Справа 185/333/26
Провадження № 1-кп/185/1172/26
У Х В А Л А

іменем України

14 квітня 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000044 від 10 січня 2026 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Харькова Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

Ухвалою суду від 10.03.2026 по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Крім того, заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів. Обґрунтовуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, на підставі вагомих доказів; наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та спростовують можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, а також задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу вони поклалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Водночас він заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор, є необґрунтованими, та висловив бажання продовжити військову службу.

Захисник ОСОБА_7 також не заперечував проти призначення справи до судового розгляду. Щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він зазначив, що ОСОБА_3 є офіцером, у СЗЧ не перебував, тому ризик його переховування від суду є необґрунтованим. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання з покладенням обов`язку не спілкуватися з потерпілими та свідками.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими керувався

Суд, заслухавши учасників процесу, дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, а також наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4, 8, 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000044 від 10.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї та погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, які за правилами ст. 12 КК є тяжким та нетяжким злочином.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на таке.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду

Суд оцінює ризик втечі з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого, зокрема його моральних якостей, місця проживання, виду занять, матеріального становища, сімейних та соціальних зв`язків із країною, де здійснюється кримінальне переслідування.

На переконання суду ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 296 КК України, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими кримінальними правопорушеннями проти громадського порядку та моральності, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків. Наявність зазначеного ризику (передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на потерпілих та свідків, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь-яких інших додаткових показів, шляхом особистих контактів, вмовляння, підкупу, залякування або погроз, з метою спотворення фактичних обставин справи.

Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й надалі на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

На переконання суду, продовжує існувати ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Такий ризик обґрунтовується зухвалим характером інкримінованого діяння, а також тим, що наявні у ОСОБА_3 навички поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами свідчать про підвищений рівень його суспільної небезпеки і можливість вчинення нових злочинів, у тому числі із застосуванням зброї.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Харькова, Харківської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді командира 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, у військовому званні «старшого лейтенанта», раніше не судимий, інші наведені у цій ухвалі дані про обвинуваченого, що, однак не нівелює встановлені судом ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти громадського порядку та моральності, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає необхідним продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Таку аргументацію, з огляду на доведеність усіх наявних ризиків суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Суд зважає на доводи захисника про те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, не перебував у СЗЧ, є військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у військовому званні «старшого лейтенанта», однак вказані обставини не спростовують висновків суду про те, що інший, більш м`який запобіжний захід на даному етапі не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку та запобігти вказаним ризикам. З огляду на вищевикладене, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожним окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 при продовженні застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому інкриміновані діяння у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 315, 316, 336, 369 372, 376, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000044 від 10 січня 2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, на 14 квітня 2026 року о 14 годині 30 хвилин в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ст. 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, тобто до 12 червня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 14.04.2026.

Суддя ОСОБА_1