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази, керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України, просить слідчого суддю: накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 09.02.2026 за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Тисаагтелек, у межах регіонального ландшафтного парку «Притисянський», за координатами 48°27?47?Пн, 22°18?51?Сх, а саме: 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. При цьому згідно заяви просить розгляд клопотання провести за його відсутності.

Власник майна, будучи повідомленим про дату та час розгляду клопотання в порядку передбаченому процесуальним законодавством, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Так, згідно матеріалів клопотання 09.02.2026 близько 14:00 год. за адресою Ужгородський район, с. Тисаагтелек на території природно-заповідного фонду «Притисянський парк» гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно, з корисливих мотивів здійснив незаконну рубку деревини, а саме породи тополя в кількості двох стовбурів, чим спричинив матеріальних збитків територіальній громаді.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000089 від 09.02.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події 09.02.2026 у період часу з 15:10 год. по 15:40 год. під час проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Тисаагтелек, на відкритій ділянці місцевості за координатами 48°27?47?Пн, 22°18?51?Сх, у межах регіонального ландшафтного парку «Притисянський», неподалік дороги між с. Тисаагтелек у напрямку с. Малі Геївці, на відстані 5 м по правій стороні в бік лісистої місцевості, виявлено та вилучено: 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого.

09.02.2026 постановою слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Згідно ст. п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені, в ході огляду місця події речі могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

При цьому, слідчий суддя вважає, що вилучені в ході огляду місця події речі, можуть бути предметом експертних досліджень. Таким чином, в разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз. Окрім того, слідчий суддя вважає, наявність достатніх підстав, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду, в ході якого було виявлено та вилучено майно (на яке слідчий просить накласти арешт) було проведено 09.02.2026. Клопотання надійшло до суду, та зареєстровано 10.02.2026.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 09.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 09.02.2026 за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Тисаагтелек, у межах регіонального ландшафтного парку «Притисянський», за координатами 48°27?47?Пн, 22°18?51?Сх, а саме: 2 стовбури дерев породи «тополя», які передано на відповідальне зберігання майстру лісу гр. ОСОБА_5 , пилу з дерев`яними ручками, яку поміщено до поліетиленового пакету опечатаного биркою з підписами понятих та слідчого.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1