Справа № 464/4352/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/4/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000154 від 06 травня 2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.190 КК, ч. 1 ст. 358. ч.4 ст.358 КК України щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, не працює, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

вирок Сихівського районного суду м.Львова від 24 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.358 КК України штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК України штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.1 ст.190 КК України штраф у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з врахуванням вимог передбачених ч.2 ст. 53 КК України штраф у розмірі 100 135, 74 грн.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 100135, 74 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_6 достовірно знав та усвідомлював, що на території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан, а також розпочато мобілізацію до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також був обізнаним із Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме із розділом IV «Пенсії по інвалідності в солідарній системі». Надалі у червні 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою перетину державного кордону, виступив пособником у вчиненні підробки «Довідки до акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 виданою Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» перебуваючи у невстановленому досудовому розслідуванні місці, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, свої персональні дані, які були використані для підробки у невстановленому місці та невстановлений час «Довідки до акта огляду медикосоціальною експертною комісією», серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022, яку в подальшому у невстановлений досудовим слідством місці та часі, але не пізніше 17.06.2022, отримав від невстановленої слідством особи, достовірно знаючи, що він, не проходив обстеження у зазначених медичних установах і дані у вказаній довідці про захворювання є неправдивими, з метою подальшого використання цієї довідки.

Крім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи вимоги Порядку виплат пенсій особам з інвалідністю, затвердженого Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме із розділом IV «Пенсії по інвалідності в солідарній системі», з метою незаконного отримання грошових коштів у вигляді соціальних виплат(пенсії) особам з інвалідністю III групи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив використання завідомо підробленого документа.

Так, ОСОБА_6 реалізуючи даний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір, направлений на використання підробленого документу, 17.06.2022 перебуваючи в приміщенні відділу обслуговування громадян № 7 ( сервісний центр ), за адресою: м. Львів, вулиця Городоцька, 172, достовірно знаючи, що він, не проходив обстеження і дані, зазначені у «Довідці акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022, про його захворювання є неправдивими, особисто звернувся до відділу обслуговування громадян № 7 Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою № 5137 про призначення пенсії по інвалідності, додавши до вказаної заяви підроблену «Довідку акта огляду медикосоціальною експертної комісії» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 видану Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», що є підставою для призначення щомісячної виплати пенсії, затвердженого Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та таким чином використав завідомо підроблений документ з метою незаконного отримання права на вказану виплату та в подальшому 15.07.2022 року отримав «Посвідчення особи з інвалідністю» серії ААМ №385046 від 15.07.2022, виданого Пенсійним фондом України.

Також, ОСОБА_6 , достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України у разі введення на території України воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Правила перетинання державного кордону громадянами України», а саме із частиною 2-1, з метою незаконного перетину державного кордону України у разі введення на території України воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив використання завідомо підробленого документа, які містять завідомо недостовірні відомості, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 достовірно знаючи та усвідомлюючи, що «Посвідчення особи з інвалідністю» серії ААМ №385046 від 15.07.2022, виданого Пенсійним фондом України та «Довідка до акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 із наявною III групою інвалідності видана Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», є підробленими, містять завідомо недостовірні відомості, неодноразово в період часу з 25.06.2022 по 03.08.2025, перебуваючи на пунктах пропуску через державний кордон України, а саме: «Грушів», що в с. Грушів, Яворівського району Львівської області (зокрема: 25.06.2022, 11.08.2022, 01.03.2023, 20.04.2023, 11.06.2023, 28.01.2024, 13.04.2024, 19.04.2024, 25.04.2024, 08.06.2024, 04.07.2024, 11.07.2024), «Краківець», що в с-щі. Краківець Яворівського району Львівської області (зокрема: 26.11.2022, 09.12.2022, 26.05.2024, 06.06.2024, 15.06.2024, 17.06.2024, 08.02.2025, 22.02.2025, 12.04.2025, 16.05.2025, 02.07.2025, 03.08.2025), «Лужанка», що в с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області (зокрема: 21.03.2023), «Рава-Руська», що в с. Рата, Львівського району Львівської області (зокрема: 14.09.2024, 29.11.2024, 03.01.2025), пред`являв вказані документи для перетину державного кордону України. Востаннє ОСОБА_6 03.08.2025 о 21:31 год. перебуваючи в пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Краківець-Корчова», що розташований за адресою: вул. М. Вербицького, 54 в смт. Краковець, Яворівського району Львівської області, використав вищевказані завідомо підроблені документи та які містять завідомо недостовірні відомості шляхом їх пред`явлення та надання інспектору прикордонної служби.

