Справа № 944/4733/25
Провадження №1-кп/944/831/26
УХВАЛА

05.02.2026 рокум.Яворів

Колегія суддів Яворівського районного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 10.06.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця с.Колоденці Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема: 10.12.2018 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 21.01.2020 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України

в с т а н о в и л а:

В провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 10.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

30.01.2026 року прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області подала до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , 10.06.2025 року приблизно о 04:00 год, переслідуючи злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, посягаючи на статеву свободу своєї малолітньої племінниці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, використовуючи перевагу у фізичній силі, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом на вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, всупереч волі малолітньої ОСОБА_9 здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої з використанням власних геніталій.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням з використанням геніталій в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

10.06.2025 року о 10 год 40 хв оперуповноваженим СКП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

10.06.2025 року о 19 год 20 хв старшим слідчим СВ Яворівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.06.2025 року, протоколом огляду місця події від 10.06.2025 року, протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 10.06.2025, протоколом огляду (мобільних телефонів) від 10.06.2025 року, протоколом допиту законного представника ОСОБА_11 малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 11.06.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.06.2025 року, протоколом затримання ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи №373 від 10.06.2025 року, висновком судово-імунологічної експертизи №762/2025-ім від 17.06.2025 року, висновком судово-імунологічної експертизи №817/2025-ім від 16.06.2025 року, висновком судово-імунологічної експертизи №814/2025-ім від 16.06.2025 року, вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

12.06.2025 року ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визнання розміру застави.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17.12.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави до 14.02.2026 року. Водночас строк тримання під вартою обвинуваченого завершується, а ризики, наведені в ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 17.12.2025 року про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, неодружений, непрацюючий, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що у випадку не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , останній буде мати реальну можливість переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Також, у разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що ОСОБА_8 є дядьком малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , останній матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними органу досудового розслідування показань, оскільки обвинувачений перебуває з ними у родинних відносинах та йому відомо місце проживання потерпілої та свідків, а отже може здійснювати фізичний чи психологічний тиск на останніх, залякувати останніх, вчинити кримінальні правопорушення стосовно таких.

Також, у разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема останній раз 21.01.2021 року Галицьким районним судом м. Львова Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, є достатні підстави вважати, що у разі не продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, у тому числі й щодо власності.

Вирішуючи питання, передбачені ст. 178 КПК України, просить врахувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, на утриманні осіб не має, непрацюючий.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, є недостатні для запобігання наведеним вище ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила таке задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Судом встановлено, що на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 10.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

10.06.2025 року о 10 год 40 хв оперуповноваженим СКП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Того ж дня ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, неодружений, непрацюючий, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що у випадку не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , останній буде мати реальну можливість переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Окрім цього, ОСОБА_8 є дядьком малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , останній матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними органу досудового розслідування показань, оскільки обвинувачений перебуває з ними у родинних відносинах та йому відомо місце проживання потерпілої та свідків, а отже може здійснювати фізичний чи психологічний тиск на останніх, залякувати останніх, вчинити кримінальні правопорушення стосовно таких. Також враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема останній раз 21.01.2021 року Галицьким районним судом м. Львова Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Окрім цього, слід зазначити, що ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею залишились незмінними та не зменшились.

Докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочину, причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до його скоєння свідчать про існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи особу обвинуваченого, з врахуванням ст.178 КПК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 працездатний, раніше неодноразово судимий, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали утриманню його в слідчому ізоляторі, не хворіє. Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі немає.

Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що він обвинувачується у зґвалтуванні малолітньої особи, вчиненому в стані алкогольного сп`яніння.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Вказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою, тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, тобто у зґвалтуванні малолітньої особи, а тому суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_8 розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 10.06.2025 року задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, без визначення розміру застави, до 05 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)"- для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 .

Ухвала про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено о 12 год 00 хв 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3