Справа №613/2183/25 Провадження № 1-кп/613/90/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000436 від 26 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Максимівка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації), яке розпочалось 24 лютого 2024 року, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний з несанкціонованим поширенням інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , як мешканець с. Крисине Богодухівського району, був достатньо обізнаним щодо місць розташування важливих торгівельних, промислових, транспортних та інших комунікаційних об`єктів м. Богодухів, так і на території прилеглих до нього населених пунктів, добре орієнтувався на місцевості. 24 лютого 2024 року російською федерацією (далі - рф), державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна. В результаті вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави агресора рф було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004. У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

У свою чергу ОСОБА_5 перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, не пізніше 14 лютого 2025 року, використовуючи інстальований на власному мобільному телефоні моделі «Redmi Note 11» (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) застосунок месенджера «Telegram» та авторизований у ньому аккаунт, що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , добровільно налагодив постійний зв`язок з раніше йому знайомим жителем Харківської області «особою, стосовно якої проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні» який використовував аккаунт у вказаному месенджері з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна». ОСОБА_5 було відомо, що вказана особа не є представником Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань або уповноваженою особою державних органів України.

В подальшому ОСОБА_5 не пізніше 18 березня 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання, з використанням інстальованого на власному мобільному терміналі застосунку «Telegram», отримав від раніше йому знайомого жителя Харківської області, особи, стосовно якої проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні (далі - замовник отримання інформації), пропозицію щодо надання йому відомостей та інформації про військову обстановку та місцезнаходження у м. Богодухові, а також у прилеглих до нього населених пунктах, особового складу та військової техніки ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, залучених до надання відсічі збройній агресії рф проти України.

У відповідь на зазначену пропозицію ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом російської пропаганди, не маючи патріотичних проукраїнських переконань, дотримуючись антиукраїнської політико-ідеологічної мотивації, та, поділяючи, і, підтримуючи нинішні принципи офіційної ідеології російської федерації, надав свою згоду та виявив добровільне бажання щодо співпраці у забезпеченні проведення несанкціонованого поширення інформації про рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, розраховуючи на те, що надана ним інформація буде передана державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам.

Як підсумок, ОСОБА_5 , виказавши свою згоду та бажання до активної співпраці щодо виконання поставлених йому вказаною вище особою завдань, спрямованих на несанкціоноване поширення військово-значущої інформації, пов`язаної з доведенням її до відома останнього, як до можливого координатора комунікації з представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, усвідомлено поставив собі за мету вчинення злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану.

З метою реалізації вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, діючи умисно, добровільно ОСОБА_5 , не викликаючи підозри, шляхом особистого спостереження, а також спілкування з іншими невстановленими особами з числа місцевого населення, здійснив дії, направлені на здобуття інформації щодо переміщення, руху та розташування підрозділів Збройних Сил України, які безпосередньо задіяні в військових заходах з надання відсічі збройній агресії рф.

Володіючи необхідною інформацією ОСОБА_5 18 березня 2025 року, перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, більш точне місце органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, діючи умисно, усвідомлюючи факт повномасштабного збройного нападу держави-агресора рф на Україну та введення на всій території України правового режиму воєнного стану, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , у період з 18.45 год. по 18.50 год. в особистому листуванні з замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , поширив отримані ним відомості про актуальне на зазначену дату місце дислокації підрозділів Збройних сил України у приміщеннях на території м. Богодухів Харківської області, виразивши зацікавленість у нанесенні по території вказаного місцезнаходження сил оборони України ракетно-бомбових ударів.

Того ж дня, під час спілкування, замовник отримання інформації надіслав о 18.50 год., о 19.21 год. та о 19.27 год. ОСОБА_5 запит на отримання точної географічної дислокації військового підрозділу Збройних Сил України із відображенням контурів такої території на місцевості.

В подальшому, на виконання вищевказаної домовленості, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, використовуючи належний йому мобільний телефон «Redmi Note 11» (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ), відкрив інстальований в ньому застосунок картографічного веб-сервісу «Google Марs» та о 19.25 год. того ж дня виготовив скрін-шот місцевості на території м. Богодухів Харківської області за місцем розташування підрозділів Збройних Сил України, що оточене з усіх сторін двома вулицями, позначеними умовними лініями різних кольорів.

