Справа № 287/2885/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 08.11.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області, громадянки України, українки, освіта середня, працюючої заправником АЗС, не депутата, розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Нові Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області, громадянки України, українки, освіта середня спеціальна, не працюючої, не депутата, розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебувала поблизу кав`ярні «Кофе-Сіті», яка розташована по вул. Довженка, 7, в смт. Нові Білокоровичі, Коростенського району, Житомирської області, де в той час також перебувала ОСОБА_5 , з якої на грунті раніше виниклих неприязних відносин між ними виник словесний конфлікт. Також, поблизу даної кав`ярні перебувала ОСОБА_4 , яка вирішила втрутитись в даний конфлікт з метою захистити ОСОБА_5 .

В той же день, без розриву у часі у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_6 та правої рукою вхопила за волосся, а нігтями лівої руки почала дряпати обличчя потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій шоці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому з метою припинити даний конфлікт, у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 , взявши своєю правою рукою за праву руку останню, чим подряпала її. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 нанесла правою ногою один удар в область правого коліна ОСОБА_6 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: садна на зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, синця на внутрішній поверхні правого коліна, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду надала письмову заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, яку підтримала в судовому засіданні. Пояснила, що на даний час претензій до обвинувачених не має.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у форми приватного обвинувачення не заперечують.

Прокурор ОСОБА_3 відносно задоволення заяви потерпілої не заперечує, вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Стверджує, що процесуальні витрати в кримінальному провадженні та речові докази відсутні, запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Розглянувши вказану заяву потерпілої про закриття кримінального провадження, а також заслухавши думку прокурора, потерпілої та обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до абзацу другого ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, зазначене кримінальне провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 13.08.2018 (провадження № 51-7947 ск 18), юридична сутність кримінального провадження у формі приватного обвинувачення полягає в тому, що воно ініціюється лише потерпілим від цього злочину, його законним представником чи представником. Роль держави полягає в тому, щоб провести досудове розслідування та здійснити правосуддя. В таких кримінальних справах кримінально-правове та кримінальне процесуальне значення мають насамперед волевиявлення потерпілого, його оцінка діяння та особи того, хто його вчинив. Важливим є не те, чи примирився обвинувачений із потерпілим, а чи вибачив потерпілий його та чи примирився з ним. Тобто у вирішенні питання про закриття провадження в справах приватного обвинувачення визначна роль належить саме потерпілому.

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (Справа №404/6160/16-к, Провадження №13-22кс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «Зважаючи на визначення приватного обвинувачення як інституту кримінального процесуального права, спрямованого на захист суто особистих інтересів потерпілого, такий вид обвинувачення не може бути ототожнений із публічним, в тому числі, державним обвинуваченням. Специфіка здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 КПК України. Так, особливостями кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є: 1) підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вичерпний перелік яких закріплено в ст.477 КПК України (ч.4 ст.26, ч.1 ст.478 КПК України); 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України)».

При цьому, закон не вимагає згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження на зазначеній підставі, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення веде до обов`язкового закриття кримінального провадження, що не суперечить вимогам статей 26, 284, 477 КПК України (правова позиція Верховного Суду від 01.10.2018 (справа № 520/18002/13-к, провадження № 51-7209ск19).

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, враховуючи те, що потерпіла добровільно відмовилася від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що не порушує права третіх осіб, дане кримінальне правопорушення не пов`язане з домашнім насильством, та оскільки будь-які перешкоди до задоволення заяви потерпілої відсутні, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Арешт на майно обвинувачених не накладався, цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Шкода кримінальним проступком не завдана.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 125 КК України, п.7 ч.1 ст.284, ч. 7 ст.284, ст. 314, 372, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задоволити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 08.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1