справа №176/4616/25
провадження №1-кп/176/162/26
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, не працює, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , наразі перебуває: Державна установа Дніпровська установа виконання покарань №4, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 80, раніше судимий: 09.09.2024 вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ст. 307 ч.1, ст. 309 ч.2, ст. 70 ч. 1 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.308 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2025 року за №0000298,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.308 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2025 року за №0000298.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.11.2025 року, який продовжувався до 23.04.2026 включно.

В судовому підготовчому засіданні прокурор висловила думку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Зазначила, що дане кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, обвинувальний акт відповідає ст.291 КПК України. Підстав для його зупинення та закриття судового розгляду не має. Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні з участю учасників провадження. Крім того, прокурор заявив клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення або ухилитись від суду. Зокрема зазначила, про обґрунтованість підозри, що тяжкість покарання може стимулювати обвинуваченого до втечі, є особою раніше судимою, відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працює, стабільного доходу не має, характеризується посередньо. Також вказала, що обвинувачений може здійснювати вплив на свідків, які не допитані в судовому засіданні, в тому числі на свідка, до якого застосовано заходи безпеки. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищезазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважав можливим застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт з огляду на наявність у нього постійного місця проживання, родичів , ризики вказані прокурором вважає недоведеними, оскільки обвинувачений не перебував у розшуку, на всі виклики з`являвся.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що дасть змогу залікувати його відкриту рану на нозі.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст.199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У ч. 1 ст. 177 КПК України закріплено, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшло підтвердження під час розгляду на стадії досудового розслідування слідчим суддею клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.11.2025 року строк з визначенням розміру застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому вищевказаного запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів з корисливих мотивів, докази по якому ще не досліджені, свідки по справі судом не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою за ч.1 ст. 307 КК України, офіційно не одружений, неповнолітніх на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку у лікаря нарколога з 31.05.2006 року.

При вирішенні питання, суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, який є раніше судимий, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Крім того, суд враховує, що в даному кримінальному провадженні не допитані свідки, в тому числі і свідок до якого застосовані заходи безпеки, тому наявний ризик впливу на свідків.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст.176-178,183,193-194,196 України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст.23 та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування заявлених прокурором ризиків, які на даний час продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обраний, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого ОСОБА_4 , не можуть їм запобігти.

В рамках кримінального провадження триває вирішення питання щодо призначення судового розгляду, запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду неможливо, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Обставини, на які посилається захисник та обвинувачений не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено продовженням існування обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

Менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 .

За викладених обставин, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора продовживши обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 червня 2026 року включно із визначенням застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Враховуючи, що підстав передбачених п.п. 4-8 ст. 284 КПК України для закриття та зупинення кримінального провадження судом не встановлено, складений органом досудового розслідування обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кримінальне провадження є підсудним Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, а також з урахуванням того, що всі необхідні дії, пов`язані із підготовкою до судового розгляду судом виконано, кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособово.

Керуючись ст.ст.,176-178,180,183,193-194,196, 199, 314-316 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2025 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.308 КК України задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 червня 2026 року включно.

Визначити заставу для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, яка може бути внесена ним особисто так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснюється, що у разі застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави на нього строком на два місяці покладаються наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, слідчого, прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, або спілкуватися з ними із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

Також обвинуваченому і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15 квітня 2026 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6