Справа №591/3295/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/319/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2025 за № 0000752, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року задоволено клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонено йому цілодобово залишати житло в населеному пункті за місцем дислокації його військового підрозділу, за виключенням необхідності з`явитися до слідчого, прокурора або суду та за виключенням обставин, які загрожують життю та здоров`я підозрюваного. На нього покладено відповідні процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду по першому виклику; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії провадження); повідомляти слідчого, прокурора або суд (залежно від стадії провадження) про зміну свого місця проживання, засобів зв`язку та служби (роботи); здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти), або інший документ (документи), що дає право на виїзд за межі України; утриматись від спілкування з ОСОБА_8 . Строк дії ухвали визначено до 22 травня 2026 року включно.

Не погодившись з відповідною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що слідчим суддею не розглянуто клопотання сторони захисту щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання. А тому ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , здійснивши аналіз матеріалів судового провадження та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, приховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати незаконний вплив на потерпілого або свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема щодо: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, відповідно до статей 177, 178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 від 24 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

У межах даного кримінального провадження, 25 березня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України.

З наданих суду матеріалів встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_6 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя належним чином встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи таке.

Ризиком в контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа може реалізувати діяння, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних обставин для кримінального провадження, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених у статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років. Враховуючи займану посаду підозрюваного, який є командиром взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 батальйону ТрО НОМЕР_2 окремої бригади НОМЕР_3 регіонального управління сил ТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сил ТрО ЗСУ (в/ч НОМЕР_4 ), під приводом службового відрядження чи відрядження, не пов`язаного з веденням бойових дій, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні підтверджується тим, що останній перебував під безпосереднім підпорядкуванням підозрюваного. Окрім цього, органом досудового розслідування ще не проводилися процесуальні дії щодо допиту інших військовослужбовців, а тому підозрюваний має можливість шляхом підкупу, погроз чи іншим чином впливати на вказаних осіб з метою зміни, викривлення або приховування обставин, що можуть мати вагоме значення для кримінального провадження.

Також колегія суддів зауважує про те, що відповідно до частин 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Зокрема, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який займає посаду командира взводу та перебуває у субординаційних відносинах щодо інших військовослужбовців. Відповідні фактори можуть вказувати на наявність безпосереднього інструменту впливу в аспекті знищення або спотворення доказової інформації та обставин, які мають істотне значення для здійснення кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовані та підтверджені.

Разом з тим, усупереч доводам апеляційної скарги, з урахуванням вагомості наявних доказів про здійснення кримінального правопорушення, його тяжкості, даних про особу підозрюваного, його позитивну репутацію за місцем відбування військової служби слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Покладені процесуальні обов`язки, згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, є належним стримуючим фактором для запобігання встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не встановила підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді особистого зобов`язання, про яке порушено питання в апеляційній скарзі захисника, оскільки, на переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід буде недостатнім в аспекті реалізації завдань відповідного кримінального провадження та не матеме здатності забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрім цього, відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Так, стороною захисту не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що є конкретні особи, які мають на підозрюваного вагомий позитивний вплив та перебувають із ним у відносинах, які б забезпечували дієвість особистої поруки, та спроможні реально гарантувати виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає застосований відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту законним, обґрунтованим та належним, в аспекті обставин відповідного кримінального провадження, що цілком відповідає меті застосування запобіжного заходу, визначеній у ч.1 ст.177 КПК, а тому підстав, визначених ч.1 ст.194 КПК, для відмови у задоволенні клопотання та для зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання, на чому наполягає сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для скасування ухвали слідчого судді, адже слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими Закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись статтями 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4