Справа № 645/1997/26
Провадження № 1-кс/645/366/26
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Немишлянського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000308 від 10.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000308 від 10.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 10.03.2026 о 00 год. 30 хв. до чергової частини ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від БШМД 403 про те, що до ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», що розташований за адресою: м. Харків, вул.Балакірєва, 1, з адреси м. Харків, проїзд Яблуневий, 21, з первинним діагнозом: проникаюче ножове поранення печінки та проникаюче ножове поранення шлунку, був доставлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІКС ІПНП 7511 від 10.03.2026).

За даним фактом СВ ВП № 2 ХРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 10.03.2026 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

11.03.2026 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Слідством встановлено, що 10.03.2026, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з останньою, а також з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, утримуючи у правій руці ніж з фіксованим клинком, будучи обізнаним про його підвищені травматичні властивості, та, що ним можна заподіяти смерть іншій людині, з метою вбивства ОСОБА_7 , який перебував в положенні лежачи на дивані, із прикладанням фізичної сили, перебуваючи зверху на останньому в положенні сидячи умисно наніс не менше ніж два удари ножом, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, в область плевральної порожнини та органів черевної порожнини ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення обох плевральних порожнин та органів черевної порожнини (шлунка та селезінки).

Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи свої дії завершеними до кінця, тобто усвідомлюючи, що внаслідок нанесення ним ножового поранення в ділянку розташування життєво-важливих органів ОСОБА_7 мала настати смерть останнього, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, однак кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілого ОСОБА_7 з наявними тілесними ушкодженнями в області грудної клітки та черевної порожнини вчасно госпіталізовано до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», де надано кваліфіковану медичну допомогу, що врятувало життя останнього.

Згідно довідки № 1257 від 10.03.2026, виданою ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», у потерпілого ОСОБА_7 мається ізольоване проникаюче колото-різане поранення грудної клітки та черевної порожнини (від 10.03.2026) з ушкодженням шлунка та селезінки. Правобічний гемопневмоторакс. Стан після операції (від 10.03.2026) лапоротомія, ревізія черевної порожнини, ушивання ран шлунка, тампонада селезінки. Дренування черевної порожнини. Дренування лівої та правої плевральної порожнини за Бюлау.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людини.

Тож, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Слідчий зазначає, що, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час мають місце, а саме, підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також, суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або, заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на потерпілого, свідків, понятих, експертів, погрожуючи останнім, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати під час судового розгляду, з метою уникнути покарання за вчинений злочин;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, утриманців не має, а отже, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування (суду); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор, відповідно до ст. 177 КПК щодо ОСОБА_4 відсутні або низькі. Вважає дане клопотання подане передчасно, оскільки ОСОБА_4 на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у відділені політравми КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР з діагнозом: закритий перелом обох стегон та обох наколінніків, тому переховуватись від слідства або суду, впливати на потерпілого або свідків, ОСОБА_4 фізично не зможе. Просив вжити заходів щодо звільнення з-під варти на підставі ч.2 ст. 211 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції в умовах КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, заперечував проти клопотання прокурора, підтримав позицію свого захисника.

За клопотанням адвоката ОСОБА_5 було допитано свідків: матір підозрюваного ОСОБА_8 , а також сусіда ОСОБА_9 , які повідомили про те, що з 2017 року ОСОБА_4 став поводитись неадекватно, виявляє ознаки психічної хвороби.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З наданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 10.03.2026 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

10.03.2026 о 19:38 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_4 о 16 годині 09 хвилини 11.03.2026 у кримінальному провадженні №0000308 від 10.03.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_4 ..

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_4 , який міститься в підозрі.

З огляду на зазначене ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, перелік яких міститься в самому клопотанні слідчого. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розглядаючи питання доцільності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Так, як вбачається з відповіді на запит № 01-30/348 від 13.03.2026, ОСОБА_4 був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР бригадою екстреної медичної допомоги № 904 та перебуває на стаціонарному лікуванні у відділені політравми з 10.03.2026 по теперішній час з діагнозом: закритий перелом обох стегон та обох наколінніків. Проведення слідчих дій можливо в умовах лікарні.

Таким чином, зважаючи на встановлений діагноз ОСОБА_4 слідчим не доведено існування зазначених ризиків.

При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з наведеного, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у виді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на строк, що не перевищує два місяці.

Застосовуючи ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує, що підозрюваний перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР у відділенні політравми з діагнозом: закритий перелом обох стегон та обох наколінніків.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором мають право звернутись з клопотанням про зміну запобіжного заходу, якщо після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу виникли інші обставини.

Зважаючи, що розгляд клопотання за участю підозрюваного проводиться в режимі відеоконференці з приміщення КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, проти чого заперечень не надходило, клопотання захисника щодо звільнення ОСОБА_4 з-під варти на підставі ч. 2 ст. 211 КПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000308 від 10.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов'язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії особистого зобов`язання встановлюється терміном на два місяці, тобто до 13 травня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ч.2 ст.179 КПК України, що в разі невиконання обов`язків, покладених судом до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16.03.2026 о 10.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1