Справа № 991/1640/26
Провадження 1-кс/991/1654/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , дослідивши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нерозгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 лютого 2026 року була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні детективів Національного антикорупційного бюро України перебуває у кримінальне провадження № 0000596 від 15.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 368 КК України.

18.06.2021 детективи Національного антикорупційного бюро України на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 11.06.2025 по справі №991/5584/25 провели обшук у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , в ході якого вилучено майно, яке належить Getinge Polska Sp. z o.o.

12.02.2026 адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах Getinge Polska Sp. z o.o., звернувся до Національного антикорупційного бюро України з клопотанням № 296/3510-51 від 12.02.2026, яким питав про стан проведення експертизи щодо вилученого майна.

Водночас адвокат вказує, що він досі не отримав відповіді за результатом розгляду його клопотання. У зв`язку з цим, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, адвокат просить зобов`язати детектива Національного антикорупційного бюро України розглянути його клопотання відповідно до ст. 220, 221 КПК України

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зокрема, пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а також суб`єктів, які мають право на їх оскарження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 цього Кодексу. Виняток із такого правила становлять рішення, прийняття яких КПК не передбачає, але їх фактично прийнято (п. 27 постанови Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к).

Відтак, рішення, дії чи бездіяльність, можливість оскарження яких прямо не передбачена одним з пунктів ч. 1 ст. 303 КПК України, не можуть бути предметом судового контролю з боку слідчого судді, крім рішень, які хоч прямо і не передбачені КПК, але фактично прийняті слідчим, дізнавачем або прокурором. Усі інші їхні рішення, дії чи бездіяльність можуть бути предметом оскарження в суді під час підготовчого провадження.

Адвокат вважає, що бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України полягає у нерозгляді та ненаданні відповіді на його клопотання, а порядок оскарження таких дій, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підлягає оскарженню бездіяльність, яка відповідає таким трьом обов`язковим ознакам: (1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, що передбачає правила розгляду клопотань на стадії досудового розслідування.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Тобто, у ст. 220 КПК України закріплено обов`язок і порядок розгляду слідчим, дізнавачем, прокурором на стадії досудового розслідування не будь-яких, а лише тих клопотань, які стосуються ініціювання необхідності виконання певних процесуальних дій.

Хоча нормами КПК України не надано визначення поняття «процесуальна дія». Проте, із системного аналізу положень п. п. 10, 16, 16-1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 24, ч. 5 ст. 27, п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 40, п. п. 9, 12 ч. 3 ст. 42, п. 4 ч. 2 ст. 56, п. п. 4, 7 ч. 3 ст. 64-1 КПК України, вбачається, що під процесуальною дією розуміється передбачена кримінальним процесуальним законом дія, вчинення якої належить до процесуальних повноважень слідчого (детектива), дізнавача, прокурора, та яка спричиняє визначені КПК правові наслідки у вигляді виникнення, зміни чи припинення у межах конкретного кримінального провадження кримінально-процесуальних відносин (прав, обов`язків, тощо).

Зі змісту поданої скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що адвокат ОСОБА_2 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із клопотанням в якому просив надати інформацію щодо того чи призначена в межах кримінального провадження №0000596 експертиза щодо (1) мобільного телефона «iPhone 13» чорного кольору з білою паперовою наклейкою з штрих-кодом та номером QMPL300188, (2) ноутбука «DELL» latitude 5350 st: G8VLL34 з білою паперовою наклейкою з штрих-кодом та номером QMPL401852 з зарядним пристроєм. У разі призначення експертиз щодо зазначеного майна адвокат просив надати копії постанов про їх призначення, інформацію про стан проведення та орієнтовні строки завершення. Крім того, просив повідомити про актуальний стан кримінального провадження №0000596.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що адвокат безпідставно в своїй скарзі посилається на положення ст. 221 КПК України, яка покладає на детектива обов`язок надати іншій стороні за її клопотанням матеріали досудового розслідування для ознайомлення, оскільки клопотання адвоката не містить ані посилання на вказану статтю, ані відповідної вимоги про надання можливості ознайомитись з відповідними матеріалами.

Натомість, як вже було зазначено, адвокат звернувся з клопотанням про надання йому інформації, що не є процесуальною дією в розумінні ст. 220 КПК України, оскільки відсутні норми, згідно з якими детектива було б наділено обов`язком надати адвокату таку інформацію. Також кримінальним процесуальним законом не визначено і строку, у який детектив зобов`язаний розглянути клопотання адвоката про надання інформації.

Відтак, слідчий суддя дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_2 дійшов висновку, що вона подана на бездіяльність детектива, яка не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України, у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

З огляду на викладене та, враховуючи те, що скарга, виходячи з положень ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нерозгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1