Відразу після цього, ОСОБА_5 , використовуючи авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , усвідомлюючи можливість отримання вказаної інформації представниками держави агресора у разі її поширення, того ж дня, у період з 19.26 год. по 19.27 год. надіслав замовнику отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , виготовлений ним перед цим скрін-шот місцевості на території м. Богодухів Харківської області з умовними позначеннями, а також пояснювальні повідомлення з назвами вулиць, які прилягають та межують з даною територією.

Надалі ОСОБА_5 отримав від замовника отримання інформації повідомлення про опрацювання вказаної інформації та вказівки на видалення поширених відомостей та пов`язаних з цим даних з власного мобільного пристрою. Разом з цим, у ході подальшої діяльності зі збору інформації про сили оборони України, 19 березня 2025 року ОСОБА_5 надійшов запит у месенджері «Telegram» від вищевказаного замовника отримання інформації щодо більш детальних відомостей стосовно вищевказаної дислокації сил оборони України у вигляді текстового повідомлення: «По вч подробности спрашивали, сеолько и чего там. Ничего нового?», на що ОСОБА_5 , використовуючи авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , у період з 20 год 11 хв по 20 год 12 хв того ж дня повідомив про відсутність змін у наданих співрозмовнику відомостях, заявивши про свою обізнаність щодо ведення ним розвідувальної діяльності та подальшого отримувача вказаного роду інформації - представника держави-агресора («Ничего», «Ещё и спрашуют», «Какие кацапюри», «Они доиграются», «Как в*бут из той части», «Будет им сколь там», «И чего», «А что ещё не доложили», «Розведчики», «По мимо меня»).

Крім цього, 20 березня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, продовжуючи діяти зі злочинним протиправним умислом, використовуючи авторизований на власному мобільному телефоні «Redmi Note 11» (IME11: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 ) аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , діючи умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, у період з 15.56 год. по 15.57 год в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області військових паливозаправників, зазначивши їх кількість, про що було обумовлено раніше.

23 березня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, більш точне місце органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, не маючи наміру щодо припинення своєї протиправної діяльності, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, охопленого єдиною метою, використовуючи авторизований на власному мобільному телефоні «Redmi Note 11» (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , у період часу з 13.32 год. по 13.34 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , у відповідь на запитання останнього російською мовою: «А чё Лозовую ищут? Какие версии?», надіслав відомості щодо перебування підрозділів Збройних Сил України, які залучені до виконання завдань з надання відсічі збройній агресії рф проти України, у лісовій місцевості, що оточена околицями м. Богодухів та с. Лозова Богодухівського району Харківської області.

Згідно отриманих від військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України відомостей за № 225/11/229 від 01 квітня 2025 року у вказані дати на зазначеній місцевості та безпосередній близькості до вказаної місцевості дійсно дислокувались підрозділи Збройних Сил України, що були задіяні при виконанні завдань з відсічі збройної агресії рф на території Харківської області, а також перебували та переміщувались їх транспортні засоби та озброєння.

Разом з цим, ОСОБА_5 , проживаючи в с. Крисине Богодухівського р-ну Харківської обл. безпосередньо біля автодороги P46 сполученням «Богодухів Харків», на досягнення вищевказаної домовленості із замовником отримання інформації, не маючи наміру щодо припинення своєї протиправної діяльності, здійснював візуальне спостереження та збір інформації щодо переміщення вказаним транспортним сполученням сил оборони України з метою її доведення до відома останнього, як до координатора комунікації із представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Так, 19 березня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського р-ну Харківської обл., продовжуючи діяти зі злочинним протиправним умислом, використовуючи авторизований на власному мобільному телефоні «Redmi Note 11» (IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ) аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , діючи умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, о 13.56 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Богодухів військової техніки з особовим складом підрозділів Збройних Сил України, а саме текстові повідомлення наступного змісту: «Один Хамер один БТР на колесах на бог», «Своим ходом».

22 березня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, продовжуючи діяти зі злочинним тривалим у часі умислом, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, о 17.28 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом Р46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Богодухів Харківської області військової техніки з особовим складом підрозділів Збройних Сил України, а саме текстове повідомлення наступного змісту: « Танк на бог ».

