Справа № 729/219/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/316/26
Категорія - ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000181 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Плоске Броварського району Київської області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч.1 ст.121 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- ч.1 ст.309 КК України - до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3283,60 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що у 2022 році ОСОБА_8 , перебуваючи в лісовому масиві, що на околиці села Ярославка Ніжинського району Чернігівської області, у порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576, знайшов та підібрав, таким чином придбав ручну наступальну осколкову гранату РГП, котра є вибуховим пристроєм промислового виробництва та відноситься до категорії боєприпасів.

Надалі, ОСОБА_8 вказаний бойовий припас переніс до місця свого проживання у с. Ярославка Ніжинського району Чернігівської області, обернувши таким чином у своє володіння, та в подальшому став зберігати ручну наступальну осколкову гранату РГП у своєму будинку по АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, для власних потреб, в подальшому 17.10.2024 року переніс вказаний вибуховий пристрій при собі в приміщення будинку за адресою АДРЕСА_2 , до господарства ОСОБА_10 .

Як встановлено досудовим розслідуванням, продовжуючи свою злочинну діяльність 17 жовтня 2024 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом з ОСОБА_11 в гостях у господарстві ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи злочинний намір на умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб та свідомо припускаючи небезпеку для життя та здоров`я двох та більше осіб, дістав з кишені куртки бойовий припас, а саме ручну наступальну осколкову гранату РГП, яку він незаконно переніс, зберігаючи при собі, без передбаченого законом дозволу, до господарства ОСОБА_10 , та у приміщенні кухні вказаного житлового будинку застосував ручну наступальну осколкову гранату РГП, привівши її у дію шляхом від`єднання кільця від запобіжного важеля уніфікованого запалу до ручних гранат УДЗ, залишивши її у своїй правій руці, знаходячись за кухонним столом поряд із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , внаслідок чого стався вибух, який спричинив вищевказаним особам тяжкі тілесні ушкодження.

Зокрема, в результаті вибуху ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин обличчя, верхніх кінцівок, грудної клітини, передньої черевної стінки з наявністю чужорідних тіл, рваної рани правого передпліччя з дефектом м`яких тканин, відкритого перелому правої променевої кістки з пошкодженням сухожилків та нервів, розмноження правого очного яблука, проникаючого поранення з випадінням оболонок правого ока, відриву нижньої повіки від правого нижнього кута ока з подальшою енуклеацією - видалення правого очного яблука разом з частиною зорового нерва, які відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, як основне пошкодження за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину, бо втрата зору на одне око - це втрата працездатності на 35%.

ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми з вогнепальним проникаючим пораненням грудної клітки з пошкодженням лівої легені, яке ускладнилось травматичним лівобічним гемотораксом, закриті переломи 6,7 ребер справа, множинні вогнепальні осколкові рани м`яких тканин грудної та черевної стінки, лівого плеча, обох стегон, голови, які спричинені одночасно в своєму сполученні за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення та відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_10 та ОСОБА_11 смерті, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останнім було своєчасно надано медичну допомогу та смерть потерпілих не настала.

Крім того, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу для власних потреб, без мети збуту, у вересні 2024 року, на узбіччі дороги, що на околиці с. Ярославка Ніжинського району, зірвав верхівки та гілки з листям із рослин, зовні схожих на рослини дикоростучих конопель, усвідомлюючи, що вони містять наркотичний засіб, тобто таким чином незаконно придбав наркотичний засіб, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» (таблиця II, список 1), затверджений Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, з наступними змінами та доповненнями, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом,

Надалі, ОСОБА_8 вказані рослини переніс до господарського приміщення за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , де їх висушив та частково подрібнив, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 105,074 г, що є невеликим розміром, який ОСОБА_8 незаконно зберігав у приміщенні господарської будівлі за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту, до вилучення його 17.10.2024 року працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК України, а саме: придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу; закінченому замаху на вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіянні смерті двох осіб - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, оскільки ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі; незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.15 п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, суд першої інстанції вказав, що виходячи з установлених судом фактичних обставин, характеру взаємостосунків між потерпілими та обвинуваченим, станом алкогольного сп`яніння в момент спричинення ушкоджень, локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого до та після посягання, дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за наслідками, що фактично настали, оскільки умисел на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, не знайшов свого підтвердження.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та пом`якшити призначене його підзахисному покарання, шляхом застосування ст.69 КК України, із звільненням ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування скарги посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Просить врахувати тяжкий стан здоров`я його підзахисного, який втратив руку та око, є особою з інвалідністю, має стійкі та незворотні наслідки для здоров`я. Суд першої інстанції, всупереч матеріалам справи, безпідставно не визнав щире каяття ОСОБА_8 , неодноразові прохання вибачення у потерпілих, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність судимостей та позитивні характеристики, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Крім того, в порушення вимог ст.370 КПК України, місцевий суд не навів переконливих мотивів, чому виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства. Також послався на показання свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що бачила на пальці потерпілої ОСОБА_10 кільце, походження якого їй невідоме, та вважає їх істотними для встановлення механізму події та питання, хто саме витягнув кільце (чеку) з гранати, які без належної мотивації відхилені судом.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положення статті 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч.1 ст.91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зазначаються - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Проте, зазначених вище вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 місцевим судом дотримано не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_8 , серед іншого, за ч.2 ст.15 п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, місцевий суд дійшов висновку про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та визнав його винуватим за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з цим, усупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а виклав формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.1,5 ч.2 ст.115 КК України за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Так, правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема в постановах Верховного Суду від 01.03.2018 (справа №466/9158/14-к, провадження №51-645 км18); 22.03.2018 (справа №521/11693/16, провадження № 51-380 км17).

Отже, аналізуючи зміст зазначеного вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що його зміст не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Однією із умов прийняття законного судового рішення є неухильне дотримання судом встановлених законом вимог до його форми та змісту.

Відтак, допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК України не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК України, а тому з урахуванням усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводи апеляційної скарги захисника підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним доказам згідно норм чинного КПК України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4