Справа № 450/1207/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/407/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0001584 за апеляційними скаргами прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , представника ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2025, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, яка не працює, пенсіонер, особа з інвалідністю, не одружена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на психіатричному і наркологічному обліках не перебуває, не депутат, не адвокат, не військовослужбовець, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 ч.1 ст. 190 КК України.

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого Пенсійного фонду - ОСОБА_11 ,

встановила:

Прокурор та представник пенсійного фонду оскаржили вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2025 року яким ОСОБА_8 , визнано невинуватою по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень.

Кошти витрачені на проведення судових експертиз віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

У вироку суду першої інстанції зазначено, що органом обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується, згідно обвинувального акту від 29.03.2018, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, а саме, що вона маючи умисел на отримання завищеного розміру пенсії по інвалідності, у невстановлений слідством час, перебуваючи у приміщенні ТзОВ «Сюрприз» за адресою м. Львів, вул. Б.Лепкого, 14, отримала від керівника вказаного товариства ОСОБА_12 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014 видану ТзОВ «Сюрприз», за період часу з 01.01.1995 по 31.12.1999 на загальну суму 64462,00 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_8 в особистих інтересах, з корисливих мотивів, з метою протиправного отримання коштів Пенсійного фонду України, у спосіб отримання пенсії по інвалідності в завищеному розмірі, 15.12.2014 перебуваючи у Пенсійному фонді України в Галицькому районі м. Львова за адресою м. Львів, проспект Червоної Калини, 35, подала письмову заяву про призначення їй пенсії по інвалідності до якої додала завідомо підроблену довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014 р. за період часу з 01.01.1995 по 31.12.1999 із завищеною заробітною платою, а також про те, що на всі виплати заробітної плати зазначені в довідці нараховані страхові внески (єдиний внесок). В результаті чого, останній за період з 28.10.2014 по 28.02.2016 нарахована та виплачена пенсія по інвалідності в сумі 58089,53 грн., яку остання отримувала за місцем проживання через поштове відділення зв`язку - поштамт - ЦПЗ №1, доставочної дільниці №2, що за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра.

Однак, відповідно до отриманої заробітної плати і відрахованих з неї страхових внесків, розмір пенсії по інвалідності, який належав до сплати обвинуваченій ОСОБА_8 , повинен становити 17545,08 грн., а тому її протиправні дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечними наслідками у вигляді безпідставного вибуття із бюджету Пенсійного фонду України коштів в сумі 40544,45 грн. за період з 28.10.2014 по 28.02.2016.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_8 маючи умисел на отримання завищеного розміру пенсії по інвалідності, у невстановлений слідством час, перебуваючи у ТзОВ «Сюрприз» за адресою м. Львів, вул. Б.Лепкого, 14, отримала від керівника вказаного товариства ОСОБА_12 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014 видану ТзОВ «Сюрприз», за період часу з 01.01.1995 по 31.12.1999 на загальну суму 64462,00 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_8 в особистих інтересах, з корисливих мотивів, з метою протиправного отримання коштів Пенсійного фонду України, у спосіб отримання пенсії по інвалідності в завищеному розмірі, достовірно знаючи, що в довідку №258 від 09.12.2014 внесено недостовірні дані про розмір заробітної плати, отриманий нею впродовж 1995-1999 років, а також те, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, із зазначеної в довідці суми заробітної плати, не сплачувався, 15.12.2014 перебуваючи в приміщенні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова за адресою м. Львів, проспект Червоної Калини, 35, подала письмову заяву про призначення їй пенсії по інвалідності до якої додала завідомо підроблену довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014, за період часу з 01.01.1995 по 31.12.1999, тобто вчинила використання завідомо неправдивого документу.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні використання завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час, перебуваючи в приміщенні ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» за адресою м. Львів, вул. Б.Лепкого, 14, отримала від керівника вказаного підприємства ОСОБА_12 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №2 від 19.02.2015 р., за період з 01.05.1995 р. по 31.12.1999 р. видану ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»», відповідно до якої загальна сума отриманої заробітної плати становить 45002,00 грн.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел з метою протиправного отримання коштів Пенсійного фонду України у спосіб отримання пенсії по інвалідності в завищеному розмірі, достовірно знаючи, що в довідку №2 від 19.02.2015 внесено недостовірні дані про розмір заробітної плати отриманий нею впродовж 1995-1999 років, а також збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, із зазначеної в довідці суми заробітної плати, не сплачувався, 20.05.2015 перебуваючи в приміщенні Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Шевченка, 13, подала письмову заяву про призначення їй пенсії по інвалідності, до якої додала завідомо підроблену довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №2 від 19.02.2015, за період часу з 01.05.1995 по 31.12.1999, тобто вчинила використання завідомо підробленого документу.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Отже, обвинувачена ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, шляхом обману, поєднаного із використанням підробленого документу, заволоділа коштами Пенсійного фонду України, виплати пенсії по інвалідності, на загальну суму 40 544,45 грн., всупереч ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 09.12.2012), Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 07.07.2014), ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 07.07.2014), ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 07.07.2014), ч.2 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 07.07.2014), ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 01.01.2015), ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 01.01.2015), Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунок) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (в редакції станом на 01.01.2015), Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів» №5-5 від 10.06.1994 (із змінами від 06.09.1996).