05 квітня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області продовжуючи діяти зі злочинним тривалим у часі умислом, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, у період часу з 15.05 год. в по 15.06 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Богодухів Харківської області військової техніки з особовим складом підрозділів Збройних Сил України, а саме текстові повідомлення наступного змісту: «Мангал на бог», «Да» (відповідь на питання співрозмовника « Танк? »), «На трале» (відповідь на питання співрозмовника « Тянут на прицепе?».

14 квітня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Богодухів Харківської обл., продовжуючи діяти зі злочинним тривалим у часі умислом, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, о 05.58 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_10 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Харків військової техніки з особовим складом підрозділів Збройних Сил України, а саме текстові повідомлення наступного змісту: «Четыре колёсных БТР на хар», «Обварены», «Готовы к бою».

19 квітня 2025 року ОСОБА_5 , не припиняючи втілювати в життя свій протиправний задум, перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, продовжуючи діяти зі злочинним тривалим у часі умислом, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, о 19.16 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Богодухів Харківської області військової техніки з особовим складом підрозділів Збройних Сил України, а саме текстове повідомлення наступного змісту: « Танк на бог ».

21 квітня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, продовжуючи діяти зі злочинним протиправним умислом, використовуючи власний авторизований на вищевказаному власному мобільному телефоні аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , діючи умисно, з ідеологічних переконань, усвідомлено, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України, о 19.14 год. та о 19.26 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , надіслав останньому відомості щодо переміщення автошляхом P46 через с. Крисине Богодухівського району Харківської області військової техніки з особовим складом та озброєнням підрозділів Збройних Сил України, а саме текстові повідомлення наступного змісту: «М 777 КамАЗ повез на хар», «С бк», а також «На бог три замера старых», «Обвареные», «Сеткой», «Хамера».

Згідно отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 805/7256 від 12 серпня 2025 року у вказані дати на зазначеній місцевості та безпосередній близькості до вказаної місцевості дійсно переміщувалась військова техніка з особовим складом та озброєнням підрозділів Збройних Сил України, що були задіяні при виконанні завдань з відсічі збройної агресії рф на території Харківської області.

Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського р-ну Харківської обл., більш точне місце органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, 22 квітня 2025 року за невстановлених органом досудового розслідування обставин отримав відомості щодо дій підрозділів Збройних Сил України з відбиття повітряних ударів держави-агресора на території Богодухівської міської територіальної громади Харківської області за допомогою зенітного озброєння, а також про місця їх дислокації.

Того ж дня, 22 квітня 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Крисине Богодухівського району Харківської області, більш точне місце органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, діючи умисно, усвідомлюючи факт повномасштабного збройного нападу держави-агресора рф на Україну та введення на всій території України правового режиму воєнного стану, розраховуючи на роль співрозмовника як комунікатора з представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, не маючи наміру щодо припинення своєї протиправної діяльності, використовуючи авторизований на власному мобільному телефоні «Redmi Note 11» (IME11: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 ) аккаунт у месенджері «Telegram», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_3 , у період з 13.17 год. по 13.20 год. в особистому листуванні із замовником отримання інформації, який використовував аккаунт месенджера «Telegram» з ідентифікаційним ім`ям користувача ОСОБА_6 , поширив отримані ним відомості про актуальне на зазначену дату місце дислокації зенітного озброєння та особового складу Збройних сил України на місцевості Богодухівської міської територіальної громади Харківської області, повідомивши про безпосереднє виконання зазначеними підрозділами завдань з відбиття повітряних ударів військових формувань держави-агресора.

Згідно отриманих від військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України відомостей за № 1151 від 24 липня 2025 року у вказану дату на зазначеній місцевості дійсно дислокувались підрозділи та озброєння Збройних Сил України, що були задіяні при виконанні завдань з відсічі збройної агресії РФ на території Харківської області.

