1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3503/26 1-кс/335/1138/2026
13 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про відмову у визнанні потерпілим,-
01.04.2026 ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд», звернулася до суду із скаргою на рішення слідчого відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про відмову у визнанні потерпілим, в обґрунтування якої зазначила наступне.
У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 , вважає рішення про відмову у визнанні потерпілою у вказаному кримінальному провадженні законним та правомірним.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України. Згідно частини 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
31.03.2026 голова ГО «Роби своє» ОСОБА_3 звернулася до слідчого ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про залучення потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, за результатами розгляду якої слідчим ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 було повідомлено про те, що оскільки об`єктом посягання є гуманітарна допомога або бюджетні кошти, безпосереднім потерпілим є держава або територіальна громада, а не заявник, який повідомив про цей факт. Також, роз`яснено, що оскільки ОСОБА_3 діє в інтересах ГО та повідомляє про загальносуспільні порушення, то вона являється заявником (згідно зі ст.60 КПК України), що дає право отримати витяг з ЄРДР та оскаржувати бездіяльність поліції.
Разом з тим, у ході судового розгляду, встановлено, що за зверненням ОСОБА_3 від 01.04.2026, постановою слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 03.04.2026 у залученні ОСОБА_3 до вказаного кримінального провадження у якості потерпілої відмовлено.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що остання є заявником на підставі заяви якої відомості були внесені до ЄРДР, та нею не надано інших документів, які б свідчили про повноваження представляти інтереси громадян м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Слідчий суддя вважає, що такі висновки слідчого є передчасними та суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності та завданням кримінального провадження щодо захисту особи від кримінальних правопорушень, тощо.
Слід зазначити, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
З огляду на те, що права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і, відповідно, широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, слідчий суддя приходить до переконання, що визнання заявника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантує повне та всебічне проведення досудового розслідування по зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальному правопорушенні.
Проте, слідчий у своїй постанові, взагалі не навів очевидних та достатніх підстав, як того вимагають положення ч. 5 ст. 55 КПК України, які б давали йому право вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоди.
Не встановлено слідчим суддею і підстав вважати, що слідчим вживались заходи щодо з`ясування наявності чи відсутності заподіяння ОСОБА_3 шкоди, як того вимагають норми ст. 91 КПК України.
Слідчий суддя звертає увагу, що доведення наявності або відсутності моральної, фізичної та матеріальної шкоди не є предметом розгляду цієї скарги. Крім того, заявник без статусу потерпілого не наділений правом збирання доказів, яке є у сторін кримінального провадження, як передбачено ч. 1 ст. 93 КПК України, відповідно до якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, як із заяви про вчинення злочину, так і із заяви про залучення у якості потерпілої, вбачається, що ОСОБА_3 повідомляє про обставини, що кримінальне правопорушення вчинено безпосередньо відносно неї, які органом досудового розслідування не перевірено.
Законність дій відповідних осіб, за обставин зазначених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення можна перевірити лише в ході досудового розслідування, як і наявність шкоди.
При таких обставинах права і обов`язки ОСОБА_3 виникають з моменту подання нею заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. І у цьому випадку немає потреби у визнанні її потерпілою, бо вона сама заявила про скоєння злочину відносно неї.
Отже, враховуючи те, що вищезазначене рішення (постанова) слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженню є необґрунтованими, прийняте без з`ясування відповідних обставин, внаслідок чого є передчасним, слідчий суддя вважає за необхідне його скасувати.
Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення слідчого ухвала може бути про: 1) скасування рішення слідчого.
Таким чином, чинний КПК України не надає права слідчому судді перебирати на себе повноваження слідчого приймати замість останнього будь-які процесуальні рішення, віднесені виключно до компетенції уповноважених осіб органу досудового розслідування.
Ухвалення слідчим суддею рішення, яким було б зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію, вказувало б на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022.
За викладеного вище, вимога про зобов`язання слідчого про винесення відповідної постанови не відноситься до повноважень слідчого судді.
Керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.
В решті заявлених вимог відмовити.
Повний текст ухвали проголошено (складено) 15.04.2026.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1