ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2312/24 Номер провадження 11-кп/814/1018/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2024 року за №0000156, 28 січня 2023 року за №0000285, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 20 лютого 2026 року, обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно залишено ОСОБА_7 раніше визначену за ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчук від 09 вересня 2025 року заставу в розмірі 342 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 035 575 гривень, і постановлено покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк до 20 лютого 2026 року в разі її внесення.

Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визначення ОСОБА_7 раніше визначеного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави - 342 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Свої вимоги мотивує тим, що: визначений судом першої інстанції ОСОБА_7 розмір застави є непомірним для нього; при визначенні застави місцевий суд не врахував те, що матеріальна шкода компенсована потерпілим і вони не мають претензій матеріального характеру до обвинуваченого, про що подані заяви в кримінальному провадженні.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату, час апеляційного розгляду, заявили клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Тому в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд зазначеної вище апеляційної скарги здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки місцевого суду щодо необхідності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають фактичним обставинам провадження, є правильними та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апелянта зводяться до необхідності зменшення визначеного ОСОБА_7 розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Однак наведені вище доводи позбавлені підстав.

За приписами ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За практикою Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в певному розмірі за своєю ефективністю забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, повинен бути еквівалентним рівню виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року Європейський суд з прав людини наголосив, що, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, та її матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, заподіяння яких інкримінується цій особі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що за змістом пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 інкриміновано вчинення трьох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КПК України - умисного знищення чужого майна шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб зі спричиненням потерпілим майнової шкоди на загальну суму 1 608 544 гривні 40 копійок.

Із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині доведеності в цьому кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, адже наявні у справі факти та обставини, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, учинити інше кримінальне правопорушення. Ці ризики не зменшились.

Продовживши ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на підставі ч.3 ст.183 КПК України визначив обвинуваченому заставу в раніше визначеному розмірі 342 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_7 епізодів тяжкого злочину за попередньою змовою з іншими особами, а саме цілеспрямованих дій, спрямованих на знищення та пошкодження транспортних засобів шляхом підпалів із заподіянням майнової шкоди в загальному розмірі 1 608 544 гривні 40 копійок, що має винятково високий ступінь суспільної небезпеки, сукупності даних про особу й поведінку обвинуваченого, в тому числі його сімейного та майнового стану, того, що ОСОБА_7 хоча в силу ст.89 КК України не судимий, однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ухилявся від слідства, у зв`язку з чим, оголошувався в державний та міжнародний розшук, слідчим суддею надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не має міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки з огляду на всі обставини провадження в їх сукупності, доведеності таких, що не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визначений ОСОБА_7 розмір застави відповідає вимогам ч.4 ст.182 КПК України, є справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і в порядку абз.5 ч.5 ст.182 КПК України обгрунтовано виходить за межі, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Нових обставин, які би вказували на наявність належних і достатніх підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави ОСОБА_7 , є відсутніми.

Що стосується посилань захисника на компенсування шкоди потерпілим та відсутність у них претензій майнового характеру до обвинуваченого, то вони не спростовують наведені вище висновки, оскільки: застава як альтернативний захід є не правовим механізмом відшкодування шкоди, а є заходом забезпечення кримінального провадження для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 і запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились; наведені вище доводи не спростовують висновки суду першої інстанції про неможливість запобігти наведеним вище ризикам у разі незастосування обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у раніше визначеному розмірі з огляду на всі обставини провадження, що мають правове значення при вирішенні питання про запобіжний захід, у їх сукупності; апелянтом не надано суду апеляційної інстанції даних на підтвердження наведених ним обставин.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4