В результаті ОСОБА_5 у період з 18 березня по 22 квітня 2025 року здійснив поширення інформації щодо переміщення, місць перебування військовослужбовців ЗС України та інших військових формувань, залучених до надання відсічі збройній агресії, їх транспортних засобів, озброєння та військової техніки, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам. Вищевказана надана ОСОБА_5 інформація не була такою, що отримана в результаті її розміщення у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами. Крім того, зміст листування між ОСОБА_5 та раніше йому знайомим жителем Харківської області, особою, стосовно якої проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, 18, 19, 20 та 23 березня 2025 року містить мовні та комунікативні ознаки, що свідчать про погодження або скоординовані дії (зокрема у формі пропозицій, згод, розподілу чи підтвердження завдань), які стосуються збору, збереження та передачі інформації про Збройні Сили України в умовах конспірації.

Зокрема зміст листування від 19 березня 2025 року містить інформацію про цілеспрямовану зацікавленість у військовій обстановці (пересування техніки, ситуація у військових частинах, можливі прориви, відхід підрозділів, відсутність зв`язку з військовими), визнання збору інформації про ЗСУ, а також має ознаки стеження та розвідувальної діяльності співрозмовниками та визнання зазначеними особами процесу подальшої передачі вказаної інформації третій стороні. Паралельно простежується агресивно-пропагандистські наративи, ворожа риторика щодо українців, роздуми про легалізацію в рф та скепсис щодо політичних процесів.

Ці характеристики підтверджують, що комунікація мала організований і цілеспрямований характер, що спрямований на збір, збереження та передачу інформації про ЗСУ в умовах конспірації, направлений на її подальшу передачу третій стороні.

Вказані підсумки зазначені у висновку експерта № 14/Л/3/2 від 18 серпня 2025 року за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, проведеної 2 сектором, який дислокується в м. Харків, 3 відділу судово-експертної лабораторії 4 центру (Центру судових і спеціальних експертиз) ІСТЕ СБУ.

Таким чином, ОСОБА_5 у вказаний вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з несанкціонованим поширенням інформації про переміщення, рух та розміщення Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, основними складовими взаємозв`язаними мотивами та ознаками якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України;

- мета - заподіяння шкоди національній безпеці України, надання інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України;

- доведення через мережу «Інтернет» до невизначеного кола осіб несанкціонованої інформації про рух, переміщення та розміщення військової техніки, українських військовослужбовців в умовах воєнного стану, вчинене з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам;

-головним кримінально караним фактором щодо не санкціонованості розповсюдженої інформації являється факт відсутності розміщення чи поширення цієї інформації Міністерством оборони України, Генеральним штабом ЗСУ, Службою безпеки України, Головним управлінням розвідки України у відкритому доступі;

- добровільний характер його протиправної, злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без фізичного та психічного примусу;

-спрямованість всіх його дій, пов`язаних з поширенням несанкціонованої інформації про переміщення, рух та розміщення Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань і бажанням цього, характеризують усвідомленість того, що він вчинив протиправне, злочинне діяння проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, тобто, у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, оскільки така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки, на даний час останній перебуває під вартою, строк дії якої закінчується. Крім того, ризики передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу наявні і на даний час, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважав, що вказане клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу. Окрім зазначених відомостей, в силу положень ст. 184 КПК України, клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу повинно, зокрема, містити виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу. Стосовно наявності обставин, які, на думку прокурора, дають підстави вважати пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованим, як однієї з підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000436 від 26.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. Остаточне вирішення питання щодо наявності в діях певної особи всіх елементів складу кримінального правопорушення здійснюється на іншому етапі кримінального провадження, проте, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суддя зобов`язаний перевірити наявність «достатніх підстав (доказів)», які давали б змогу неупередженому спостерігачеві зробити висновок про те, що кримінальне правопорушення могло мати місце і що обвинувачена особа ймовірно його вчинила. З наданих суду матеріалів вбачається, що стороною обвинувачення при складенні письмового повідомлення про підозру, при складенні обвинувального акту та при зверненні до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою не було дотримано стандарту достатніх підстав (доказів) в частині, зокрема, встановлення наявності, в діяннях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. Стороною обвинувачення не доведено факту поширення ОСОБА_5 інформації про переміщення, рух та розміщення Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного етану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам. Таким чином, викладені вище обставини щодо кримінального провадження, свідчать про відсутність в діяннях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. Як наслідок, обґрунтоване обвинувачення як підстава для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою щодо ОСОБА_5 у даному випадку відсутня.

