Справа № 642/153/26
Провадження № 1-кп/642/275/26
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2026 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстровано в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0000282 від 08.11.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_6 діючи за довіреністю №139 від 30.07.2015 року від ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з проханням розглянути проект землеустрою щодо відведення та передання у власність земельну ділянку загальною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Леб`язької сільської ради Чугуївського району Харківської області та повідомив, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства ще не скористався.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16.01.2016 № 292-СГ, було надано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0071 площею 1,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Леб`язької сільської ради Чугуївського району Харківської області.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0071 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором ОСОБА_7 Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 15.02.2016, номер відомостей про речове право: 13321219, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54.

Таким чином, ОСОБА_5 у вказаний спосіб реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим, в силу вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, право на повторне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у подальшому не мав.

Крім того, 03.10.2016 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що згідно вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних заволодіння шляхом обману земельною ділянкою державної форми власності, діючи умисно, з корисливих мотивів, подав заяву до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0459 орієнтовною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Малорогозянської селищної ради Золочівського району Харківської області та одночасно повідомив, що своє право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства не використовував.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 08.11.2016 № 12274-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0459 площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на Малорогозянської селищної ради Золочівського району Харківської області та передано вказану земельну ділянку ОСОБА_5 у власність.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0459 за ОСОБА_5 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором ОСОБА_8 Департамент реєстрації Харківської Міської ради, Харківської області 02.03.2017, номер відомостей про речове право: 19347266, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226.

Надалі, 28.03.2019 ОСОБА_5 відчужив зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_9 , РНОК1111 НОМЕР_1 , уклавши відповідний договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Рішенням Динканським районним судом Полтавської області від 19.08.2023 у справі № 529/63/23 земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0459 витребувано у власність Держави.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій, якими ОСОБА_5 довів правопорушення до кінця, отримав можливість володіти та розпоряджатися майном у виді земельної ділянки розташованої на території Малорогозянської селищної ради Золочівського району Харківської області площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0459, вартість якої, згідно нормативно- грошової оцінки, складає 77200 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник потерпілої юридичної особи Головного управління Держгеокадастру - ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд за своєї відсутності, проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: такі строки: 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Так, кримінальне правопорушення-проступок, передбачений частиною ч. 1 статті 190 Кримінального кодексу України є проступком, з дня вчинення кримінального правопорушення, яке віднесено до проступків, тобто з 2016 року минув 3-річний строк, при цьому обставини, що зупиняли чи переривали строки притягнення до кримінальної відповідальності, відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави судам необхідно враховувати, що процесуальні дії не можуть припиняти перебіг строків давності.

Так в ухвалі колегії суддів Першої судової палати ККС від 22 травня 2018 року (справа № 665/2387/14-к, провадження № 51- 240км18), зазначено, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальний проступок чи злочин певного ступеня тяжкості.

Строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Тому суд зауважив, що якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо неї. Що ж до можливого зупинення перебігу строків давності потрібно враховувати чи дійсно особа ухилялася від слідства чи суду. Колегія суддів Першої судової палати ККС у постанові від 19 червня 2018 року (справа № 659/234/16-к, провадження № 51-58км17) вказала, що з`ясовуючи, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила кримінальне правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) висловилася щодо кримінально-правової оцінки частої подачі клопотань про відкладення судових засідань в контексті ухилення особи від слідства і суду. Так у вказаному рішенні Велика Палата зазначила, що відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (Постанова ВС/ККС № 345/2618/16-к від 19.11.2019).

ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

У постанові від 26 березня 2020 року (справа № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, ним подане відповідне клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано обвинуваченим.

З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Відповідно до ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284-286, 370-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 190 Кримінального кодексуУкраїни на підставі статті 49 Кримінального кодексу України у звязку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексуУкраїни закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового засідання можуть отримати копію ухвали в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_12