Справа № 146/362/26
Провадження №1-кп/148/119/26
У Х В А Л А

Іменем України

04 травня 2026 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі колегії суддів, головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина клопотання процесуального прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2025 перебуваючи у будинку, що належить ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_1 через раптово виниклі неприязні відносини у ОСОБА_7 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_9 , а тому розуміючи можливість та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті 22.12.2025 біля 15:30 год. ОСОБА_7 дістала з кухонного столу, розташованого в кухні будинку, кухонний ніж та узявши його до правої руки забігла в кімнату будинку, де перебувала малолітня ОСОБА_9 та ставши напроти неї, утримуючи ніж за рукоятку лезом до полу на відмах руки зверху вниз з достатньою силою нанесла один удар в лобну ділянку голови потерпілої на рівні перенісся, тобто в проєкцію розташування життєво важливого органу - головного мозку ОСОБА_9 , після якого остання втекла в іншу кімнату будинку, а її смерть не настала.

За таких обставин ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Внаслідок указаних дій потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в лобовій ділянці голови, контузії важкого ступеня правого ока, гематоми повік правого ока, часткового гемофтальму правого ока, травматичної ерозії рогівки, що призвело до погіршення зору правим оком до рівня 0,2, що відповідно до висновку експерта визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, потягли за собою тривалий розлад здоров`я, тому належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України.

В межах кримінального провадження ОСОБА_7 слідчим суддею Томашпільського районного суду Вінницької області, 25.12.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та 19.03.2026 продовжено до 17.05.2026 включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки 17.05.2026 спливає строк застосування запобіжного заходу та існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також продовжується розгляд справи.

Обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечили щодо продовження даного виду запобіжного заходу, заявивши клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, домашній арешт. Дане клопотання мотивовано тим, що прокурором не доведено наявність ризиків для продовження дії даного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Законний представник потерпілої в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та заперечила щодо клопотання сторони захисту.

Заслухавши клопотання прокурора, сторони захисту, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

На розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000231 від 23.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, п .2 ч. 2 ст. 115 КК України по обвинуваченню ОСОБА_7 .

В межах кримінального провадження ОСОБА_7 слідчим суддею Томашпільського районного суду Вінницької області, 25.12.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та 19.03.2026 продовжено до 17.05.2026 включно.

При цьому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.03.2026 матеріали обвинувального акту з Томашпільського районного суду Вінницької області через неможливість утворення складу суду передано до Тульчинського районного суду Вінницької області.

У відповідності з вимогами ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За частиною 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченої, характер обвинувачення, тяжкість можливого покарання, у їх взаємозв`язку та приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки останній інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Крім того, ОСОБА_7 постійного місця роботи не має позитивних стійких соціальних зв`язків та обов`язків, які б утримували її в певному місці проживання теж не має.

Підставою вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інший злочин є те, що вона будучи засудженою за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на шлях виправлення на стала та вчинила новий особливо тяжкий злочин пов`язаний із нанесенням тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_7 29.07.2025 засуджена Томашпільським районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Вказані ризики доведенні прокурором в судовому засіданні, в повному обсязі.

Дослідженні обставини свідчать про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо обвинуваченої даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.

Таким чином, оскільки обставини, які враховувались судом при обранні обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а продовжують існувати, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.

Крім того, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки зазначений злочин вчинений в умовах воєнного стану та щодо неповнолітньої особи.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я людини.

Такими підставами та обставинами на переконання суду є те, що обвинувачена вчинила злочин, який поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я людини, може впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, що на переконання суду і є саме тими підставами та обставинами, які можуть свідчити про намагання обвинуваченої переховуватись від суду, в сукупності із обставинами можливого призначення покарання, в разі доведеності її вини.

Враховуючи фактичні обставини та наявність ризиків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 183, 184, 193, 194, 196, КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, жительки АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня-спеціальна, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні 1 малолітня дитина, перебуває в декретній відпустці, раніше судима, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п.2 ч.2 ст. 115, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 02.07.2026, 13:30 год., включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1".

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.05.2026 о 08:20 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3