У Х В А Л А

16.02.2026 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 24.04.2021, по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.209, ч.3 ст.27 - ч.3 ст.362, ч.3 ст.27 - ч. 3 ст.365-2, ч.ч.2, 3 ст.358 КК України;

- ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України;

- ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч. 3 ст.365-2 КК України;

- ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.358 КК України,

встановив:

До Франківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000009 від 24.04.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.209, ч.3 ст.27 - ч.3 ст.362, ч.3 ст.27 - ч. 3 ст.365-2, ч.ч.2, 3 ст.358 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч. 3 ст.365-2 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.358 КК України.

Хід справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Згідно розпорядження керівника апарату та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025, головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_1 (а.с.161-162, том ІІ).

10.11.2025 суддею ОСОБА_1 подано заяву про самовідвід у розгляді даної справи з тих підстав, що ухвалою судді Франківського районного суду ОСОБА_12 від 20.01.2025 у даному кримінальному провадженні призначено запасного суддю, яким згідно з протоколом автоматичного визначення запасного судді від 18.01.2025 визначено суддю ОСОБА_13 . Відтак, з врахуванням вимог ст.ст.35, 320 КПК України та п.п.2.3.31-2.3.353 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням РСУ від 11.11.2024 №39, зважаючи, що головуючий суддя ОСОБА_12 вибув з розляду цього кримінального провадження, його належало б замінити запасним суддею, визначеним в межах даного кримінального провадження.

Ухвалою судді Франківського арйонного суду м.Львова ОСОБА_14 від 25.11.2025 у задоволенні заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду даного кримінального провадження - відмовлено (а.с.172-175, том ІІ).

Ухвалою від 15.12.2025 суддя ОСОБА_1 прийняла матеріали даного кримінального провадження до свого провадження та призначила підготовче судове засідання.

Під час проведення підготовчого судового засідання, при вирішенні питань, передбачених статтями 314 315 КПК України, у тому числі щодо підсудності даного кримінального провадження Франківському районному суду м.Львова, зважаючи на наслідки розгляду справи з порушенням територіальної підсудності, заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 32 КПК України, матеріали справи слід скерувати до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності з врахуванням такого.

Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Отже у вказаному кримінальному провадженні для вирішення питання про його підсудність ключовим є підсудність за місцем вчинення більш тяжкого правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016; 07.11.2017) та за ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), за правилами ст.12 КК України, на момент ії вчинення, відносились до особливо тяжких злочинів.

Так, станом на 07.11.2017 санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Станом на 07.05.2019 санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Також ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.07.2024 при вирішенні подання голови Франківського районного суду м.Львова про визначення підсудності даної справи встановлено, що "останнім за часом особливо тяжким кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , був злочин, передбачений ч.2 ст.209 КК України, що мав місце за адресою : вулиця Героїв УПА, 73 у м. Львові, що територіально відноситься до юрисдикції Франківського районного суду м. Львова, а також враховуючи те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Франківської окружної прокуратури м.Львова, відтак, справа підсудна Франківському районному суду м.Львова".

Жоден інший злочин, інкримінований обвинуваченим в межах даного кримінального провадження, окрім за ч.2 ст.209 КК України, не вчинений на території, на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду м. Львова.

Однак, в межах даного судового засідання поставлено на обговорення учасниками кримінального провадження питання підсудності даного кримінального провадження Франківському районному суду м.Львова з врахуванням змін у ч.2 ст.209 КК України, внесених Законом України №361-ІХ від 06.12.2019, згідно яких санкція ч.2 ст.209 КК України передбачає покарання у виді "позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна", тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України (в чинній редакції), який інкримінується ОСОБА_4 , відноситься до тяжкого злочину.

Відтак, як на момент на момент звернення з обвинувальним актом до суду, а також проведення підготовчого судового засідання, злочин, передбачений ч.2 ст.209 КК України, за правилами ст. 12 КК України, відносився та відноситься до тяжкого злочину.

Також, як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 інкримінуються злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України - придбання права на майно шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно, в особливо великих розмірах. Місцем вчинення даного злочину, згідно обвинувального акту, є АДРЕСА_1 ,

Вказана стаття в редакції Закону № 3233-IX від 13.07.2023, зазнала змін, а саме, диспозиція та санкція ч.4 ст.190 КК України, вказаним Законом визначена частиною 5 ст.190 КК України. Згідно санкції вказаної статті дане кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів.

Відтак, згідно класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України, на момент надходження обвинувального акту до суду, злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 (ч.5 ст.190) КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а злочин, передбачений 2 ст. 209 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Згідно ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, територіальна юрисдикції даного кримінального провадження в порядку ст.32 КПК України, зважаючи на тяжкість вчинення кримінального правопорушення визначається на момент надходження обвинувального акту до суду та проведення підотовчого судового засідання в межах такого кримінального провадження.

Отже, судом встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 на території на яку поширюється юрисдикція Франківського районного суду, проте за кваліфікацією він є менш тяжким за злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, який вчинений на території на яку поширюється юрисдикція Пустомитівського районного суду Львівської області.

Статтею 412 КПК України визначено перелік істотних порушень процесуального закону. Порушення правил про підсудність відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке беззаперечно має наслідком скасування судового рішення.

У справі № 264/5559/18 суд касаційної інстанції посилаючись на положення п.6 ч.2 ст.412 КПК України, сформулював правовий висновок, що порушення правил територіальної підсудності являє собою істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є безумовною підставою для скасування рішення в порядку п.1 ч.1 ст.438 КПК України.

До аналогічного висновку касаційний суд дійшов у справі №335/3479/13-к, також підкреслив, що порушення встановлених правил підсудності відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду якщо, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно змісту частини 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про, що постановляється мотивована ухвала.

Відтак, керуючись Конституцією України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен має право на незалежний і справедливий суд, беручи до уваги положення Міжнародного пакту про громадянські та політичні права; Основних принципів щодо незалежності судових органів, схвалених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, Рекомендації щодо ефективного впровадження, Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 15 грудня 1989 року, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, Європейську хартію про закон щодо статусу суддів, тому суд приходить до висновку про необхідність направлення кримінального провадження разом з поданням Голови суду до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності вказаної судової справи.

Керуючись ст. ст. 5, 32, 34, 314, 372, 376 КПК України, суд -

постановив:

Направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 24.04.2021, про обвинувачення: ОСОБА_4 за ч.4 ст.190, ч.ч.1, 2 ст.209, ч.3 ст.27 - ч.3 ст.362, ч.3 ст.27 - ч.3 ст.365-2, ч.ч.2, 3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст.362 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.362, ч. 3 ст.365-2 КК України, ОСОБА_5 за ч.ч.2,3 ст.358 КК України, до Львівського апеляційного суду для вирішення питання підсудності даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1