ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001386 від 06.11.2025 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, із вища освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України,

встановив:

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001386 від 06.11.2025 року відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України.

Обґрунтовуючи подану скаргу сторона захисту послалась на те, що стороною обвинувачення ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , водночас наведені у повідомленні про підозру фактичні обставини та зібрані на даний момент матеріали кримінального провадження не підтверджують наявності в діях ОСОБА_7 прямого чи непрямого умислу на заподіяння саме тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого. Так, з обставин, викладених у повідомленні про підозру вбачається, що дії ОСОБА_7 були спрямовані не на заподіяння шкоди потерпілому, а виключно на зупинку особи, яка намагалася уникнути перевірки військово-облікових документів. При цьому, форма впливу полягала у штовханні тілом, без застосування будь-яких знарядь, зброї, спеціальних засобів чи предметів, здатних об`єктивно спричинити тяжкі тілесні ушкодження. Отже, такий характер дій об`єктивно не свідчить про наявність очевидного наміру спричинити тяжкі наслідки для здоров`я. Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що тілесні ушкодження настали не безпосередньо внаслідок дій ОСОБА_7 , а в результаті падіння потерпілого та удару об нерухому перешкоду, що свідчить про опосередкований характер настання наслідків та переривання прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями підозрюваного та наслідками, які інкримінуються стороною обвинувачення. Також, матеріли кримінального провадження станом на момент повідомлення про підозру та до теперішнього часу не містять висновку судово-медичної експертизи, яким би достовірно підтверджувалося спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень, а не тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що у діях ОСОБА_7 відсутній умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а сама форма вини може бути оцінена виключно як необережна, у вигляді протиправної недбалості, у зв`язку із чим дії ОСОБА_7 не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України та підлягають перекваліфікації за ст. 128 КК України як необережне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, за умови належного та допустимого підтвердження характеру й ступеня шкоди здоров`ю потерпілого. Також, відсутність у діях ОСОБА_7 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень підтверджується показаннями свідків, допитаних в межах даного кримінального провадження, зокрема показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Отже, аналіз змісту повідомлення про підозру свідчить про те, що стороною обвинувачення не дотримано вимог закону, оскільки в ньому: не наведено жодних доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_7 прямого або непрямого умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень; фактичні обставини викладені у формі припущень та не підтверджені належними й допустимими доказами, здобутими у встановленому законом порядку; причино-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_7 та настанням тілесних ушкоджень належним чином не доведено. Крім того, повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки не містить: чіткого та конкретного формулювання умислу, з яким нібито діяла особа; конкретизації дій, якими саме, за версією сторони обвинувачення, було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження; належного обґрунтування суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення.

Посилаючись на викладенні обставини захисник ОСОБА_5 просить скасувати повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України, вручене ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001386 від 06.11.2025 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги сторони захисту, зазначивши, що підозра є обґрунтованою та повністю відповідає матеріалам, обставинам справи.

Слідча в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначивши, що наразі матеріали направлено на комісійну експертизу для встановлення ступеня тяжкості та відсотку втрати працездатності. Також, зазначила, що обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами провадження, зокрема допитом потерпілого, довідкою з МКЛ №1, розширеною довідкою, згідно якої потерпілий був в реанімації, записами з камер відеоспостереження, на яких видно як з автобуса вибігають два чоловіки, однин з яких опізнаний як ОСОБА_7 , допитом свідка ОСОБА_11 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані сторонами докази, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Так, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють» (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Отже, аналіз вищезазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; питання дотримання стандарту «достатніх доказів» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчими ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001386 від 06.11.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.11.2025 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він будучи залученим на громадських засадах до мобільних груп працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення мобілізаційних заходів, 06.11.2025 року приблизно о 07:40 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, відразу після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 була сформована мобілізаційна група до якої був залучений на громадських засадах ОСОБА_7 , яка вирушили на пасажирському мікроавтобусі марки Mercedes-Benz з державними номерними знаками НОМЕР_1 , які не належать до даного автотранспорту, по маршруту відпрацювання. В подальшому, під час відпрацювання території, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Леонтовича побачили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що пересувався на велосипеді.

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 зупинились для перевірки документів у ОСОБА_8 , однак останній побачивши працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 почав від них втікати на велосипеді по тротуару, а працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 почали його наздоганяти на мікроавтобусі.

В подальшому, 06.11.2025 року о 08:26 год., наздогнавши ОСОБА_8 по вул. Базарна в м. Одеса, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з Таха Халед зупинили мікроавтобус поруч із будинком № 18 та із мікроавтобуса вибіг ОСОБА_7 щоб зупинити ОСОБА_8 , який в цей час пересувався по тротуару на велосипеді.