Прокурором не доведено та не підтверджено відповідними доказами існування на даному етапі жодного конкретного ризику із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, зміст поданого клопотання в частині наявності ризиків повністю дублює зміст і клопотання, на підставі якого ОСОБА_5 05 травня 2025 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та жодним чином не містить доводів та обґрунтування того, що зазначені ризики за чотири місяці не зменшилися та наявні на даний час. З 05 травня 2025 року вже минуло дев`ять місяців, протягом яких ОСОБА_5 було достовірно відомо і про наявність кримінального провадження, і про покарання, проте він не вчинив жодних протиправних дій та не перешкоджав ходу досудового розслідування. При цьому, ключовим фактором, який забезпечує належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 є зовсім не те, що він на даний час утримується під вартою, а те що ОСОБА_5 бажає законними та правовими способами захистити себе та очистити своє ім`я від необґрунтованих звинувачень. Єдиним аргументом щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на тяжкість покарання, яка передбачена у санкції ч. 3 ст. 114-2 КПК України, що не може бути безумовною підставою для обрання чи продовження щодо цієї особи застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Щодо припущення прокурора щодо наявності можливостей у ОСОБА_5 переховуватися на території рф та території, що тимчасово непідконтрольна Україні, то зазначене припущення є нереалістичним та надуманим.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то ОСОБА_5 не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, протилежного стороною обвинувачення за допомогою конкретних доказів доведено не було. А тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 вдасться до подібних дій у майбутньому. Крім того, зазначив, що на даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, всі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення вже вилучені під час досудового розслідування, перебувають у володінні у сторони обвинувачення та доступу до них інші учасники цього провадження в тому числі і ОСОБА_5 об`єктивно не мають. Як наслідок, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у даному кримінальному провадженні відсутній.

Як слідує із клопотання прокурора та доданих до нього документів, щодо продовження існування ризиків зі сторони ОСОБА_5 для органу досудового розслідування та суду, то прокурор не посилається на жодну реальну обставину, дії ОСОБА_5 , а лише зазначає про свої припущення та домисли. Також згідно з поданим клопотанням, прокурор не заявляє про з`явлення з 05 травня 2025 року будь-яких нових ризиків. З огляду на викладене, обов`язкова підстава для продовження строку застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як наявність ризиків, які не зменшилися з часу первісного застосування запобіжного заходу, відсутня. Прокурором в порушення вимог, сформованих прецедентною практикою ЄСПЛ, не було зазначено нових доводів, які з`явилися під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, в обґрунтування наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, вказав, що враховуючи відсутність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачається можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, яка зможе забезпечити виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, у випадку внесення застави.

Щодо неможливості, на думку прокурора, застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, вважав, що прокурором при складенні клопотання не було враховано обставин, які позитивно характеризують особу ОСОБА_5 , та свідчать про можливість застосування до нього на даному стані більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_5 , має постійне місце реєстрації, має можливість прибувати вчасно на виклики суду, у нього перебуває на утриманні син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, судимостей не має, у зв`язку з чим вважав, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2025 року, без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2025 року, ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 21 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п. 1 ч. 3 ст.199 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих ОСОБА_5 злочинів.

Відповідно до ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2 та 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд зазначає, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 має реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, оскільки така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, тобто у кримінальному правопорушенні проти основ національної безпеки України.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту, і продовження такого запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні захисником обвинуваченого суду не надано .

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судом не встановлено доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків встановлених під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 , оскільки розуміючи можливість призначеного йому покарання останній може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Даних, які б вказували на неможливість продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо особи ОСОБА_5 , а саме те, що останній: має постійне місце реєстрації, у нього перебуває на утриманні син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю, раніше не судимий, має сім`ю, не є новими обставинами, які не були відомі та не переглядались судами під час обрання та продовження запобіжного заходу відносно останнього.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437, 442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбаченні ст.ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258, 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437, 442 КК України.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість обвинувачення, доведеність наявних ризиків передбачених пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених ст. 178, ч. 3 ст. 183 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314, 331, 371- 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів, тобто до 18 квітня 2026 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя