У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2848/25

Провадження №1-кс/348/113/26

10 лютого 2026 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000144 від 23.10.2025за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в частині заборони користування,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із заявою про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000144 від 23.10.2025за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в частині заборони користування.

В обґрунтування клопотання зазначає, щосектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000144 від 23.10.2025 за ч. 1 ст. 358 КК України.

Вказує, що відповідно до версії сторони обвинувачення, 08.09.2025 невідома особа ймовірно підробила договір купівлі-продажу транспортного засобу №8487/25/1/001703, на підставі якого здійснила продаж автомобіля марки AUDI А6, 2002 року випуску, номер кузова номер кузова НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю Тернопільської області. 25 листопада 2025 року в ході проведення огляду на земельній ділянці території домоволодіння в АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду було виявлено та вилучено транспортний засіб марки Audi А6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 . Цього ж дня транспортний засіб визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000144.

26 листопада 2025 року дізнавачем Надвірнянського РВП ГУНП в ІваноФранківській області за погодженням із прокурором Надвірнянської окружної прокуратури до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області подано клопотання про накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 27.11.2025 у справі № 348/2848/25 на зазначений автомобіль накладено арешт шляхом заборони його відчуження, а також користування та розпорядження ним.

Вважає, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження частково відпала потреба з огляду на наступне. Так, з моменту накладення арешту на вказаний автомобіль, тобто вже більше двох місяців, із його власником - ОСОБА_3 не проведено жодної слідчої дії, зокрема, останній не отримував жодних повісток чи викликів для проведення із ним процесуальних дій, про підозру у вчиненні кримінального проступку або злочину, йому також не повідомлялось.

Також вказує, що щодо майна, відносно якого вирішується питання про скасування арешту будь-які процесуальні дії також не проводяться. Увесь цей час вказаний автомобіль зберігається на відкритій місцевості та не захищений від зовнішніх факторів у вигляді дощу, снігу та обледеніння, що негативно впливає на його технічний стан, особливо з урахуванням погодних умов та цьогорічної зими. Крім того, внаслідок застосування арешту автомобіля із забороною його користування, його законний власник ОСОБА_3 протягом тривалого часу суттєво обмежений у можливості пересування та можливості дістатися місця своєї роботи, яке знаходиться у с. Поляниця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, тобто на значній відстані від місця його проживання.

ОСОБА_3 надає соціальні послуги та здійснює догляд на непрофесійній основі за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в свою чергу також підтверджує потребу ОСОБА_3 у користуванні транспортним засобом - автомобілем марки AUDI A 6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , який він, крім іншого, використовує для поїздок до закладу охорони здоров`я разом із ОСОБА_6 , за яким здійснює догляд, а також для вирішення побутових та іншого роду питань останнього.

За таких обставин, на даний час обсяг застосованого слідчим суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області арешту на вищевказаний автомобіль є непропорційним, порушує права ОСОБА_3 як добросовісного набувача і є для нього надмірним тягарем, що слугує самостійною підставою для часткового скасування ухвали про накладення арешту на вищезгаданий автомобіль.

Також ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та власником вищевказаного автомобіля і придбав його законним шляхом, а також жодним чином не був обізнаний із можливими протиправними діями інших осіб, які на даний час є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000144. В свою чергу, у сторони обвинувачення відсутні докази протилежного. Натомість, жодних доказів чи підстав вважати, що ОСОБА_3 як законний власник та добросовісний набувач вищезазначеного автомобіля, який витратив значні грошові кошти для його придбання, ремонту, а також для здійснення інших поліпшень цього майна (заміна масла, фільтрів, розхідників, тощо) зацікавлений чи має намір у його приховуванні, пошкодженні, псуванні, зникненні, втраті, знищенні, перетворенні, передачі, у сторони обвинувачення також немає.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000144 органом дізнання проводиться за ч. 1 ст. 358 КК України, тобто виключно за фактом підроблення офіційного документа договору купівлю-продажу автомобіля. За таких обставин не зрозуміло яким чином вищевказаний автомобіль на даний час може бути речовим доказом кримінального правопорушення і здатний мати на собі його сліди, як про це зазначено в ухвалі слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про накладення арешту від 27.11.2025 у справі № 348/2848/25.

Таким чином, з метою забезпечення розумного балансу між інтересами кримінального провадження та виконання органом досудового розслідування його завдань, визначених ст. 2 КПК України з одного боку, а також законними правами та інтересами законного власника вищевказаного автомобіля, є необхідність у частковому скасуванні накладеного арешту на автомобіль у частині заборони користування ним.

За таких обставин просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від27.11.2025 у справі № 348/2848/25 на автомобіль марки AUDI A 6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , в частині заборони користування вказаним автомобілем та повернути автомобіль марки AUDI A 6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 його законному власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. Вд представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 10.02.2026 надійшло клопотання, в якому просив клопотання про часткове скасування арешту майна задовольнити з підстав викладених в ньому, а також проводити розгляд клопотання без його участі та без участі ОСОБА_3 .

Сторона обвинувачення у судове засідання не прибула, проте до суду надійшла заява дізнавача, в якій вона просила клопотання представника ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна залишити без задоволення, щодо скасування арешту на автомобіль марки AUDI A 6, 2002 року випуску заперечує. Також просила проводити розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997р.№ 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Як встановлено, сектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 23.10.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

25.11.2025 в ході проведення огляду на земельній ділянці території домоволодіння в АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду було виявлено та вилучено транспортний засіб маркиAudi А6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 .

Постановою т.в.о. начальника сектору дізнання Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 25.11.2025 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000144.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2025 у справі 348/2848/25 (провадження 1-кс/348/595/25), накладено арешт на автомобіль марки AUDI A 6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

У рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), пункт 57, та «East West Alliance Limited», пункт 188). При цьому має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, пункт 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

В цьому випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 22.12.2025 залишено без змін ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2025 у справі 348/2848/25 (провадження 1-кс/348/595/25), якою накладено арешт на автомобіль марки AUDI A 6, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 22.12.2025 під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погодилася з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть мати доказове значення під час досудового розслідування, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що сектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 09.02.2026, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 10.02.2026, прокурором Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_8 об`єднано в одне провадження матеріали досудового розслідування за №0000144 від 23.10.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та матеріали №0000013 від 09.02.2026, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000144.

Обставин, передбачених ст. 174 КПК України, які б слугували підставою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено, оскільки досудове розслідування не завершене та проводяться слідчі і процесуальні дії спрямовані на встановлення достовірних обставин кримінальних правопорушень.

Заборону користування майном застосовано слідчим суддею для збереження речового доказу та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, та проведення слідчих та процесуальних дій.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

На цей час органом досудового розслідування не встановлені обставини, які дозволяють дійти переконання, що надання ОСОБА_3 права користування транспортним засобом марки AUDI А6, 2002 року випуску, не буде впливати на ефективність досудового розслідування та не буде порушувати права інших осіб, які можуть бути визнані потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, скасування арешту вищевказаного рухомого майна в частині заборони користування на цей момент є передчасним, оскільки досудове розслідування триває, а вказане майно визнано речовим доказам, на даний час не проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Виходячи із вищевикладеного у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині заборони користування необхідно відмовити.

Між тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді чи суду в майбутньому.

Керуючись ст. 98, 100, 170, 171, 174, 309, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000144 від 23.10.2025в частині заборони користування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено і підписано 10.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1