Провадження №11-кп/801/204/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000759, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у вигляді двох років шести місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати по проведенню експертиз в сумі одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень 20 копійок на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

10 травня 2025 року близько 11:50 год. ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda», моделі «Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Бучми в місті Вінниці, зі швидкістю близько 77,8+/-84,2 км/год, в напрямку до вулиці Привокзальна. В районі електроопори № 25/16 ОСОБА_8 не обрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійного контролю руху та безпечного керування транспортним засобом, внаслідок чого, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху транспорту, де допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «BMW», моделі «320І», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по проїзній частині вулиці Бучми у зустрічному напрямку руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана спинки носа та задньої поверхні правої вушної раковини; різані рани верхніх повік обох очей, правої щоки, підборіддя; субкон`юктивальний крововилив лівого ока; закритий внутрішньо суглобовий перелом правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням та переломом шиловидного відростка правої ліктьової кістки; закритий крайовий перелом основи проксимальної фаланги 3-го пальця; закритий компресійний перелом латерального виростка лівої великогомілкової кістки, пошкодження заднього рогу медіального виростка великогомілкової кістки, пошкодження заднього рога медіального меніска, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, вказані ушкодження у ОСОБА_9 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Також, відповідно до висновку комплексної судової інженерно- транспортної та фототехнічної експертизи, в заданій дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість запобігти пригоді у водія автомобіля марки «Skoda Octavia А5», визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру. У цій дорожньо-транспортній ситуації, у діях водія автомобіля марки «Skoda Octavia А5» - ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля марки «Skoda Octavia А5» - ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ПДР України: п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у виді отриманих ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з цим вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (одного) року з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік або без такого. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області повністю проігноровано та не враховано щирого каяття ОСОБА_8 , який від початку повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, давав правдиві показання та фактично сприяв встановленню істини у справі. Більше того, він щиро розкаявся у скоєному: усвідомив наслідки ДТП, висловив щирий жаль з приводу заподіяної шкоди та попросив вибачення у потерпілого. Матеріали справи не містять будь яких претензій ОСОБА_9 , зокрема у вигляді вимог матеріального характеру до ОСОБА_8 чи будь-яких інших.

Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про нібито недоведеність щирого каяття, а також зазначення щодо того, що лише одного факту визнання вини недостатньо.

Окрім того, зазначає, що у кримінальному провадженні відсутній цивільний позов від потерпілого про відшкодування шкоди, що свідчить про відсутність з його боку матеріальних претензій до ОСОБА_8 .

Також, встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована (наявний поліс обов`язкового страхування).

Зазначене доводить відсутність будь-яких матеріальних боргів перед потерпілим, шляхом відшкодування завданих збитків безпосередньо від страхової компанії, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у справі наявна сукупність кількох пом`якшуючих обставин при відсутності обтяжуючих, що відповідно до ч.1 ст. 69 КК України є підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши аналогічні доводи у судовому засіданні, та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні доводи захисника, з огляду на безпідставність таких, та просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечили проти апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Як вбачається з апеляційної скарги, сторона захисту не погоджується із вироком суду лише в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 основного покарання у виді обмеження волі,а також зазначає про можливість не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, згідно вимог ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів справи, при призначенні ОСОБА_8 основного покарання та при вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та сім`ю, не перебуває під наглядом лікарів нарколога чи психіатра, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Однак, враховано судом і обставини кримінального правопорушення, а саме виїзд обвинуваченого на зустрічну смугу для руху транспорту, що спричинило зіткнення з автомобілем «BMW», моделі «320І», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

На підставі наведених даних суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців обмеження волі, тобто у межах санкції вказаної норми, а також застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

При цьому, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, суд зважив на дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ставлення до скоєного, поведінку після вчиненого злочину, та на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції обґрунтовано не врахував такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, оскільки, як вибачення у потерпілого не попросив, шкоду не відшкодував, таких заходів не вживав.

З огляду на вид і розмір основного покарання, застосування ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, відсутність обтяжуючих обставин, а також характер і наслідки вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що остаточне покарання, визначене ОСОБА_8 , є співмірним ступеню тяжкості діяння та даним про його особу, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Щодо застосування ст.69 КК України при призначенні покарання.

Ті обставини, що обвинувачений вину визнав, давав правдиві показання та фактично сприяв встановленню істини у справі, хоча і мають місце, проте у сукупності з даними про не відшкодування останнім шкоди та грубим порушенням ПДР України, не є підставою для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив необережне кримінальне правопорушення, однак свідомо нехтував Правилами дорожнього руху України, перевищуючи допустиму швидкість руху.

Доводи адвоката ОСОБА_7 , про відшкодування завданої шкоди не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що шкода потерпілому відшкодована не була, про що свідчать матеріали провадження та думка потерпілого.

Отже, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема відверте нехтування обвинуваченим Правилами дорожнього руху України, а також наслідки у вигляді травмування потерпілого, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише протягом визначеного судом строку обмеження волі та за умови призначення додаткового покарання, а тому призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Твердження захисника про наявність щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_8 є непереконливими, не підтверджено матеріалами провадження.

Каяття передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Відсутність щирого вибачення перед потерпілим, а також невчинення ним активних дій, спрямованих на відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, свідчать про відсутність у нього щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

Саме по собі висловлення стороною захисту пропозиції надати потерпілому грошові кошти не свідчить про дійсні наміри залагодити провину, виправити наслідки вчиненого та виявлення готовності нести покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд зазначає наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до кримінальних правопорушень проти безпеки руху.

Суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому додаткового покарання, в повній мірі врахував, що по цьому питанню у вимогах до ч.1 ст. 286 КК України чітко зазначено призначення основного покарання з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Тобто призначення додаткового покарання за ч.1 ст. 286 КК України є обов`язковим та безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, висновок місцевого суду про необхідність призначення ОСОБА_8 обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами правильним, при цьому, судом першої інстанції не порушено загальних засад призначення покарання, встановлених КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для зміни судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим і підстав для його зміни не має.

Керуючись ст.405, 407,408,409,419 КПК України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4