УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року

м. Київ

Справа № 1-41/99

Провадження № 51-1992 зво 26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду від 10 листопада 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 01 червня 2000 року щодо нього разом із клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду,

встановив

Як убачається з матеріалів провадження та змісту заяви, вироком Вінницького обласного суду від 10 листопада 1999 року ОСОБА_4 був засуджений за п.п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 198-2 КК України у редакції 1960 року із застосуванням положень ст. 42 КК України 1960 року до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 01 червня 2000 року зазначений вирок суду було змінено. Виключено з рішення суду кваліфікацію дій ОСОБА_4 за п. «е» ст. 93 КК України 1960 року й призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

У своїй заяві ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність указаних судових рішень, просить їх скасувати та призначити новий розгляд з обов`язковим забезпеченням його права на захист та участю захисника. Указує на порушення його права на захист Верховний Судом України у 2000 році, оскільки розгляд його справи відбувся без участі захисника, й таке порушення носило системний і безперервний характер на всіх ключових стадіях кримінального провадження. Зазначає про фальсифікацію окремих матеріалів справи, застосування до нього тиску під час провадження, порушення його конституційних і конвенційних прав в контексті окремих висновків у окремих рішеннях ЄСПЛ.

Також, посилаючись на положення ст. 434-2 чинного КПК України, просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми та необхідністю забезпечення єдності судової практики.

Крім цього, 25 травня 2026 року від ОСОБА_4 на адресу Верховного Суду надійшли письмові пояснення із додатковими доводами до указаної вище заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

У них ОСОБА_4 вказує про відсутність захисника на ключових стадіях кримінального провадження, а саме під час явки з повинною, первинних допитів та інших слідчих дій, або ж про залучення захисника, який мав зв`язок з органами прокуратури. На переконання скаржника, є підстави вважати, що окремі процесуальні документи були оформлені із суттєвими порушеннями, оскільки ордер адвоката датований пізніше проведення окремих слідчих дій. Зазначає про обставини, які, на його думку, свідчать про фальсифікацію окремих документів та процесуальних матеріалів, а також про фізичний та психологічний тиск, який, на його переконання, мав місце під час досудового слідства.

Окрім цього вказує, що повноцінний доступ до матеріалів кримінальної справи та можливість належного аналізу документів він отримав лише після ознайомлення з копіями матеріалів справи у 2020 році, у зв`язку з чим наведені обставини мають триваючий характер.

Перевіривши заяву ОСОБА_4 разом із доповненнями та додатковими поясненнями до неї, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за виключними обставинами з огляду на таке.

Порядок здійснення провадження за виключними обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік виключних обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з приписами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, якими, є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому положеннями ч. 3 ст. 463 КПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати.

З огляду на це, системне тлумачення зазначених норм свідчить, що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подана до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати лише в разі встановлення міжнародною установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань саме при вирішенні цієї справи судом.

Однак доводи поданої ОСОБА_4 заяви не містять посилань на те, що у цій справі ОСОБА_4 звертався до певної міжнародної установи, й у цій справі було встановлено порушення Україною взятих на себе міжнародних зобов`язань. Заявник лише узагальнено посилається на порушення його конвенційних прав, зокрема в контексті порушення його права на захист, а також посилається на три рішення ЄСПЛ стосовно інших осіб у інших справах.

З огляду на це, немає передбачених законом підстав для розгляду цього провадження саме Великою Палатою Верховного Суду, що також підтверджується змістом позиції Великої Палати Верховного суду, висловленої в ухвалі від 22 січня 2024 року у справі № № 1-80 (провадження № 13-6 зво 24).

Зокрема там зазначено, що згідно з приписами ч. 5 ст. 33 КПК України кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу, судом, який ухвалив рішення, що переглядається, а Великою Палатою - на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК України. Наведене узгоджується з іншими положеннями глави 34 вказаного Кодексу «Провадження за нововиявленими або виключними обставинами».

Такими чином, розгляд провадження щодо перегляду за виключними обставинами рішення суду касаційної інстанції у кримінальному провадженні (справі) з інших підстав, ніж передбачені положеннями п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК України, здійснюється Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду, до якого власне і звернувся заявник.

Оцінюючи зазначені заявником у якості виключних обставин інші факти і посилання, колегія суддів констатує, що вони також не містять вказівок на ті обставини, які передбачені положеннями КПК України у якості виключних.

Зокрема, у змісті заяви ОСОБА_4 не йдеться про встановлену Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, а також не йдеться про встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Заявник здебільшого акцентує свою увагу на доводах про порушення його права на захист, про фальсифікацію матеріалів справи, про фізичний та психологічний тиск на нього, наголошуючи на необхідності невідкладного розгляду його заяви по суті з огляду на складну ситуацію з його станом здоров`я. Однак зазначені обставини не передбачені зазначеними вище положеннями КПК України як виключні в аспекті їхньої можливості виступати підґрунтям для перегляду певного чинного судового рішення.

Крім того, як указувалося вище, відповідно до ч. 4 ст. 459 КПК України обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак у поданій ОСОБА_4 заяві не йдеться про наявність таких процесуальних рішень.

Також доводи засудженого у заяві про наявність виключних обставин через порушення, допущені Верховним Судом України під час розгляду скарг, не можуть вважатися виключними в аспекті положень ч. 3 ст. 459 КПК України, оскільки вони стосуються оцінки процедури розгляду цієї справи в суді касаційної інстанції, а не зазначених у змісті вказаної норми закону обставин.

Крім цього, окремо колегія суддів вбачає необхідним вказати, що вирок Вінницького обласного суду 10 листопада 1999 року щодо засудженого ОСОБА_4 , про необхідність перегляду якого за виключними обставинами заявник також зазначає у своїй заяві, не може бути переглянутий в межах цієї екстраординарної процедури судом касаційної інстанції, адже він ухвалений судом нижчої інстанції, тоді як відповідно ч. 1 ст. 464 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Крім цього, окреме клопотання засудженого про передачу цього провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми та необхідністю забезпечення єдності судової практики на ґрунті положень ст. 434-2 КПК України також не може бути задоволене, оскільки за змістом положень ст. 434-1 КПК України передача провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду з указаних підстав може здійснюватися судом, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку, тоді як ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, тобто в порядку екстраординарної процедури, а не в порядку касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення судів нижчих інстанцій.

З огляду на це положення ст. ст. 434-1, 434-2 КПК України у цьому випадку не можуть бути застосовані.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року в справі № 522/14170/17, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Хоча наведена правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду стосується заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, колегія суддів вбачає її цілком релевантною щодо обставин цього провадження за виключними обставинами з урахуванням зазначених вище аспектів.

Тому, керуючись положеннями ст. 434-1, 434-2, 459, 463, 464 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про передачу провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 , про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду від 10 листопада 1999 року та ухвалу Верховного Суду України від 01 червня 2000 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3