Даний вирок оскаржили прокурор та представник ГУ Пенсійного фонду України у Львівської області подавши апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання. Вважає вирок суду таким, що постановлений з істотним порушенням кримінального процесуального закону України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що на досудовому розслідуванні зібраними у справі доказами повністю доведена вина ОСОБА_8 в інкримінованих її кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України.

Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних з особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховувались внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 3 статті 18 цього Закону передбачено, що страхові внески є цільовим загальнообов`язковим платежем, який справляється по всій території України, в порядку встановленому Законом.

Так, в матеріалах справи наявні копії звітів про нарахування страхових внесків за період 1995-1999 років. Зазначені звіти підписані ОСОБА_8 , як директором ТзОВ «Сюрприз» та бухгалтером.

Згідно вказаних звітів вбачається, що страхові внески за січень, травень, липень, жовтень 1995 року, січень, лютий 1996 року, січень, лютий, квітень, липень, вересень, жовтень 1997 року, січень, лютий, квітень-травень, липень 1998 року не сплачувались та відповідно заробітна плата не нараховувалась.

Однак, у поданій до Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова довідці № 258 від 09.12.2014 року про заробітну плату, для обчислення пенсії, зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески.

Викладене в достатній мірі підтверджує той факт, що на підставі довідки № 258 від 09.12.2014 року ОСОБА_8 незаконно нараховано та виплачено пенсію в завищеному розмірі.

Згідно звіту форми 4-ПФ, який подавався ТзОВ «Сюрприз» до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова та його співставлення з довідкою про заробітну плату, видану ОСОБА_8 встановлено, що сума нарахованої заробітної плати за 1997, 1998 роки, відображена в довідці, є більшою від загального фонду оплати праці ТзОВ «Сюрприз» за 1997, 1998 роки.

Зокрема, згідно наявної в матеріалах кримінального провадження перевірки проведеної ПФУ у Галицькому районі суми заробітної плати викладена в довідці № 258 співставлено з індивідуальними відомостями на застраховану особу. Згідно даних персоніфікованого обліку заробітна плата ОСОБА_8 за 1998 рік становить 600 гривень (по 150 гривень в березні, червні, вересні та грудні). Така інформація відповідає Звіту про нарахування страхових внесків та витрачання коштів Пенсійного Фонду за 1998 рік. Проте згідно довідки № 258 заробітна плата ОСОБА_8 за 1998 рік становила 16800 гривень.

Згідно отриманої ОСОБА_8 в ДП «Альянс-комерсант» АКЗТ Страхова компанія «Альянс» м. Львів, вул. Д. Лєпкого, 14, довідки про заробітну плату для нарахування пенсії № 2 віл 19.02.2015 року за період з 01.05.1995 року по 13.12.1999 рік вбачається, що її заробітна плата становила 34202 гривні та що на всі виплати нараховано страхові внески.

