ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3216/26

Провадження № 11-сс/820/84/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого суді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000236, внесеному до ЄРДР 31 січня 2026 року, -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

02 лютого 2026 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, по про накладення арешту на належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, який після проведення огляду було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого та заарештованого транспортного засобу, що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Шухевича, 120Д, із забороною користування, розпоряджання та відчуження.

Із клопотання вбачається, що близько 14 год. 00 хв. 31.01.2026 року гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи по вул. Проскурівській, 109, у м Хмельницькому району, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду № 686/23291/25 від 25.08.2025 строком на 1 рік, ігноруючи покладені на нього обов`язки, що виражається у продовженні останнім керування транспортним засобом та підтверджується новими вчиненими ним адміністративними правопорушеннями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху, умисно не виконує рішення суду.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2026 року за №0000236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України.

31.01.2026 року в період часу з 14:00 год. по 16:00 год. слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 проведено огляд місця події за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 109, на прилеглій території залізничного вокзалу на дорозі біля перехрестя, в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску.

31.01.2026 року слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 автомобіль марки ««Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено на територію спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого та заарештованого транспортного засобу, що розташований за адресою:м. Хмельницький, вул. Шухевича, 120Д.

На думку прокурора, з метою збереження речового доказу, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, існує необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску,який був вилучений під час огляду місця події. Зазначене майно є речовим доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, може бути використане як доказ та має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

За результатами розгляду клопотання ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000236, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України.

Мотивуючи дане рішення, слідчий суддя виходив з того, що транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, що належить ОСОБА_6 та яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України у провадженні внесеному до ЄРДР за ст. 382 КК України, не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, разом із ключами та свідоцтвом про реєстрацію до нього, що належить ОСОБА_6 , які вилучені 31.012026 року під час огляду місця події за адресою:м.Хмельницький, вул.Проскурівська 109, з забороною користування, розпорядження та відчуження.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що підставою арешту майна є те, що транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, разом із ключами та свідоцтвом про реєстрацію до нього, що належить ОСОБА_6 , які вилучені 31.012026 року під час огляду місця події, є речовим доказом, яке могло зберегти на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а також позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Вважає, що необхідністю накладення арешту саме на це майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також, за необхідності, проведення з ним експертних досліджень. Разом із тим, слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про арешт вищезазначеного майна.

Окрім того, звертає увагу суду, що ОСОБА_7 позбавлений пава керування транспортними засобами терміном на 1 рік на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.08.2025 року.

Зазначає також сторона обвинувачення і про те, що у разі не накладення арешту на майно з подальшим поверненням їх власнику, володільцю у сторони обвинувачення наявні обґрунтовані сумніви щодо повного знищення слідової інформації і неможливості здобуття стороною обвинувачення основоположних доказів і встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви суду.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався в повній мірі зазначених вимог закону.

Згідно ст.131 ч.1 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема, арешт майна.

Статтею 170 ч.1 передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурор просив накласти арешт на автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію до нього в порядку ст. 170 ч.3, ч.2 п.1 КПК України з метою збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів виходить з наступного.

Частина 1 статті 382 КК України передбачає умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, та карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів виходить з того, що в матеріалах провадження відсутні будь-які посилання на те, що автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, разом із ключами та свідоцтвом про реєстрацію до нього, що належить ОСОБА_6 , можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні за статтею 382 КК України, а також знаряддям вчинення злочину, або містять на собі сліди злочину, що можуть бути використані для встановлення обставин справи.

На думку колегії суддів майно, на яке прокурор просить накласти арешт не відповідає ознакам речового доказу у межах положень ст. 98 КПК України. Відомості про всі ці речі автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію до нього, були зафіксовані слідством у відповідних протоколах під час виявлення факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Отже, відсутність обтяжень на це майно у виді арешту, як засобу забезпечення кримінального провадження, ніяким чином не буде перешкоджати продовженню досудового розслідування за ст. 382 КК України та досягненню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене у клопотанні прокурора. Даних, які б свідчили про те, що автомобіль, разом із ключами та свідоцтвом про реєстрацію до нього,підлягають арешту як засіб забезпечення кримінального провадження, клопотання прокурора не містить та в процесі апеляційного провадження не наведено.

Інших обставин, які б не були предметом дослідження та аналізу слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, апеляційна скарга не містить, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000236, внесеному до ЄРДР 31 січня 2026 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3