КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/5127/26 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/2602/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської обл., громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 149, частиною другою статті 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000783 від 10 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 15 год. 11 хв. 12 лютого 2026 року по 12 квітня 2026 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000783 від 10 вересня 2025 року;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу ДМС України усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 12 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000783 від 10 вересня 2025 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід відмінний від взяття під варту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у доданих до клопотання матеріалах немає жодних доказів щодо переміщення, переховування, передачі або одержання людини, вчинені з метою експлуатації.

Зауважує, що обвинувачення за частиною другою статті 149 КК України є надуманими, а слідчий суддя всупереч пункту 1 статті 178 КПК України не оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000783 від 10 вересня 2025 рокуза підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 149, частиною другою статті 146 КК України.

13 лютого 2026 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- частиною другою статті 149 КК України, а саме: переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням обману, залежності потерпілого, його уразливого стану, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб;

- частиною другою статті 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчинене щодо двох і більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, заподіюваному протягом тривалого часу.

14 лютого 2026 року до слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 149, частиною другою статті 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000783 від 10 вересня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 15 год. 11 хв. 12 лютого 2026 року по 12 квітня 2026 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000783 від 10 вересня 2025 року;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу ДМС України усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 12 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000783 від 10 вересня 2025 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 149, частиною другою статті 146 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 149, частиною другою статті 146КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_17 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_19 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_20 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_20 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_21 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_22 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_23 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_23 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_24 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_24 12 лютого 2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_25 12 лютого 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_25 12 лютого 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_11 від 01 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_26 від 01 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_27 від 01 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_28 від 01 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 від 01 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_11 від 09 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 від 08 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_26 від 08 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_26 від 22 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_28 від 08 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_29 від 08 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_29 від 08 грудня 2025 року; протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_10 від 22 грудня 2025 року; іншими доказами у їх сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог частини четвертої, пункту 3 частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зваживши на підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, колегія суддів не вбачає, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що обвинувачення за частиною другою статті 149 КК України про те, що у матеріалах немає жодних доказів щодо переміщення, переховування, передачі або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, а також відсутні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, є надуманими, а слідчий суддя всупереч пункту 1 статті 178 КПК України не оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, є передчасними та підлягають встановленню під час судового розгляду по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4