Проте згідно звірки від 01 вересня 2017 року проведеної ПФУ у Галицькому районі м. Львова вбачається, що вказана довідка не відповідає фактичним сумам нарахованої заробітної плати та сплачених страхових внесків.

Однак, зазначену неправдиву довідку ОСОБА_8 подала для перерахунку пенсії в Управління ПФУ у Пустомитівському районі.

Щодо експертного дослідження проведеного експертом Ужгородського відділення Львівського інституту судових експертиз, на яке посилається суд, як на доказ невинуватості ОСОБА_8 , в інкримінованих її кримінальних правопорушеннях, за ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, в ході проведення такого не було піддано дослідженню та порівнянню сум викладених у звітах про нарахування страхових внесків та інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду України по ТзОВ «Сюрприз» за 1995-1999 роки, а відтак вказаний висновок не відповідає вимогам ч. 2 ст. 102, ч. 1 ст. 242 КПК України, п. 2.3 розділу II Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5.

Крім цього, у висновку експерта відсутнє посилання щодо попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок;

експертом проведено неповний аналіз документів, наданих йому на дослідження;

експертом внесено завідомо неправдиві відомості до зазначеного висновку про надання йому на дослідження документів; експерту не надані усі необхідні документи для дослідження, які мають значення у кримінальному провадженні та визнані речовими доказами;

експертом взято за основу документацію, яка не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент виготовлення такої документації; експерт посилається на норми законодавства, яке діяло набагато пізніше, ніж виготовлена документація, на достовірність якої він вказує саме з посиланням на таке законодавство;

експертом надано оцінку законності дій посадових осіб Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі, що суперечить виду експертизи/дослідження і така оцінка явно виходить за межі спеціальних знань експерта, який не являється спеціалістом в галузі права. Крім того, слід зазначити, що вказаний висновок експерта є фактично продубльованим висновком спеціаліста (економіста-бухгалтера) - ОСОБА_13 від 15.04.2018, де тотожні порушення, відомості і відповідні висновки, зроблені за результатами дослідження.

Крім того, в ході проведення судового розгляду представниками Пенсійного Фонду України у Львівській області заявлено клопотання до Пустомитівсько районного суду про призначення судово-економічної експертизи, яке судом відхилено.

20.01.2025 представниками потерпілого - Управлінням Пенсійного Фонду у Львівській області призначено судово-економічну експертизу у Волинському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, яка на даний час перебуває на виконанні. Однак судом, в ході судового розгляду відхилено клопотання сторони обвинувачення про оголошення перерви до надходження відповідного висновку судово-економічної експертизи та дослідження його у судовому засіданні.

За таких обставин, рішення суду у вказаній справі є незаконним та підлягає скасуванню.

Вирок суду першої інстанції оскаржила представник потерпілого - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_14 , яка просить с касувати вирок суду першої інстанції та у хвалити новий вирок у справі № 450/1207/18, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Стягнути з ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код відсутній через релігійні переконання) на користь Головного управління Пенсійного фонду у Львівської області (; вул. Митрополита Андрея,10 м. Львів, 79016) суми зайво отриманої пенсії в розмірі 40 544,45 грн. за період з 28.10.2014 по 28.02.2016.

Апелянт вважає що цей вирок не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок та чітко не зазначив, чому не були взяті до уваги одні докази та відкинуті інші.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що на підтвердження вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують, що при співставленні даних у звітах про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду, поданих до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія "Альянс»» за період з 1995 по 1999 з даними у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 2 від 19.02.2015 виявлено, що у звітах за травень, червень 1995; за січень, лютий, квітень 1996; за червень, жовтень, листопад 1997; за січень-грудень 1998; за січень-вересень 1999 загальна сума виплат, на які нараховується збір до Пенсійного фонду становить нуль гривень. Тобто, за вищезазначені періоди заробітна плата не нараховувалась, відповідно збір до Пенсійного фонду не сплачувався.

