УХВАЛА

13 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 505/3576/24

провадження № 51-504 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Подільського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернулася із касаційною скаргою, у якій порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначає, що у зв`язку з ворожими атаками Російської Федерації по енергетичній інфраструктурі у м. Подільську Одеської області та впровадження екстрених і аварійних відключень електроенергії, вона була позбавлена можливості своєчасно подати касаційну скаргу. Крім того, вказує, що копію вироку місцевого суду від 23 жовтня 2025 року захисник отримала лише 10 грудня 2025 року, що на її думку є поважними причинами пропуску строку, який підлягає поновленню.

Дослідивши доводи клопотання та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку,що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Зі змісту наведеної норми слідує, що початок перебігу строку на касаційне оскарження для всіх учасників кримінального провадження, окрім засудженого, який тримається під вартою, законодавець пов`язує лише із однією подією - днем проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України строк на касаційне оскарження для захисника обраховується з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи положення статей 115, 426 КПК України, останнім днем строку касаційного оскарження для захисника було 26 січня 2026 року (понеділок), однак із даною касаційною скаргою ОСОБА_4 звернулася лише 09 лютого 2026 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведений захисником у клопотанні довід про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважним з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання захисника ОСОБА_4 на обставини отримання нею копії ухвали апеляційного суду, з огляду на таке: по-перше, ухвала апеляційного суду проголошена у судовому засіданні 23 жовтня 2025 року в присутності захисника ОСОБА_4 , що свідчить про її обізнаність з результатами апеляційного розгляду; по-друге, тримісячний строк на касаційне оскарження судового рішення є досить тривалим та достатнім, щоб зацікавлена особа могла реалізувати своє право на апеляційне оскарження; по-третє, клопотання не містить жодних аргументів та їх документального підтвердження про вжиття захисником будь-яких розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право на касаційне оскарження в межах процесуального строку.

При цьому, навіть, якщо врахувати, що адвокат ОСОБА_4 отримала оскаржувану ухвалу лише 10 грудня 2025 року, то у клопотанні не наведено будь-яких об`єктивних обставин, які завадили їй в межах залишку строку на касаційне оскарження реалізувати своє право.

Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання адвоката на впровадження екстрених і аварійних відключень електроенергії у м. Подільську Одеської області та, як наслідок, неможливість захисника вчасно звернутися із касаційною скаргою, оскільки сам по собі факт відключення електроенергії не є беззаперечною підставою для цього.

Інших причин, які завадили захиснику ОСОБА_4 протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення захиснику пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу на вирок Подільського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_5 , повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3