Провадження №1-кп/522/1456/26
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007 від 2 травня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 27 ч.3, 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоселівка, Саратського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 ч.3, 309 ч.1 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_5 ,

захисники - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 27 ч.3, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 ч.3, 309 ч.1 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 мотивуючи його тим, що відносно ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України. А саме, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований та у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, тому обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення покарання та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 мотивуючи його тим, що відносно ОСОБА_4 продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України. А саме, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований та у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Також, обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою відмови від показів. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника ОСОБА_7 .

Також, захисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто. Просив визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право, обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені відносно ОСОБА_3 раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високим ступенем ймовірності.

Що стосується ОСОБА_3 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років та, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Що стосується ризику, передбаченого статтею 177 ч. 1 п.3 КПК України, відносно ОСОБА_3 , то суд не вважає, що вказаний ризик продовжує існувати, оскільки суд вважає, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування з метою відмови від показів, які свідчать про його причетність до вчинення злочину не є слушними.

Крім того, суд вважає, що відносно ОСОБА_3 продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може продовжувати злочинну діяльність.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Також, слід зазначити, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, у рішенні по справі «Рідкодубський та інші проти України» від 22.01.2026 року Європейський суд з прав людини вказав, що перебування обвинуваченого тривалий час, при розгляді справи, під вартою, суперечить основоположним принципам статті 5-ої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у разі тривалого розгляду справи, відносно обвинуваченого повинен бути встановлений розмір застави у якості запобіжного заходу в вигляді застави.

Згідно зі статтею 182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 розмір застави, на рівні 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується ОСОБА_4 , то судом встановлено, що 14 жовтня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні на строк до 12 грудня 2025 року та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_4 , передбачені п.п. 1, 5 ч.1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високим ступенем ймовірності.

Що стосується ОСОБА_4 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років та, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

Що стосується твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом залякування, то суд не вважає слушним посилання прокурора на ризик, передбачений статтею 177 ч. 1 п.3 КПК України.

Також відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може продовжувати злочинну діяльність так як не є працевлаштованим та не має сталих соціальних зв`язків.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Також, слід зазначити, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, у рішенні по справі «Рідкодубський та інші проти України» від 22.01.2026 року Європейський суд з прав людини вказав, що перебування обвинуваченого тривалий час, при розгляді справи, під вартою, суперечить основоположним принципам статті 5-ої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у разі тривалого розгляду справи, відносно обвинуваченого повинен бути встановлений розмір застави у якості запобіжного заходу в вигляді застави.

Згідно зі статтею 182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 розмір застави, на рівні 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-177, 181, 314-315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 27 ч.3, 307 ч.3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22 травня 2026 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого, справа № 522/19826/23, провадження по справі № 1-кп/522/1456/26.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 ч.3, 309 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22 травня 2026 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого, справа № 522/19826/23, провадження по справі № 1-кп/522/1456/26.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі Апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя Приморського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1