Також, про наявність розбіжностей свідчать і показання свідків - працівників територіального управління Пенсійного фонду, які проводили перевірки достовірності сум, які зазначені у довідці про розмір заробітної плати для обчислення пенсії № 2 від 19.02.2015, виданій ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» із сумами виплат, на які нараховуються внески, що зазначені у звітах про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду, поданих до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова підприємством за період з 1995 по 1999.

Вищезазначені докази також неналежним чином оцінені судом.

Отже, наведені вище обставини свідчать про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, тобто порушив вимоги ст. 94, 85, 86 КПК України.

Апелянт звертає увагу на те, що суд не надав належну оцінку доказам, долученим стороною обвинувачення у цій справі та не обґрунтував суперечливість письмових доказів в частині працевлаштування обвинуваченої ОСОБА_8 у ТзОВ «Сюрприз» та у ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»».

Також, суд дійшов помилкового висновку про те, що при наявності вказаних суперечностей, необхідною умовою доведення винуватості, за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, є проведення органом досудового розслідування аудиторської перевірки (ревізії) ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс», а у подальшому призначення відповідних судових експертиз, в тому числі судово- економічної.

Суд не врахував, що економічна експертиза як різновид експертиз, проводить експертне дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, документів про економічну діяльність підприємств та організацій, фінансово-кредитних операцій і не враховує специфіку пенсійного законодавства, норми якого діють певний проміжок часу.

Крім цього, проведення аудиторської перевірки (ревізії), про яку зазначає суд у мотивувальній частині вироку, є доречним у випадку, коли шкоду заподіяно Державному бюджету України.

Однак, у цій справі, шкоду заподіяно бюджету Пенсійного фонду України шляхом безпідставного набуття коштів в сумі 40 544,45 грн. за період з 28.10.2014 по 28.02.2016. Згідно з частиною другою статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надмірно, в наслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналіз зазначеної вище норми дає підстави зробити висновок: якщо законодавець надає право територіальним органам Пенсійного фонду стягувати надміру виплачені суми пенсій на підставі своїх рішень, відповідно територіальні органи Пенсійного фонду уповноважені самостійно визначати суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Звертає увагу на відмову суду першої інстанції у клопотання органу обвинувачення про визнання неналежними доказами висновок спеціаліста (економіста-бухгалтера) ОСОБА_13 від 15.04.2018, копії висновку експерта економічного експертного дослідження № 9891 від 09.08.2018, копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018.

Частиною 2 ст. 84 КПК України встановлено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Свідченням того, що висновок експерта від 09.08.2018 № 9891 є неналежним доказом у даній справі підтверджено наступними обставинами: у цьому висновку відсутнє посилання щодо попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок; аналіз документів, який проведений експертом є неповним; експертом внесено завідомо неправдиві відомості до зазначеного висновку; при дослідженні експерт бере за основу документацію, яка не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент виготовлення такої документації; експерт посилається на норми законодавства, яке набрало чинності набагато пізніше, ніж виготовлена документація; експертом надано оцінку дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, що суперечить виду експертизи і така оцінка виходить за межі спеціальних знань експерта, який не є фахівцем у галузі права.

Відповідно до частини першої статті 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно з частиною першою статті 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Частиною другою статті 102 КПК України встановлено, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави зробити висновок про те, що висновок експерта від 09.08.2018 № 9891 не відповідає вимогам КПК України, а отже є неналежним доказом у даній справі.

Щодо постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018, вважає її також неналежним доказом у справі, оскільки у даній постанові суд апеляційної інстанції досліджував тільки питання перерахунку пенсії ОСОБА_8 з урахуванням довідок про заробітну плату для призначення пенсії № 258 від 09.12.2014, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» та № 23 від 19.02.2015, виданої ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» та не досліджував питання правомірності видачі цих довідок.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої сторони і просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_9 , який частково підтримав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, мотивуючи тим, що на день винесення вироку не було висновку, по призначеній за ініціативи потерпілої сторони, експертизи, думку представника потерпілої сторони - Пенсійного фонду ОСОБА_11 , яка повністю підтримала дві апеляційні скарги та просила їх задовольнити, думку захисника адвоката ОСОБА_10 , підтриману обвинуваченою ОСОБА_8 , які, кожен окремо, заперечили доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої сторони та просили залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Свідченням справедливого судочинства, на думку Європейського суду, є дотримання національними судами вимоги щодо вмотивованості судових рішень. Ця вимога стосується рівною мірою усіх видів українського судочинства, в тому числі і кримінального процесу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом обов`язок доказування в суді обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Обов`язок доказування допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі.

