Номер провадження: 11-кп/813/1061/26
Справа № 498/1227/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20.08.2025 у кримінальному провадженні №0000079 від 13.05.2025 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20.08.2025 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000079 від 13.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України повернуто до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки щодо відсутності в обвинувальному акті місця вчинення багатоепізодного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, є невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, щодо викладу фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, що позбавляє можливості суд під час підготовчого судового засідання визначитись з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема щодо підсудності даного кримінального провадження саме Великомихайлівському районному суду Одеської області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду прокурор Одеської спеціалізованої у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Доводи обґрунтовує тим, що ч. 2 ст. 291 КПК України не містить вимог щодо обов`язкової вказівки у обвинувальному акті точного місця вчинення кримінального правопорушення.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою направити обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явилися, захисник надав заяву про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності сторони захисту, оскільки питання щодо погіршення становища обвинуваченого у апеляційній скарзі сторони обвинувачення не ставиться, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності даних осіб.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 377 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Зазначене свідчить про те, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт суд зазначив, що встановити місце вчинення останнього за часом кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_8 неможливо, оскільки в обвинувальному акті зазначено: 23.05.2025 під час руху за маршрутом населених пунктів Захарівка Велика Михайлівка Тростянець Слов`яносербка, де під час руху останній передав неправомірну вигоду розміром 800 доларів США, що на думку суду, унеможливлює призначення до судового розгляду обвинувального акту та, як наслідок, ухвалення законного та справедливого рішення, оскільки зазначені недоліки щодо відсутності в обвинувальному акті місця вчинення багатоепізодного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, є невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, щодо викладу фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, що позбавляє можливості суд під час підготовчого судового засідання визначитись з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема щодо підсудності даного кримінального провадження саме Великомихайлівському районному суду Одеської області.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що положення ст. 291 КПК України, серед вимог до змісту обвинувального акту, безпосередньо вимог щодо зазначення місця вчинення кримінального правопорушення не містять.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 №5-238кс16, чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, надавати оцінку повноті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (Постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).

Саме прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ст.ст. 338, 339, 340 КПК України).

Отже, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення належить до повноважень прокурора. Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведені обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надав кримінально-правову кваліфікацію.

Виклад фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, формулювання обвинувачення, з одного боку, повинно бути конкретним і зрозумілим для забезпечення здійснення стороною захисту ефективного захисту від висунутого обвинувачення, а з другого - у частині способу вчинення кримінальних правопорушень воно не має бути настільки детальним, щоб стороння особа могла розцінити його як свого роду «методичні рекомендації» для способу вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображено дані про проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, про прийняті процесуальні рішення, а також відомості про заходи забезпечення кримінального провадження застосовані в ході досудового розслідування.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зазначена правова кваліфікація дій та викладено формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним. Разом з тим зазначено, що передача грошових коштів обвинуваченим відбулась під час руху транспортного засобу за маршрутом населених пунктів Захарівка Велика Михайлівка Тростянець Слов`яносербка.

Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини, наявність суперечностей у викладених прокурором обставинах, тощо, можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ними долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження, а тому висновки суду першої інстанції про повернення обвинувального акту з вищевказаних підстав є передчасними.

Поряд з цим, висновки суду першої інстанції про те, що відсутність у обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє суд можливості правильно визначити територіальну підсудність даного кримінального провадження, є безпідставними, зважаючи на вимоги ст. 32 КПК України, частина перша якої чітко передбачає визначення територіальної підсудності в тому числі і у разі, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо.

Відтак, судом першої інстанції не дотримано норм кримінального процесуального закону, оскільки завданням підготовчого судового засідання, на цій стадії, є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст. 314-317 КПК України.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції знайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до того ж суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської спеціалізованої у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20.08.2025 у кримінальному провадженні №0000079 від 13.05.2025 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000079 від 13.05.2025 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК Українив суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4