Крім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи вимоги Порядку виплат пенсій особам з інвалідністю, затвердженого Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме із розділом IV «Пенсії по інвалідності в солідарній системі», з метою незаконного отримання грошових коштів у вигляді соціальних виплат (пенсії) особам з інвалідністю III групи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив незаконне заволодіння бюджетними коштами шляхом обману.

Так, 17.06.2022, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливою метою, в особистих інтересах з метою особистого незаконного збагачення, перебуваючи в приміщенні відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр, за адресою: м. Львів, вулиця Городоцька, 172, достовірно знаючи, що він не проходив обстеження в Сихівській міжрайонній МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», і дані, зазначені у «Довідці до акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 про його захворювання є неправдивими, проте така довідка дає йому право на призначення пенсії особам з інвалідністю затвердженого Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особисто звернулася до відділ обслуговування громадян № 7 (сервісний центр), за адресою: м. Львів, вулиця Городоцька, 172, із заявою № 5137 про призначення пенсії по інвалідності компенсації зазначивши свій розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 та додавши до вказаної заяви завідомо підроблену «Довідку до акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 виданої Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», про захворювання ОСОБА_6 , загальне захворювання, що є підставою для призначення пенсії особам з інвалідністю, таким чином використав завідомо підроблений документ з метою незаконного отримання права на вказану компенсацію, затвердженого Законом України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В подальшому на підставі поданої підробленої «Довідки до акта огляду медикосоціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №606994 від 02.06.2022 виданої Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», про захворювання ОСОБА_9 та інших документів відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, період часу із 31.05.2022 по 31.08.2025 рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до розділу IV «Пенсії по інвалідності в солідарній системі» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, видано «Посвідчення особи з інвалідністю» серії ААМ №385046 від 15.07.2022, призначено та виплачено на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , пенсію, як особі з інвалідністю III групи від імені держави в особі Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на загальну суму 100135.74 гривень, спричинивши тим самим державі в особі Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області майнову шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду у частині призначеного покарання, прокурор ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 звільненим на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України від покарання, призначеного за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого прокурор стверджує, що вирок Сихівського районного суду міста Львова від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 підлягає зміні у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону, належним чином не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню.

Так, на думку прокурора,згідно вимог ч.1 ст.44 КК України та ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, згідно з положеннями ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Наголошує, що строк давності вчиненого ОСОБА_6 у червні 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, станом на час ухвалення 24 листопада 2025 року Сихівським районним судом міста Львова вироку минув та обвинувачений підлягав звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення є злочином невеликої тяжкості, а у редакції на час ухвалення оскаржуваного вироку відноситься до кримінальних проступків. Санкцією ч.1 ст.190 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення та на час ухвалення вироку) передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років

Тому, стверджує, що суд при ухваленні вироку мав прийняти рішення про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті ч.1 ст. 190 КК України, а саме: штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без врахуванням вимог передбачених ч.2 ст.53 КК України.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.358 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у апеляційному порядку прокурором не оспорюється.

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового процесу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.190 КК, ч. 1 ст. 358. ч.4 ст.358 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього або не звертався до суду про таке звільнення, у цьому разі він визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок та на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від покарання засудженого.

Згідно вимог ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення,(червень 2022 року) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років та у редакції на час ухвалення вироку (24 листопада 2025 року) строк давності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі становить 3 роки.

Вироком Сихівського районного суду міста Львова від 24 листопада 2025 року ОСОБА_6 , засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 100135,74 грн.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції на час ухвалення вироку) передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення є злочином невеликої тяжкості, а у редакції на час ухвалення оскаржуваного вироку відноситься до кримінальних проступків.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, а також в редакції на час ухвалення вироку - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, строк давності становить 3 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Фактів ухилення ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду, чи вчинення ним до закінчення строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, нового злочину у матеріалах справи та оскаржуваному вироку при апеляційному перегляд не встановлено.

Таким чином, строк давності вчиненого ОСОБА_6 у червні 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, станом на 24 листопада 2025 року - час ухвалення Сихівським районним судом міста Львова вироку минув та обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України.

Крім цього, санкцією ч.1 ст.190 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.1 ст.190 КК України (в редакції на час ухвалення вироку) передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення є злочином невеликої тяжкості, а у редакції на час ухвалення оскаржуваного вироку відноситься до кримінальних проступків.

При призначені покарання, виходячи із загальних принципів, визначених ст. 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 КК України.

Розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Від так, суд при ухваленні вироку мав прийняти рішення про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті: за ч.1 ст. 190 КК України, штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без врахуванням вимог передбачених ч.2 ст. 53 КК України.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, належним чином не перевірив наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000154 від 06 травня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.190 КК, ч. 1 ст. 358. ч.4 ст.358 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_6 звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4