Апеляційні вимоги прокурора та представника потерпілої сторони не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції з врахуванням наступного.

Так судом першої інстанції було детально перевірені всі фактичні обставини справи, досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження документи та допитані свідки, які володіли інформацією по справі.

Щодо апеляційних вимог прокурора висловлених в суді апеляційної інстанції про те, що є неповнота судового розгляду через те, що суд першої інстанції відмовився зробити перерву до часу отримання висновку експерта, то така позиція сторони обвинувачення була спростована зокрема судом першої інстанції. У вироку судом першої інстанції по цьому питанню було зазначено, що під час судового розгляду представником потерпілого було заявлено клопотання про призначення та проведення експертизи з метою встановлення загальної суми виплати, на які нараховується внески до Пенсійного фонду в ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» з 1995 -1999 р.р. Та чи підтверджується документально нарахована заробітна плата ОСОБА_8 в ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» з 1995 -1999 р.р. А також в кінці судового розгляду прокурором подано клопотання про перенесення судового розгляду в зв`язку з тим, що представник потерпілого звернувся до експерта з аналогічною заявою про призначення та проведення судової-економічної експертизи.

З приводу даних клопотань про призначення експертиз суд першої інстанції зазначив, що під час досудового слідства сторона захисту зверталась до слідчого з клопотанням про призначення та проведення аналогічної експертизи яку просив провести представник потерпілого в своїх заява від 01.11.2023 та 17.01.2025. Однак, відповідно постанови слідчого від 01.03.2018 стороні захисту було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судово-економічної експертизи. Що вказує на те, що сторона обвинувачення вважала зібрані докази достатніми в підтвердження того, що у обвинуваченої ОСОБА_8 був умисел у використанні завідомо підроблених документів.

З наданої, для долучення до справи, ксерокопії відповіді з Волинського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 10.03.2025 за підписом експерта ОСОБА_15 , який надійшов у ГУ ПФУ у Львівській області 18.03.2025, вбачається неможливість проведення судово-економічної експертизи, згідно заяви Головного управління ПФУ у Львівській області від 17.01.2025 № 1300-5801-8/7741, у кримінальному провадженні № 0001584.

Таке рішення мотивовано тим, що провести аналіз та співставлення даних згідно довідок про нарахування заробітної плати ОСОБА_16 та даних ПФУ із системи персоніфікованого обліку (попередньо поданих у складі звітності роботодавцями) в повному обсязі за період 1995-1999 р.р. не являється можливим.

Крім того зазначено, провести дослідження щодо нарахування та сплати страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_16 по роботодавцях ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс Комерсант» при відсутності підтверджуючих документів від роботодавців про нарахування та сплату внесків до Пенсфійного фонду експерту-економісту також не являється можливим.

Враховуючи, що дані згідно Довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.12.2014 № 258 від ТзОВ «Сюрприз» та від 19.02.2015 № 2 від ДП «Альянс Комерсант», що містять інформацію про суми нарахування заробітної плати ОСОБА_16 , є складовими для визначення загальної суми нарахувань, згідно яких Пенсійним фондом проводиться розрахунок розміру пенсії. Такі дані стосуються розрахунків до кожного з п`яти питань, поставлених на вирішення перед експертом- економістом. Враховуючи наведене, та в обсязі наданих документів, відповісти на поставлені, для вирішення експерту-економісту питання №1-5, не являється можливим.

На момент подачі апеляційних скарг у представника потерпілого була в наявності інформація по їх заяві про призначення експертизи і такою могли поділитися зі стороною обвинувачення.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує зазначену вище інформацію, крім того враховує дані встановлені безпосередньо в суді першої інстанції.

Так судомпершої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 звернулась до директора ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» ОСОБА_12 , щодо отримання довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, в результаті чого останній було видано довідки №258 від 09.12.2014 та №2 від 19.02.2015. Відомості про отриману заробітну плату ОСОБА_8 у вказані довідки було внесено на підставі інформації яка знаходилась в особових рахунках (лицевой счет), платіжними дорученнями по ТзОВ «Сюрприз» та по ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»», що являються первинними документами, щодо нарахування та отримання заробітної плати.

Підтвердження того, що інформація про заробітну плату ОСОБА_8 за 1995 1999 р.р. та інформація про заробітну плату останньої вказаної в довідках №258 від 09.12.2014 та №2 від 19.02.2015 відповідає дійсності стороною захисту надано суду висновок спеціаліста від 15.04.2018 складений спеціалістом (економістом-бухгалтером) ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_8 в період часу з 1995 -1999 р.р. отримала заробітну плату в ТзОВ «Сюрприз» в сумі 64462 грн., спеціалістом документально підтверджено отримання вказаної заробітної плати. Також спеціалістом підтверджено, що ОСОБА_8 в період часу з 1995 -1999 р.р. отримала заробітну плату в ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» в сумі 45002 грн., спеціалістом документально підтверджено отримання вказаної заробітної плати. Крім того, спеціалістом документально не підтверджено сума зазначена у Протоколі від 22.07.2015 Пенсійного фонду України призначеної пенсії ОСОБА_8 у розмірі 2355 грн. 72 коп. Оскільки її розрахунок не ґрунтується на вимогах ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» та на даних первинної документації, які чітко визначають порядок документів, що беруться при визначенні розміру пенсії та періоди заробітної плати для її розрахунку.

Також згідно висновку експерта №9891 експертного дослідження за заявою ОСОБА_8 від 09.08.2018, представленого стороною захисту, вбачається, що експертом підтверджено документально суми нарахованої та виплаченої заробітної плати зазначені у довідках №258 від 09.12.2014 та №2 від 19.02.2015. Також експертом підтверджуються документальні відомості зазначені в особових рахунках ОСОБА_8 по нарахуванню заробітної плати та суми виплати з виплаченої заробітної плати в період роботи в ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс2 з 1995 -1999 р.р.

Покликання сторони обвинувачення про те, що обвинуваченій ОСОБА_16 було достовірно відомо про те, що відомості про її заробітну плату вказану в довідках №258 від 09.12.2014 та №2 від 19.02.2015 не відповідають дійсності, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

В обґрунтування невинуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, стороною захисту надано суду докази, а саме:

- висновок спеціаліста (економіста-бухгалтера) ОСОБА_13 від 15.04.2018 копію висновку експерта економічного експертного дослідження №9891 від 09.08.2018 з яких вбачається, що ОСОБА_8 в період часу з 1995 -1999 р.р. отримала заробітну плату в ТзОВ «Сюрприз» в сумі 64462 грн. та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» в сумі 45002 грн., що документально підтверджено первинними документами про нарахування та отримання заробітної плати. Крім того, згідно вказаних висновків документально не підтверджено сума зазначена у Протоколі від 22.07.2015 Пенсійного фонду України призначеної пенсії ОСОБА_8 у розмірі 2355 грн. 72 коп. Оскільки її розрахунок не ґрунтується на вимогах ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» та на даних первинної документації, які чітко визначають порядок документів, що беруться при визначенні розміру пенсії та періоди заробітної плати для її розрахунку.

Крім того, в судовому засіданні, в якості експерта, була допитана ОСОБА_17 , яка повністю підтримала свій висновок і також повідомила, що вищевказаний висновок є висновок спеціаліста, який по формі та структурі є такий самий як висновок експерта, що відповідало вимогам законодавства, яке діяло на час складання висновку, а саме ч.7 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу», до фахівців у відповідній галузі знань, який проводить експертизу, застосовується положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень ІІІ цього Закону. А тому в вказаному висновку відсутнє попередження про кримінальну відповідальність.

Висновок спеціаліста (економіста-бухгалтера) ОСОБА_13 був врахований при винесені постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом від 08.11.2018, який не викликав сумніву у суддів.

Прокурор голослівно в апеляційній скарзі зазначила про те, що експертом внесено неправдиві відомості до зазначеного висновку про надання йому на дослідження документів, оскільки експерту не надано всі необхідні документи для дослідження, які мають значення у кримінальному провадженні та визнані речовими доказами.

Стосовно експерта ОСОБА_13 не було порушено кримінальне провадження щодо внесення у висновок недостовірних відомостей.

Натомість у висновку спеціаліста від 15.04.2018 ОСОБА_13 чітко вказано, що висновок здійснено на підставі наданих на дослідження документів щодо постановлених у заявах ОСОБА_8 від 01.03.2018 питаннях. (а.с 182-206 т.1)

У вироку суд першої інстанції зазначив наступне.

«Крім того, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 у справі 857/51/18 за позовом ОСОБА_8 до Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України у м. Львові про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, яке набрало законної сили, дії пенсійних органів щодо нарахування та перерахування пенсії ОСОБА_8 визнано незаконними. Судом взято до уваги довідки №258 від 09.12.2014 та №2 від 19.02.2015 та висновки спеціаліста (економіста-бухгалтера) від 15.04.2018 та експерта економічного експертного дослідження №9891 від 09.08.2018. З вказаної постанови суду вбачається, що органи пенсійного фонду України при призначенні та перерахунку пенсії обвинуваченої проведено перевірку достовірності видачі вказаних довідок про суму заробітку, про що складено акти про відсутність розбіжностей між даними довідок та даними перевірок.

Також суд хоче зазначити, щодо відповідно до вимог ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Вказані діяння посадових осіб ТзОВ «Сюрприз» та ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»» можуть мати іншу кваліфікацію їх дій, в тому числі ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), інше.

Згідно вимог КПК України суд перевіряє зібрані органом обвинувачення докази і не вправі збирати нові докази виходячи за межі висунутого обвинувачення.»

Колегія суддів в суді апеляційної інстанції звернула увагу апелянтам на те, що ніхто не може визнати неналежним доказом у справі рішення суду, яке набуло законної сили.

На переконання суду апеляційної інстанції з розгляду кримінальних справ Львівської області колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду є компетентною у вирішенні питань передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

З постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 у справі № 857/51/18, яка набула законної сили та не була скасована, вбачається наступне.

«Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 28.10.2014 позивачу нараховувалась пенсія по інвалідності. Пенсія обраховувалась згідно поданої довідки № 258, виданої 09.12.2014 ТзОВ «Сюрприз», та з врахуванням проведеної зустрічної перевірки достовірності видачі довідки про суми заробітку, що враховуються при обчисленні заробітку, проведеної УПФУ у Галицькому районі м.Львові, про що складено Акт від 22.12.2014, згідно якого розбіжностей між даними довідки про заробітну плату та даними перевірки не виявлено.

Із змісту листа Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області № 11161/03-31 від 26.10.2015 слідує, що розмір пенсії по інвалідності другої групи з 01.09.2015 складає 2366,72 грн. (2629,69 грн (загальний розмір пенсії за віком) * 90%). Перерахунок пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату за період роботи за сумісництвом на посаді фінансового директора в ДП АТЗТ страхової компанії «Альянс» - «Альянс-Комерсант» не були взяті до уваги управлінням пенсійного фонду, оскільки суми нарахованої заробітної плати не співпадають з даними у звіті про нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду.

Судом з протоколу № 6624 від 11.02.2016 встановлено, що пенсійним органом проведено розрахунок пенсії позивача (за новою формулою) та визначено розмір пенсії по інвалідності - 1083,61 грн, а з 01.09.2015 - 1094,86 грн., без врахування заробітної плати у період 1995 -1999 р.р. Згідно розпорядження №171200 від 09.11.2016 на період з 01.11.2016 по 31.10.2018 розрахована у розмірі 1130,00 грн. без врахування заробітної плати у період з 1995 р. по 1999 р.

Позивач, вважаючи дії (рішення) пенсійного органу щодо перерахунку пенсії без урахування заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Сюрприз», та за період з 01.05.1995 по 31.12.1999 роботи за сумісництвом згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №23 від 19.02.2015, виданої Дочірнім підприємством Публічного акціонерного товариства закритого типу «Альянс-Комерсант», протиправними, звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

У період з 09.06.1993 по 01.06.2009 ОСОБА_8 працювала на посаді директора ТзОВ «Сюрприз», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_8 серії БТ-І №8829271.

Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №258 від 09.12.2014, видана ТзОВ «Сюрприз», містить інформацію про те, що на всі виплати нараховані внески до Пенсійного органу України.

Згідно копій особових рахунків ОСОБА_8 основний оклад відповідає розміру заробітної плати, зазначеної у довідці.

У період з 01.05.1995 по 31.12.1999 ОСОБА_8 працювала за сумісництвом ДП АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»-«Альянс-Комерсант», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказів №3 від 03.05.1995 та №14 від 31.12.1999 (т.1 а.с. 100, 101), та згідно довідки №23 від 19.02.2015 на всі виплати нараховано страхові внески, довідка видана на підставі особових рахунків за 1995-1999 роки. Зазначена довідка подавалась позивачем до заяви про перерахунок пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що пенсійним органом, встановивши недостовірні відомості, зазначені у довідках ТзОВ «Сюрприз» №258 від 09.12.2014, ДП «Альянс-Комерсант» №23 від 19.02.2015, правомірно проведено перерахунок без урахування заробітної плати за періоди, що охоплюються даними довідками.

Однак відповідачем не заперечується, що при вирішенні питання про призначення (перерахунок) пенсії з урахуванням спірних довідок, пенсійним органом було проведено зустрічні перевірки достовірності видачі довідок про суми заробітку, про що складено акти про відсутність розбіжностей між даними довідок та даними перевірок.

Водночас доводи відповідача про недостовірність інформації, зазначеної в спірних довідках, яку пенсійним органом виявлено під час здійснення перевірки звітів про нарахування страхових внесків та інших надходжень та витрачання коштів Пенсійного фонду, індивідуальних відомостей про застраховану особу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, що дані, які містяться у довідках ТзОВ «Сюрприз» №258 від 09.12.2014, ДП «Альянс-Комерсант» №23 від 19.02.2015, містять неправдиві або недостовірні дані. У судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались.»

Із зазначено вище вбачається, що питання працевлаштування обвинуваченої ОСОБА_8 у ТзОВ «Сюрприз» та у ДП «Альянс-комерсант» АТЗТ «Страхова компанія «Альянс»», яке на думку представника потерпілого, не було перевірено судом першої інстанції, підтверджено копією трудової книжки ОСОБА_8 серії БТ-І №8829271, яка перевірена Восьмим апеляційним адміністративним судом та про це зазначено в постанові, копія якої долучена до матеріалів кримінального провадження.

Прокурором в суді апеляційної інстанції підтверджено, що органом досудового розслідування не встановлено ким виготовлено підроблені, на їх думку, довідки про заробітні плати ОСОБА_16 за період 1995-1999 р.р. Відтак не підтверджено умислу та того, що ОСОБА_16 могла знати про недостовірність довідок та навмисно такі використовувати у власних цілях, як це зазначено в обвинувальному акті.

Отже ні сторона обвинувачення, ні сторона потерпілого неспромоглися надати експертам та судам першої та апеляційної інстанції повноцінні докази, а не вибіркові документи, на розсуд кожного з апелянтів, провини ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України.

Відтак органом обвинувачення не доведено умислу, ОСОБА_8 на заволодіння шахрайським способом 40544,45 грн. отриманої пенсії, а саме суб`єктивної сторони злочину ч.1 ст. 190 КК України, з тих самих міркувань, що викладені у вироку, щодо відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

З врахуванням зазначеного вище апеляційні вимоги прокурора та представника потерпілої сторони не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, відповідно в суді апеляційної інстанції наявні підстави для відмови у задоволені апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого ГУ ПФУ у Львівській області ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2025 рокущодо ОСОБА_8 , виправданої за ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: