Провадження №1-кп/638/1039/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду матеріали кримінального провадження №0000759 від 17.06.2025 року за обвинуваченням;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні осіб не має, не є особою з інвалідністю, із середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.05.2018 року Ізюмським районним судом Харківської області за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.07.2019 року вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, постановлено вважати його засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі; зараховано в строк відбуття покарання період з 14.03.2017 року по 23.07.2019 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, звільнений 25.06.2020 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяців 18 днів;

-24.04.2025 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ст.126-1 КК України до 3 років пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

29 грудня 2023 року відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, що мало місце 07 грудня 2023 року та відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Окрім того, 01.03.2024 року, 20.06.2024 року, 15.08.2024 року та 03.09.2024 року відповідно до постанов Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, що мало місце 10.02.2024 року, 26.05.2024 року, 23.07.2024 року та 31.07.2024 року відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Також, вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначено покарання у виді 3 років пробаційного нагляду за вчинення домашнього насильства, що мало місце 04.12.2024, 12.12.2024, 17.12.2024, 18.12.2024 та 24.12.2024 відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Однак, незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та діючи умисно, з порушенням вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має праов на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних умов.

Так, ОСОБА_4 , 16.06.2025, в період часу з 15 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв. знаходячись в домоволодінні АДРЕСА_3 , в якому він спільно мешкає із потерпілою, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство, відносно цивільної дружини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, та погрозами фізичною розправою на адресу останньої, що спричинило психологічне страждання потерпілій.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

04 березня 2026 року між ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України, а також міри покарання, яке обвинувачений повинен понести за ст.126-1 КК України, а саме у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду міста Харкова від 24.04.2025 року остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в інкримінованому злочині, підтвердивши викладене вище у повному обсязі, щиро розкаявся, просив затвердити укладену угоду про примирення. Зазначив, що розуміє надані законом права. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, які до нього будуть застосовані в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.

Потерпіла в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про примирення, підтвердила досягнення примирення з обвинуваченим. Крім того, пояснила, що укладення угоди з її сторони є добровільним.

Прокурор в судовому засіданні також вважала угоду обґрунтованою та просила її затвердити.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, останній раз вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.04.2025 року за ст.126-1 КК України до 3 років пробаційного нагляду, вчинив кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, не одружений, не працевлаштований, осіб на утриманні немає, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП ІМР «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, щире каяття обвинуваченого визнається обставиною, що пом`якшує його покарання, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ст.126-1 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 471-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 04 березня 2026 року, укладену між ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 04.03.2026 року покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.04.2025 року та з врахуванням вимог п.5 ч.1 ст.72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного злочину.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1