справа № 753/2610/26
провадження № 1-кс/753/443/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна (захисника) ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000414 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м.Києва звернувся до слідчого судді з клопотанням від 10.02.2026 року про арешт майна: мобільного телефону марки Redmi 12C, поліетиленового пакету з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною світлого кольору, предмету, ззовні схожого на ізоленту чорного кольору, які визнано постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУНП України в місті Києві від 09.02.2026 року речовими доказами для забезпечення їх зберігання у кримінальному провадженні, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися (мобільний телефон).

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП України в місті Києві знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000414 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів, на початку січня 2026 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою мобільного додатку «Telegram» у переписці з невстановленою досудовим розслідуванням особою, домовилась щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з метою подальшого роздрібного збуту наркозалежним споживачам, шляхом розкладання схованок, т.з. «закладок» у публічно доступних місцях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, у невстановлений день, час та місці, у невстановлений спосіб, придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVPта розпочала зберігати її при собі з метою подальшого збуту.

09.02.2026 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

Під час складання протоколу затримання у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено наліпки з назвою магазину, 09.02.2026 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та збереженням речових доказів, виявленням та фіксацією фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та підлягають доказуванню, що стало передумовою проникнення слідчого до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідноінформації з Державного реєструречових прав на нерухомемайно, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,заресстровано за НоздрачовоюОленоюМихайлівною.

Окрім того, перед початком слідчоїдії, користувачу вказаної квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роз?яснено зміст ст.ст. 30, 63 КонституціїУкраїни, ст. 18, 20, 233 КПК України, післячого останній надав добровільну згоду на проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення в ній обшуку.

3 метою належноговирішеннязавдань, визначених у ст.2 КПК, їхрозв`язання, а такожнейтралізаціїзагроз з боку суб`єктівпротиправноїповедінкичиіншихосіб, якідіють на їхкористь, у зв`язку з високоюймовірністюпротягом короткого часу знищення таких доказівзумовленаневідкладністьвжиттязаходів з метою їхзбереження шляхом їхнегайноговідшукання і вилучення.

Так, 09.02.2026 в період часу з 17 год. 50 хв., по 18 год. 31 хв., в ходіпроведенняобшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліціївиявлено та вилучено:

-??мобільний телефон марки Redmi 12C;

-поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною світлого кольору;

-предмет, ззовні схожий на ізоленту чорного кольору.

09.02.2026 року слідчим винесено постанову про визнання виявленого в ході невідкладного обшуку майна речовими доказами, оскільки вони підпадають під критерії, визначені ст. 98 КПК України.

10.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

У кримінальному провадженні вилучені речі визнано речовим доказом, оскільки зберегли на собі сліди вчинення даного злочину.

Не застосування в ході досудового розслідування накладання арешту, може призвести до втрати слідів та пошкоджень данного речового доказу.

Відповідно ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, підтвердив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, також з метою проведення щодо них експертизи.

Клопотання розглядається з повідомленням власника майна, щодо якого здійснюється провадження.

Адвокат ОСОБА_4 , діючий на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.02.2026 року, в судовому засіданні частково заперечив щодо накладення арешту на тимчовово вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон, без обґрунтування.

Заслухавши доводи прокурора, вислухавши представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дарницького УП ГУНП України в місті Києві знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000414 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України.

09.02.2026 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

09.02.2026 в період часу з 17 год. 50 хв., по 18 год. 31 хв. в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , працівникамип оліціївиявлено та вилучено:

-??мобільний телефон марки Redmi 12C;

-поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною світлого кольору;

-предмет ззовні схожий на ізоленту чорного кольору.

Постановою слідчого від 09.02.2026 року вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

10.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Прокурор вважає, що підставами (метою) у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна, є збереження речових доказів, й прокурор вказав на існування ризиків: приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження (мобільного телефону).

Слідчий суддя також враховує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя вважає, що прокурор довів про достатні підстави для арешту такого майна, зважаючи на наявність обґрунтованих ризиків.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ст. 172 КПК України слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджено матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна, й у тому числі, постанова слідчого про визнання речовим доказом вилучених під час обшуку речей та документів згідно ухвали слідчого судді про проведення обшуку.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчим суддею встановлено, що прокурором доведено необхідність арешту щодо вказаних речових доказів за матеріалами кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 цього Кодексу, зважаючи на правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність вчиненного кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, й оскільки вказане майно є знаряддям вчинення злочину та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, це майно відповідає критеріям речових доказів, має значення речових доказів з метою збереження, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з огляду на його обгрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 176, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000414 від 09.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які перебували у користуванні ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені під час обшуку 09.02.2026 року:

-мобільний телефон марки "Redmi 12C";

-поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною світлого кольору;

-предмет, ззовні схожий на ізоленту чорного кольору, - для забезпечення зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів дня проголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом того ж строку з дня отримання її копії.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: