ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/410/26 Справа № 202/236/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

представника особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6

особи, щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000571 від 29 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000571, внесеного до ЄРДР 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Накладено арешт на майно, а саме: 106 кубометрів деревини, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що наявні підстави вважати, що вилучена деревина може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вказав, що накладення арешту є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також є необхідним з метою забезпечення схоронності вказаного майна, не допущення його приховування та знищення.

В апеляційній скарзі представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену ухвалу скасувати та постанови нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, а саме: 106 кубометрів деревини, яку було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_7 .

В обгрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що повний текст ухвали від 03.02.2026 року було проголошено 06.02.2026 року та видано копію ухвали лише 10.02.2026, а у ЄДРСР на момент подачу апеляційної скарги не оприлюднено, у зв`язку із чим вважає причину пропуску строку поважною.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, щоарешт на майно було накладено оскарженою ухвалою з метою збереження речових доказів. Водночас, дана деревна продукція не є та не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки не має жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування.

Вказує, що причетність ОСОБА_7 до злочинної діяльності у даному кримінальному провадженні є припущенням органу досудового розслідування, а результати НСРД підтверджують лише факт наявності цивільно-правових взаємовідносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо укладення та виконання договору позики.

Зазначає, що ОСОБА_7 є ФОП та засновником і керівником ТОВ Біосід Агро, яке здійснює діяльність з виготовлення пелет дерев`яних гранул, отриманих методом пресування, зокрема з відходів деревообробки (тирси, стружки, тощо). Упродовж 2025 року ФОП ОСОБА_7 та ТОВ Біосід Агро придбало на підставі господарських договорів 141,289 кубічних метрів лісоматеріалів та дров`яної продукції, які було завезено на територію земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Вказує, що клопотання про арешт не містить жодного належного та допустимого доказу, які б спростовували докази, надані власником вилученої деревини щодо законності та обґрунтованості її походження і відсутності будь-якого зв`язку із подіями, які досліджуються у даному кримінальному провадженні, а доводи прокурора є виключно припущеннями.

Заслухавши суддю-доповідача; особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки твердження про те, що повний текст ухвали від 03.02.2026 року було проголошено 06.02.2026 року, а копію ухвали отримано лише 10.02.2026, матеріалами справи не спростовуються, в матеріалах справи наявна розписка про отримання копії ухвали від 10.02.2026, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини та підлягає поновленню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно із положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 2 статті 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Колегія суддів, дослідивши клопотання прокурора та надані до нього матеріали, не погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності достатніх підстав для розгляду питання про накладення арешту, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571 від 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи діяли на території Дніпровського району Дніпропетровської області в період з липня 2025 року до січня 2026 року (до моменту їх викриття працівниками поліції), та вчинили ряд тяжких кримінальних правопорушень, що полягали у незаконній порубці дерев у захисних та інших лісових насадженнях, перевезенні, зберіганні та збуті незаконного зрубаних дерев. Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , незаконну порубану деревину систематично збував ОСОБА_7 , при цьому останньому було достовірно відомо, що вказана деревина здобута злочинним шляхом, що підтверджується протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 29.11.2025 № 3/54-7158.

22.01.2026 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

22.01.2026 у проміжок часу з 13.51 год. до 15.22 год., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 20.01.2026, було проведено обшук земельної ділянки АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого виявлено та вилучено у тому числі 106 кубометрів деревини, яка була передана на відповідальне зберігання останньому.

Також, під час обшуку було встановлено, що вилучені 106 кубометрів деревини не мають обов`язкового елементу обліку деревини бирки, яка передбачена Постановою КМУ № 1147 від 16.12.2020 року «Про затвердження порядку обліку, зберігання, транспортування та реалізації деревини».

Крім цього, під час обшуку ОСОБА_7 не надав лісовий квиток на виявлені 106 кубів деревини, які передбачені ст. 69 Лісового кодексу України та Постановою КМУ № 761 від 23.05.2007 року, які свідчать про походження вказаної деревини.

В тому числі, ОСОБА_7 не надав будь-яких документів, які свідчать про придбання ним вищевказаних 106 кубометрів деревини, враховуючи той факт що реалізація деревини в Україні здійснюється виключно відповідно до Постанови КМУ № 1178 від 04.12.2019, тобто через електронні аукціони.

22.01.2026 постановою слідчого вилучені 106 кубометрів деревини визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000571.

Враховуючи викладені вище обставини, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що вищевказане майно є речовими доказами незаконної діяльності, а незастосування його арешту може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження, псування, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, у зв`язку із чим слідчим було порушене перед слідчим суддею питання про його арешт.

Разом з тим, перевіривши клопотання прокурора, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що останнє містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, з яких саме міркувань пропонується накласти арешт на майно, перелік якого наведено в клопотанні та ухвалі слідчого судді.

Так, у клопотанні наявні лише посилання на зміст положень закону, якими передбачені підстави для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту, без наведення докладного обґрунтування їх застосування у даному випадку щодо вилучених 106 кубометрів деревини.

При цьому прокурор одночасно формально посилається на положення ст. ст. 98, 170 КПК України, без подальшої конкретизації, не вказуючи при цьому, чи є майно, на яке пропонується накласти арешт як на речові докази, знаряддям вчинення кримінального правопорушення; або зберегло на собі його сліди, і якщо так то які саме; або було об`єктом кримінально протиправних дій; або було набуте кримінально протиправним шляхом, чи отримане особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, прокурор не зазначає, які саме обставини, що мають значення для даного провадження, можуть бути підтверджені відповідними доказами.

Відтак, передбачений ч. 2 ст. 171 КПК України обов`язок слідчого/прокурора зазначити у клопотанні про арешт майна його підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не може вважатися таким, що був виконаний.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що наданими матеріалами не зафіксоване перевезення до земельної ділянки АДРЕСА_1 та розвантаження деревини, яка була результатом здійснення незаконної порубки лісових насаджень, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Крім того, згідно із протоколом обшуку від 22 січня 2026 року було вилучено 106 кубометрів деревини обрізаної частинами у виді сосни, в той час як наданими матеріалами порубка вказаними особами саме дерев сосни не підтверджується, на що слушно вказує апелянт.

Колегія суддів вважає, що за наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя не мав можливості повно, всебічно та об`єктивно його розглянути, у зв`язку із чим викладений в оскарженій ухвалі висновок про задоволення такого клопотання, враховуючи вищезазначені порушення, є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з вищевказаними положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, учасником якої є Україна, Конституції України, Кримінального процесуального закону та практикою Європейського суду з прав людини.

Із вищенаведених міркувань колегією суддів апеляційного суду встановлена невідповідність клопотання про арешт майна вимогам закону, яка унеможливлювала розгляд даного клопотання по суті, втім слідчий суддя не звернув на це уваги і не повернув його прокурору відповідно до приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, а прийняв його до розгляду та вирішив по суті, що є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання прокурору для усунення зазначених недоліків відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000571 від 29 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з часу отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4