Справа № 165/7/26 Провадження №11-кп/802/305/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 06 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Біличі Іваничівського району Волинської області, громадянка України, освіта повна загальна середня, не працює, не судима, не одружена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджена за ч.1 ст.125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона 25 грудня 2025 року, приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкодження іншій людині, тримаючи в правій руці металеву лопатку для взуття, нанесла нею один удар в ділянку голови ОСОБА_10 , внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді забитої рани в правій лобній ділянці, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень відповідно до пункту 2.3.5 "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".

У поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає вирок суду в частині призначеного покарання необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_8 має на утриманні чотирьох дітей та статус дружини загиблого військовослужбовця. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити більш м`яке покарання, застосувавши положення ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, захисника, який подану апеляційну скаргу підтримував та просив змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувавши положення ст.69 КК України, думку прокурора, яка подану апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом положень ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за правилами ст.ст.302, 381 КПК України, у зв`язку із чим встановлені досудовим розслідуванням обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, судом апеляційної інстанції не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст.404 КПК України апеляційний суд не вбачає.

Доводи захисника в частині пом`якшення покарання ОСОБА_8 , а саме застосування до неї положень ст.69 КК України апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Приписами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про її особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , місцевий суд обґрунтовано відніс щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Також місцевим судом враховано конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_8 свою вину визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, має постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, притягувалась до адміністративної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні чотирьох дітей та статус дружини загиблого військовослужбовця.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК УКраїни у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України є безпідставними, оскільки покарання у виді штрафу, відповідає тяжкості цього кримінального правопорушення, особі обвинуваченої та за своїм видом та розміром є справедливим. Тому в даній справі відсутні правові підстави для призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.69 КК України.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченою дій, їх небезпечності та даним про особу винної, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 06 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: