ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1236/26 Справа № 932/7386/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року у кримінальному провадженні №0000766 від 07 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 4 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 квітня 2026 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючі ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме те, що ОСОБА_7 може спробувати переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК, які відповідно до вимог ст.12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, застосувавши до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не можливо буде забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК, зокрема того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінально караних діянь направлених на створення небезпеки для життя та здоров`я достеменно не визначеного кола мирних місцевих жителів, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, замінити запобіжний захід на домашній арешт або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що стороною обвинувачення не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК, не долучено жодного доказу в підтвердження наявності вказаних ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник наголошує, на міцності соціальних зв`язків, обвинувачений постійно працював на момент затримання, має постійне місце проживання, де проживає разом з цивільною дружиною та має на утриманні неповнолітніх дітей. За місцем мешкання ОСОБА_7 не має негативних характеристик, скарг на нього не надходить. Тому, вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є занадто суворим, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, щодо виконання ним передбачених кримінально процесуальним законодавством обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в режимі захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра є обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000766 від 07.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 194, 199, 315 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких застосування та продовження тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке на час розгляду клопотання перебувало на стадії підготовчого судового засідання та призначене до судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Разом з тим, враховуючи стадію кримінального провадження апеляційний суд не має повноважень входити в перевірку доказів кримінального провадження та надавати їм оцінку, оскільки в такому випадку неминуче увійде у вирішення тих питань, які на цій стадії відносяться до повноважень суду першої інстанції, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора у контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що вони є достатньо обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Відповідно до клопотання прокурора метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення нового кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого та доводи захисту, викладені в судовому засіданні про необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та які відносяться до категорії тяжких (ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК), за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років та яке йому загрожує у разі визнання його винуватим та відповідно наявність, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до переконливого висновку про необхідність продовження останньому строку тримання під вартою та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обґрунтованими є і висновки суду про доведеність ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, враховуючи, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Як встановлено з матеріалів контрольного провадження, судовий розгляд справи призначено цією ж ухвалою суду 02.02.2026, тобто він ще не розпочався, відповідно, свідки та потерпілі не допитані.

При цьому судом першої інстанції також враховано обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема останній обвинувачується у вчиненні хуліганських дій стосовно потерпілих із застосуванням гранати.

Отже, викладені обставини у сукупності свідчать про те, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим і з такими висновками погоджується апеляційний суд.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, продовження військового стану, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились, судовий розгляд триває, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо недоцільності на даній стадії судового провадження визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК, зокрема тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінально караних діянь направлених на створення небезпеки для життя та здоров`я достеменно не визначеного кола мирних місцевих жителів.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи відповідне рішення, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про його особу, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 315 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції також зважає на доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, ту обставину, що останній до затримання був працевлаштований, має постійне місце проживання, де проживає разом з цивільною дружиною та має на утриманні неповнолітніх дітей, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції та на даний час не спростовують правильності висновків суду про те, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку та запобігти наявним ризикам.

Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК та дійшов обґрунтованого висновку про не визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, з чим погоджується колегія суддів, а відповідні доводи захисту є неспроможними.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року про продовження строку тримання під вартою стосовно стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 4 статті 296 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4