В цей час у ОСОБА_7 який був обурений тим що ОСОБА_8 намагався втекти на велосипеді, з мотивів явної неповаги до охоронюваних цінностей, життя та здоров`я людини, виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Приступивши до безпосередньої реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , 06.11.2025 року, приблизно о 08:26 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись поруч з будинком № 18 по вул. Базарна в м. Одесі, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, вискочив з пасажирського мікроавтобуса на якому вони пересувались, та почав бігти на переріз потерпілому ОСОБА_8 , який в цей час рухався на велосипеді по тротуару, вздовж будинку № 18 по вул. Базарна в м. Одеса, та порівнявшись із потерпілим ОСОБА_8 , умисно, всім корпусом свого тіла, ОСОБА_7 штовхнув потерпілого ОСОБА_8 , від чого останній рухаючись на великій швидкості на велосипеді вдарився в металеві решітчаті двері та впав з велосипеда на асфальтне покриття, отримавши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому ребер справа з 2 по 9 ребро (5, 7, 8 зі зміщення уламків), закритий багатоуламковий перелом тіла правої лопатки зі зміщенням уламків, закритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки з відривом малого вертлюгу та зміщенням уламків, правобічний малий пневматоракс, контузія правої легені, міжм`язова емфізема справа, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

В подальшому ОСОБА_7 , побачивши поруч лежачого на асфальті ОСОБА_8 , який став кричати від болю, та звати на допомогу перехожих, суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_8 в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному стані, та маючи можливість надати таку допомогу, з метою уникнути кримінальної відповідальності, залишивши місце скоєння кримінального правопорушення на пасажирському мікроавтобусі марки Mercedes-Benz з державними номерними знаками НОМЕР_1 , разом із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 втекли, а потерпілий ОСОБА_8 каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, розташованої за адресою: м. Одеса, вулиця Мясоєдовська, 32, де йому було надано невідкладну кваліфіковану медичну допомогу.

Повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Слідчий суддя зауважує на тому, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Зібрані у кримінальному проваджені № 0001386 докази, на переконання слідчого судді, відповідають тому рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК

Відповідно до наданих слідчим матеріалів кримінального провадження №0001386 від 06.11.2025 року, слідчим суддею встановлено, що інкримінована ОСОБА_7 підозра, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України, обґрунтовується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, з додатками від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 13-19); протоколом допиту потерпілого від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 23-25); медичними довідками (т. 1, а.с. 26-27); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 32-35); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 36-37); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 50-53); протоколом огляду речей і документів від 06.11.2025 року (т. 1, а.с. 78-86), та іншими.

Оцінюючи твердження сторони захисту з приводу того, що дії підозрюваного ОСОБА_7 не мають складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, натомість в його діях вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, слідчий суддя зазначає, що такі посилання не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не має оцінювати докази, що стали підставою для повідомлення особі про підозру та надавати юридичну кваліфікацію діям підозрюваної особи.

При цьому слідчий суддя наголошує на тому, що стадія досудового розслідування ще триває, в межах вказаного кримінального провадження слідчим призначено комісійну судову-медичну експертизу відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Слідчий суддя враховує ствердження сторони захисту, що на вказаній стадії докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру ОСОБА_7 , носять суб`єктивний характер. Проте, слідчий суддя звертає увагу, що доводи сторони захисту ніяким чином не спростовують зібрані органом досудового розслідування докази для обґрунтування підозри ОСОБА_7 Відтак, слід дійти висновку, що зазначені доводи сторони захисту також носять суб`єктивний характер, оскільки зводяться лише до незгоди з висунутою органом досудового розслідування підозрою ОСОБА_7 та зібраними доказами. Вказані оціночні фактори мають дуже абстрактний характер, а тому є віддзеркаленням позиції один одного, де кожна сторона буде вважати суб`єктивними доводи іншої.

Водночас, слідчий суддя враховує, що обґрунтованість обставин, викладених у пред`явленій ОСОБА_7 підозрі, перевірялася слідчим суддею під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування виключної міри запобіжного заходу відносно підозрюваного та сам підозрюваний не заперечує свою причетність до події, яка розслідується у кримінальному провадженні відносно нього.

Водночас доводи сторони захисту щодо відсутності у діях підозрюваного суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , у значній мірі стосуються питань доведеності вини, оцінки доказів та наявності складу кримінальних правопорушень в діянні підозрюваного ОСОБА_6 . Розв`язання таких питань потребує аналізу та оцінки всіх наявних у справі доказів, з точки зору їх належності, достовірності, допустимості та достатності, а також відповідних повноважень, щодо встановлення складу кримінального правопорушення, визначення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, а отже здійснюється судом на стадії судового провадження та не належить до повноважень слідчого судді.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи захисника ОСОБА_5 про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121,ч. 1 ст. 135 КК України не знайшли свого підтвердження, а відтак вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001386 від 06.11.2025 року, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Слідчий суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/24549/25

Номер провадження № 1-кс/522/814/26

Слідчий суддя ОСОБА_1