Справа № 739/951/24
Провадження № 1-кп/739/71/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, клопотання прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 28.06.2023 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ясногорськ Тульської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2026 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 , одночасно з клопотанням про затримання з метою приводу, подав до канцелярії суду письмове клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Обвинувачений ОСОБА_5 достовірно знаючи, що стосовно нього в суді розглядається кримінальне провадження, незважаючи на неодноразові виклики, у судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв. У зв`язку з неявкою в судове засідання до обвинуваченого неодноразово застосовувались приводи, які не були виконані через відсутність обвинуваченого за місцем мешкання та неможливістю встановлення його місця перебування. Таким чином ОСОБА_4 переховується від суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду від 15.01.2026 року останнього оголошено в розшук. Враховуючи тяжкість злочину, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, у прокурора наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 ухиляється від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом переховування від суду. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може виїхати за межі України.Зокрема наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, котрий обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та розуміючи тяжкість і невідворотність покарання за вчинений ним злочин, за викликом до суду без поважних причин не з`являється, ухиляючись таким чином від виконання процесуальних обов`язків та переховуючись від суду. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, котре є тяжким, законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Покарання за вказаний злочин, не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі, що останній цілком усвідомлює. При цьому він не працевлаштований, не одружений, зареєстрований в іншому районі, власного житла не має. Інший (більш м`який) запобіжний захід застосувати не можливо, оскільки враховуючи вищевикладене, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру. Зважаючи на те, що обвинуваченим вчинено злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КПК України під час дії воєнного стан, суд на підставі ч.4 ст. 183 КПК України, має право не визначати розмір застави. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні. Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він не переховувався від суду, а знаходився на лікуванні з приводу свого захворювання, та просив долучити до матеріалів справи копію медичної довідки, а що стосується приводів, то до нього ніхто не приходив та не шукав його. Також заявив, що свої інтереси в суді буде захищати сам, послуг захисника не потребує. Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. За час перебування кримінального провадження на розгляді в Новгород-Сіверському районному суді Чернігівської області з 24.03.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 жодного разу до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, у зв`язку з чим підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за цей час так і не було проведено, ухвали суду про застосування приводів до обвинуваченого не були виконані, оскільки ОСОБА_4 був відсутній за місцем проживання. У зв`язку з переховуванням від суду, обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук. 05.02.2026 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області було надано дозвіл на затримання вищезазначеної особи з метою його приводу до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. До ризиків, передбаченим ст. 177 цього Кодексу належать: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Згідно з частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Як вбачається, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Покарання за вказаний злочин не передбачає альтернативних видів, крім позбавлення волі, що останній цілком усвідомлює. Таким чином ОСОБА_4 перебуваючи на волі та розуміючи тяжкість і невідворотність покарання за вчинений ним злочин, за викликами до суду жодного разу, протягом більше ніж півтора роки не з`являвся, про причини неявки суд жодного разу не повідомив, хоча був обізнаний про перебування на розгляді в Новгород-Сіверському районному суді Чернігівської області кримінального провадження відносно нього, тому суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про неможливість з`явитися до суду у зв`язку з перебуванням на лікуванні, чи неврученням судових повісток, а розцінює таку поведінку обвинуваченого, саме як ухилення та переховування від суду. Тому, викладене переконливо свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України. Також, прокурором в судовому засіданні доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КК України. Отже, задовольняючи клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ч. 4 ст. 183 КПК України, яке передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. За таких обставин суд приходить до висновку, що заставу обвинуваченому ОСОБА_4 не потрібно визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183 197, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 28.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 16 год. 00 хв. 30 квітня 2026 року, з подальшим утримання в ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31». Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 06 березня 2026 року.