УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/359/26

Провадження № 1-кс/486/62/2026

23 лютого 2026 року м. Південноукраїнськ

Слідчий суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Південноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянув клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2026 року за №0000026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2026 року прокурор Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучене 18 лютого 2026 року в ході проведення обшуку належне ОСОБА_4 майно, а саме, мобільний телефон «Redmi 13» на 128 ГБ, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету Національної поліції України CRI11664820, що зберігається у ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, заборонивши користування та розпорядження вказаним майном.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000026 від 03 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , не маючи законних джерел прибутку, володіючи злочинними зв`язками із невстановленими особами, які займаються незаконним обігом психотропних речовин та особами, які здійснюють незаконний збут таких речовин, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», обрала джерелом доходу діяльність, пов`язану з незаконним зберіганням та збутом на території м. Південноукраїнська Миколаївської області психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

18 лютого 2026 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 11:43 год, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, умисно та незаконно придбала у невстановленої в ході досудового розслідування особи, не менше як 6 (шість) полімерних пакетів з пазовим замком із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 18 грам, яку ОСОБА_4 в подальшому почала незаконно зберігати з метою збуту за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення її працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку від 18 лютого 2026 року в період часу з 11:43 год до 13:30 год.

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем постійного проживання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено речі, які належать їй, а саме, мобільний телефон «Redmi 13» на 128 ГБ, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету Національної поліції України CRI11664820.

Слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області 19 лютого 2026 року вилучений матеріальний об`єкт визнано речовим доказом.

Враховуючи вищевикладене, наявні всі законні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, звернулась з клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Власник майна та її захисник у судове засіданні не з`явились, про дату, час, та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

Заслухавши прокурора, дослідивши докази, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026, 03 лютого 2026 року внесені відомості за ч. 3 ст. 307 КК України. Короткий виклад обставин: 03 лютого 2026 року до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від о/у СКП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП В Миколаївській області про те, що мешканка м. Південноукраїнська, Миколаївської області за місцем свого проживання незаконного зберігає без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVР у великих розмірах.

Постановою від 04 лютого 2026 року призначено слідчу групу, а постановою від 05 лютого 2026 року призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу обшуку від 18 лютого 2026 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Redmi 13» на 128 ГБ, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету Національної поліції України CRI11664820.

Постановою слідчого від 19 лютого 2026 року вилучений матеріальний об`єкт визнано речовим доказом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В даному кримінальному провадженні існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вищевказане майно є доказом кримінального правопорушення, і внаслідок не накладення арешту може бути передано, знищено або зазнати змін.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи, що вилучене майно є речовим доказом, а також існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно може бути передане, знищене, або інформація на ньому зазнати змін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання, накласти арешт на вилучене 18 лютого 2026 року в ході проведення обшуку, належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, а саме, мобільний телефон «Redmi 13» на 128 ГБ, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету Національної поліції України CRI11664820, який вилучено до Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області заборонивши користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1